Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4706/26
Номер провадження 1-кс/711/1489/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2026 року

м.Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси клопотання старшого слідчого ВРЗЗКС СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погодженого заступником начальника відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000337 від 04.09.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.307 КК України про продовження строку тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, не працюючого, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий ВРЗЗКС СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , звернулася до слідчого судді з клопотанням в якому просить продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор», в межах строку досудового розслідування, тобто, до 13.06.2026, із визначенням застави в сумі 220 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 732 160 грн.

Клопотання обґрунтовує тим, що досудовим розслідуванням кримінального провадження №0000337 від 04.09.2024 встановлено, що ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 незаконно придбав та зберігав до 04.08.2025 з метою збуту психотропну речовину - амфетамін за місцем проживання у м. Сміла.

04.08.2025 ОСОБА_7 , використовуючи мобільний зв`язок, домовився з ОСОБА_10 про збут амфетаміну. Реалізуючи спільний умисел, він передав розфасовану ОСОБА_8 психотропну речовину ОСОБА_9 , який під час зустрічі у м. Сміла збув ОСОБА_10 4 згортки з психотропною речовиною - амфетаміном загальною масою 0,250 г за 800 грн. Придбану речовину ОСОБА_10 добровільно видав працівникам поліції.

Також, ОСОБА_7 , діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_8 незаконно придбав та зберігав до 03.03.2026 з метою збуту психотропну речовину амфетамін за місцем проживання у м. Сміла.

03.03.2026 ОСОБА_7 , використовуючи мобільний зв`язок, домовився з ОСОБА_10 про збут амфетаміну. Надалі він передав ОСОБА_8 розфасовану нею ж психотропну речовину, та ОСОБА_8 під час зустрічі у м. Сміла збула ОСОБА_10 4 згортки з амфетаміном загальною масою 0,245 г за 800 грн, які останній добровільно видав працівникам поліції.

Також, ОСОБА_7 , діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , з метою незаконного збагачення, незаконно придбав та зберігав до 12.03.2026 з метою збуту психотропну речовину амфетамін за місцем проживання у м. Сміла.

12.03.2026 він, використовуючи мобільний зв`язок, домовився з ОСОБА_10 про продаж психотропної речовини. Надалі ОСОБА_7 доручив ОСОБА_5 здійснити її збут, передавши йому попередньо розфасований ОСОБА_8 амфетамін. Того ж дня ОСОБА_5 , збув ОСОБА_10 4 згортки амфетаміну масою 0,225 г за 1000 грн., які останній добровільно видав працівникам поліції.

Крім того, ОСОБА_7 , діючи повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , незаконно придбав та зберігав з метою збуту амфетамін масою 28,880 г, що є особливо великим розміром, за адресою м. Сміла, вул. Івана Багряного, 11, який виявлено та вилучено співробітниками поліції під час обшуку 12.03.2026.

12.03.20206 ОСОБА_5 затримана у порядку ст.208 КПК України.

13.03.2026 ОСОБА_5 повідомлений про підозру у вчинені злочинів, передбачених ч.2 ст.307 КК України незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропної речовини, вчинене за попередньою змовою групою осіб, ч.2 ст.307 КК України незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропної речовини, вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно, ч.3 ст.307 КК України незаконне придбання, зберігання з метою збуту психотропної речовини, в особливо великому розмірі, вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно.

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.03.2026 ОСОБА_5 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 10.05.2026 включно, з можливістю внесення застави в розмірі 220 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 732 160 грн. 00 коп.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінальних правопорушень підтверджується: розсекреченими протоколами негласних слідчих (розшукових) дій, а саме: обстеження публічно недоступних місць, (протокол №4308/14/22-2025 від 08/07/2025); візуальне спостереження (протокол № 6148/14/22-2025 від 08.10.2025; № 6150/14/22-2025 від 08.10.2025;); зняття інформації з електронних комунікаційних мереж (протокол № 1464/14/22-2025 від 07.03.2025; 6189/14/22-2025 від 09.10.2025; 6331/14/22-2025 від 09.10.2025); контроль за вчиненням злочину (протокол № 4858/14/05-2025 від 04.08.2025); висновками експерта № СЕ-19/124-25/12657-НЗПРАП; СЕ-19/124-26/2699-НЗПРАП; СЕ-19/124-26/3014-НЗПРАП; СЕ-19/124-26/3017-НЗПРАП; допитом свідка ОСОБА_10 , протоколами обшуку від 12.03.2026 та іншими матеріалами кримінального провадження.

Санкцією ч.2 ст.307 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Санкцією ч.3 ст.307 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

05.05.2026 постановою першого заступника керівника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_11 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000337 від 04.09.2024 продовжено до трьох місяців, тобто до 13.06.2026.

Необхідність у продовженні строку досудового розслідування пов`язана зі складністю кримінального провадження та необхідністю виконати наступні слідчі та процесуальні дії: після завершення комплексної експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, а також дактилоскопічних та молекулярно-генетичної експертизи долучити до матеріалів кримінального провадження відповідні висновки експертів; після завершення судової психіатричної експертизи стосовно дослідження стану осудності ОСОБА_7 , отримати відповідний висновок, долучити його до матеріалів кримінального провадження та, в разі встановлення підстав для здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, змінити порядок досудового розслідування у відповідності до Глави 39 КПК України; після вилучення в порядку тимчасового доступу до речей та документів інформації з медичних закладів, призначити судові психіатричні експертизі стосовно дослідження стану осудності ОСОБА_5 та ОСОБА_8 та долучити до матеріалів кримінального провадження відповідні висновки; розсекретити та долучити до матеріалів кримінального провадження документи, які стали підставою для проведення негласних слідчих (розшукових) дій; встановити та допитати усіх свідків; виконати інші слідчі та процесуальні дії, а також заходи забезпечення кримінального провадження.

Обставинами, які перешкодили завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою (до 10.06.2026) є складність провадження та значний проміжок часу, необхідний для розсекречення та долучення до матеріалів кримінального провадження матеріалів негласних слідчих (розшукових) дій, тривалість проведення судових експертиз та значний обсяг необхідних слідчих та процесуальних дій, потреба у проведенні яких виникла після повідомлення особам про підозру.

Підставою для продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри, метою - забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

На даний час необхідність в раніше застосованому щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжному заході у вигляді тримання під вартою не відпала, оскільки заявлені раніше ризики до вчинення нею дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України не зменшилися.

З урахуванням наявності вищезазначених вагомих доказів обґрунтованості підозри, обставин вчинення злочину, його тяжкості, міри покарання, а також особи підозрюваного та її бажання уникнути кримінальної відповідальності, досудовим розслідуванням встановлено наявність ризиків, які продовжують мати місце і на даний час:

- п.1 ч.1 ст.177 КПК України можливість підозрюваної ухилятись від кримінальної відповідальності шляхом переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Так, маючи при цьому всі можливості та засоби, за відсутності стійких соціальних зв`язків, зокрема у вигляді офіційного (легального) постійного місця роботи, підозрюваний може ухилитись від явки до слідчого, прокурора або суду.

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.2,3 ст. 307 КК України, які відповідно до ст.12 КК України, відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, оскільки за вчинення злочинів передбачених ч.2 ст.307 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна та ч.3 ст.307 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна. Усвідомлюючи тяжкість кримінального правопорушення та розуміючи міру покарання, яка може бути до нього застосована, у разі ухвалення обвинувального вироку, ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Слід взяти до уваги, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, що суттєво впливає на суспільний інтерес до кримінального провадження. В умовах сьогодення, інтерес суспільства та значимість боротьби зі злочинами у сфері обігу наркотичних засобі, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інші злочини проти здоров`я населення значно підвищився, про що вказують і активні дії держави, які допомогли виявити та затримати причетних до розповсюдження наркотичних засобів великої кількості осіб.

- п.3 ч.1 ст.177 КПК України - незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, у цьому ж кримінальному провадженні.

Встановлення об`єктивних обставин вчинення кримінального правопорушення, можливе в тому числі шляхом проведення допитів та інших слідчих (розшукових) дій за участі мешканців міста Сміла.

Зокрема, наразі важливим свідком сторони обвинувачення є особа, яка брала участь у проведенні НСРД ОСОБА_10 , якого насамперед необхідно убезпечити від здійснення на нього тиску з боку підозрюваних.

Зважаючи на обставини, встановлені у ході досудового розслідування, у сторони обвинувачення є достатньо підстав вважати, що для мінімізації негативних наслідків для себе, підозрюваний, використовуючи вплив на учасників кримінального провадження з метою зміни їх показів або перешкоджання безпосереднього дослідження судом їх показів, як це передбачено ст. 23 КПК України, має можливість незаконно впливати на свідків, адже останні були залучені при проведенні слідчих дій за участю підозрюваної, а також на інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, з якими, відповідно до матеріалів досудового розслідування, він систематично і тісно спілкується з приводу зберігання та збуту психотропних речовин та наркотичних засобів

Практика ЄСПЛ послідовна в підкреслюванні початку розслідування як етапу, коли цей ризик перешкоджання досудовому розслідування або впливу на свідків чи потерпілих може виправдовувати тримання під вартою. Цей підхід випливає з припущення, що розслідування власне і призначене для того, щоб зібрати та зберегти докази. В рішенні ЄСПЛ від 26.01.93 у справі «W.v. Switzerland», § 35 сформульовано правову позицію, що згодом потреби розслідування недостатньо виправдовують тримання підозрюваного під вартою: зазвичай цей ризик зменшується тою мірою, як просувається розслідування, збираються свідчення та здійснюється перевірка. Наразі стадія збору доказів, встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення ще триває, що виправдовує використання найсуворішого запобіжного заходу з метою унеможливлення незаконного впливу підозрюваного на хід кримінального провадження у його «вразливій» стадії;

- п.5 ч.1 ст.177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Так, підозрюваний систематично вчиняв злочини, які на даний час викриті з причин, що не залежали від його волі, у зв`язку із чим останній може вчинити протиправні дії на продовження кримінальних правопорушень, у яких підозрюється.

Також, згідно зібраних матеріалів слідства, при вчиненні вказаних злочинів у ОСОБА_5 був корисливий мотив, що в сукупності може спонукати його до продовження вчинення аналогічних до інкримінованих йому кримінальних правопорушень чи вчинення інших, що свідчить про відсутність гарантій належної правомірної поведінки підозрюваного та необхідність застосування до нього суттєвих заходів процесуального примусу

Враховуючи викладене, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам передбаченим ст.177 КПК України, останньому необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, як такий, що забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного в рамках даного кримінального провадження.

У відповідності до практики Європейського суду, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та суворість покарання, яке може бути призначено обвинуваченому, не можуть бути визначальними при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Однак, ОСОБА_5 офіційного місця роботи не має, інформація щодо наявних у нього неповнолітніх дітей або інших осіб на утриманні відсутня, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків, у зв`язку із чим, вищевказані ризики є реальними та обґрунтованими.

Таким чином, орган досудового розслідування вважає необхідним застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 виключно у вигляді тримання під вартою, оскільки лише такий запобіжний захід належним чином попередить настання ризиків та забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Так, враховуючи особливості події кримінального правопорушення (місце, мету, спосіб, засоби вчинення, участь у його вчиненні, тощо), вбачається, що особисте зобов`язання не забезпечить достатніх гарантій належної процесуальної поведінки підозрюваного, оскільки його поведінка свідчить про нездатність самостійно додержуватись встановлених норм правопорядку та свідоме їх ігнорування.

Запобіжний захід у вигляді особистої поруки не може бути застосований до підозрюваного, оскільки не надійшло звернень від осіб, які заслуговують на довіру, про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування, чи в суд на першу про те вимогу.

Домашній арешт не може бути застосований з огляду на те, що застосування такого запобіжного заходу не забезпечить гарантування усунення вищезазначеним ризикам, а особливо спілкування підозрюваного зі свідками, понятими та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні, а також можливості вчинення інших протиправних діянь.

При цьому, слід звернути увагу, що особливості події кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , свідчать, що ступінь ризику продовження протиправної поведінки підозрюваного, створює істотну загрозу іншим членам суспільства.

Разом з цим, розмір визначеного альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави є достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у підозрюваного бажання перешкоджати розслідуванню у кримінальному провадженні і в повній мірі забезпечує і зможе в подальшому забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, покладених на нього обов`язків.

Ураховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 тяжкого та особливо тяжкого злочинів, з метою убезпечення від настання заявлених ризиків, а також з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, орна досудового розслідування просить задовольнити клопотання в повному обсязі.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_12 клопотання підтримала та пояснила, що здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000337 від 04.09.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.307 КК України. В ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які не змінилися та продовжують існувати. Просить задовольнити клопотання в повному обсязі.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала клопотання та думку прокурора.

Адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечила проти задоволення клопотання. Вказала, що ризики не доводяться, підозрюваний вперше притягується до відповідності. Обрана застава є непомірною, у разі задоволення клопотання просить її зменшити.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника та просив застосувати домашній арешт.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши копії матеріалів, якими сторона обвинувачення обґрунтовує доводи клопотання та документи надані стороною захисту, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до приписів ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення, а також наявність доказів, яким обґрунтовуються відповідні обставини.

Виходячи зі змісту зазначених норм вбачається, що виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а застосування таких заходів завжди пов`язане з необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Крім того, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя відповідно до вимог ст.199 КПК зобов`язаний впевнитися в тому, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також встановити обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Черкаській області за процесуального керівництва Черкаської обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000337 від 04.09.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.307 КК України.

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

ч.2 ст.307 КК України, які, згідно ст.12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів за вчинення яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна;

ч.3 ст.307 КК України, які, згідно ст.12 КК України, відносяться до категорії особливо тяжких злочинів за вчинення яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти з конфіскацією майна.

12.03.2026 ОСОБА_5 затримано в порядку ст.208 КПК України.

13.03.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.307 КК України.

14.03.2026 ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суд м. Черкаси (справа №711/2438/26) застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 10.05.2026 включно та визначено альтернативний запобіжний захід заставу у розмірі 220 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 732 160 гривень.

Наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: розсекреченими протоколами негласних слідчих (розшукових) дій, а саме: обстеження публічно недоступних місць, (протокол №4308/14/22-2025 від 08/07/2025); зняття інформації з електронних комунікаційних мереж (протокол № 1464/14/22-2025 від 07.03.2025; висновками експерта № СЕ-19/124-26/2699-НЗПРАП; СЕ-19/124-26/3014-НЗПРАП; допитом свідка ОСОБА_10 , протоколами обшуку від 12.03.2026 та іншими матеріалами кримінального провадження.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини в сукупності та додані до нього матеріали кримінального провадження, якими обґрунтовані доводи клопотання, дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.307 КК України є обґрунтованою. При цьому слідчий суддя враховує усталену практику ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви №12244/86, 12245/86; 12383/86), згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

Разом з тим, слід наголосити, що слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

З положень п.1 ч.1 ст.178 КПК України вбачається, що при застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, в якому він підозрюється. Закон не вимагає, щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у застосуванні того чи іншого запобіжного заходу.

Також слідчий суддя враховує, що за визначенням Європейського суду з прав людини "обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1 (с) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин".

Крім того у п.48 рішення "Чеботарь проти Молдови" №35615/06 від 13 листопада 2007 року - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведено існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливості ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового слідства та суду, незаконно впливати на свідків, понятих, інших підозрюваних у кримінальному провадженні та продовжити кримінальне правопорушення у якому він підозрюється.

При встановленні наявності ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, відповідно до ч.1 ст.178 КПК України, слідчий суддя враховує тяжкість покарання за вчинення ОСОБА_5 ряду тяжких та особливо тяжких злочинів, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів, зокрема у вчиненні тяжкого злочину, передбачених ч.2ст.307 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, та у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбачених ч.3 ст.307 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, а тому враховуючи тяжкість можливого майбутнього покарання існує обґрунтований ризик, що він з метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органу досудового розслідування, що вказує на ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів слідства та суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

При цьому не надано доказів сторони захисту з приводу неможливості застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , також враховано, що він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, що суттєво впливає на суспільний інтерес до кримінального провадження. В умовах сьогодення, інтерес суспільства та значимість боротьби зі злочинами у сфері обігу наркотичних засобі, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інші злочини проти здоров`я населення значно підвищився, про що вказують і активні дії держави, які допомогли виявити та затримати причетних до розповсюдження наркотичних засобів великої кількості осіб. Саме затримання є показником та гарантом для суспільства щодо запобігання подальшого вчинення подібних кримінальних правопорушень.

Слідчий суддя вважає цілком обґрунтованим доводи слідчого та прокурора щодо наявності таких ризиків, як можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, та можливість незаконно впливати на понятих, свідків та інших підозрюваних в даному кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_5 усвідомлює тяжкість можливого покарання і під тягарем відповідальності за скоєні кримінальні правопорушення, а також можливості бути засудженим до позбавлення волі, може залишити місце свого проживання, та таким чином останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Перебуваючи на волі, ОСОБА_5 може незаконно впливати на понятих, свідків адже останні були залучені при проведенні слідчих дій за участю підозрюваного, а також на інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, з якими, відповідно до матеріалів досудового розслідування, ОСОБА_5 систематично і тісно спілкується з приводу зберігання та збуту психотропних речовин та наркотичних засобів, що вказує на наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст.23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч.4 ст.95 КПК України. Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Крім того, слідчий суддя вважає встановленим та доведеним існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: вчинити інші кримінальні правопорушення або продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення, в яких ОСОБА_5 підозрюється, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, пов`язаних зі збутом наркотичних засобів, від яких отримував доходи, що в сукупності може спонукати його до продовження вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень чи вчинення інших, що свідчить про відсутність гарантій належної правомірної поведінки підозрюваним та необхідність застосування до нього суттєвих заходів процесуального примусу.

Слідчий суддя також бере до уваги й інформацію щодо особи підозрюваного, яку наводить сторона захисту, зокрема, що ОСОБА_5 , має постійне місце проживання, раніше не судимий, не працює, не одружений, проте у світлі наведених вище актуальних даних про існування ризику переховуватися, наявність зазначених стороною захисту обставин, не можуть бути вирішальними, що могло б знизити цей ризик до маловірогідного чи до його виключення взагалі.

В свою чергу, на підставі наданих матеріалів, слідчий суддя оцінює в сукупності всі обставини, зазначені у ч.1 ст.178 КПК України, та враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, особу підозрюваного, вік, стан здоров`я, сімейний стан.

В той же час, слід врахувати, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто, до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст.177 КПК України і встановлених у судовому засіданні, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

Слідчий суддя приходить до висновку, з урахуванням наявності ризиків передбачених статтею 177 КПК України, що на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є об`єктивно необхідним з метою забезпечення дієвості відповідного кримінального провадження та запобігання реалізації вказаних ризиків. Крім того, слідчий суддя вважає, що є неможливим застосування до підозрюваного таких запобіжних заходів як особисте зобов`язання, порука чи домашній арешт.

Так, враховуючи особливості події кримінального правопорушення (місце, мету, спосіб, засоби вчинення, участь у його вчиненні, тощо), вбачається, що особисте зобов`язання не забезпечить достатніх гарантій належної процесуальної поведінки підозрюваним, оскільки його поведінка свідчить про нездатність самостійно додержуватись встановлених норм правопорядку та свідоме їх ігнорування.

Запобіжний захід у вигляді особистої поруки не може бути застосований до підозрюваного, оскільки до слідчого судді не надійшло звернень від осіб, які заслуговують на довіру, про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування, чи в суд на першу про те вимогу.

Домашній арешт не може бути застосований з огляду на те, що застосування такого запобіжного заходу не забезпечить гарантування усунення вищезазначеним ризикам, а особливо спілкування підозрюваного зі свідками, понятими та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні, а також можливості вчинення інших протиправних діянь. При цьому, слід звернути увагу, що особливості події кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , свідчать, що ступінь ризику продовження протиправної поведінки підозрюваним, створює істотну загрозу іншим членам суспільства.

При цьому, враховуючи суспільну небезпеку, інкримінованих органом досудового розслідування злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, яка, визначається тим, що такі дії призводять до неконтрольованого обігу наркотичних засобів, що спричиняє шкоду здоров`ю населення, слідчий суддя вважає, що у даному кримінальному провадженні наявний конкретний суспільний інтерес який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги свободи особистості, а тому обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є виправданим.

Враховуючи вимоги ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом. До даного рішення слідчий суддя приходить, проаналізувавши обставини кримінального провадження, особу підозрюваного, його роль у вчиненні кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п.3 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину визначається від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Визначаючи розмір застави слідчий суддя враховує, що її розмір спрямований на забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного з метою виконання покладених на нього обов`язків, недопущення продовження злочинної діяльності, вчинення нових кримінальних правопорушень чи вчинення дій, спрямованих на перешкоджанню встановленні усіх обставин у кримінальному провадженні, при цьому розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

У своєму рішенні у справі «Гафа проти Молдови» ЄСПЛ зазначив, що гарантія, передбачена статтею 5 § 3 Конвенції (право на свободу) покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому, розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підсудного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб утримати його від втечі.

Отже, визначаючи розмір застави слідчий суддя враховує, що її розмір спрямований на забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного з метою виконання покладених на нього обов`язків, недопущення продовження злочинної діяльності, вчинення нових кримінальних правопорушень чи вчинення дій, спрямованих на перешкоджанню встановленні усіх обставин у кримінальному провадженні, при цьому розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Визначаючи розмір застави слідчий суддя бере до уваги відомості про особу підозрюваного ОСОБА_5 , існуючі ризики у кримінальному провадженні, а також обставини і тяжкість кримінальних правопорушень у якому він підозрюється. Варто взяти до уваги і злочини у сфері обігу наркотиків, які завжди мають вагомість для суспільства, а тому, враховуючи поведінку, перелічені ризики, відсутні підстави для задоволення клопотання сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт чи зм6еншення розміру застави.

За таких обставин, з урахуванням обставин кримінального провадження, тяжкості кримінальних правопорушень, ступеню наявних ризиків у цьому кримінальному провадженні, а також даних про особу підозрюваного, його соціального та майнового стану, задля досягнення дієвості кримінального провадження та недопущення негативного впливу підозрюваного на хід досудового розслідування, слідчий суддя вбачає за доцільне застосовувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 заставу у розмірі 220 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 732 160 (сімсот тридцять дві тисячі сто шістдесят) гривень, з покладенням обов`язків, визначених ч.5 ст.194 КПК України, які, на переконання слідчого судді, здатні забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків на даній стадії досудового розслідування.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.110, 131, 132, 176-178, 181, 186, 193-194, 196, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого ВРЗЗКС СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погодженого заступником начальника відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000337 від 04.09.2024 про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строків досудового розслідування, тобто до 13.06.2026 включно.

Визначений альтернативний запобіжний захід заставу у розмірі 220 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 732 160 (сімсот тридцять дві тисячі сто шістдесят) грн. 00 коп. залишити попередній, у разі внесення якої звільнити ОСОБА_5 , з-під варти.

Роз`яснити підозрюваному, що він або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, вказаному в ухвалі на рахунок: рахунок отримувача UA0003652; Код банку отримувача (МФО) 820172; банк отримувача - ДКСУ, м. Київ; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26261092, та надати документ, що підтверджує внесення застави слідчому, прокурору або суду у провадженні яких перебуває кримінальне провадження №0000337 від 04.09.2024.

У випадку внесення підозрюваним або заставодавцем застави, покласти на ОСОБА_5 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом, залежно від стадії розгляду;

- не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утримуватися від спілкування, у будь-якій формі (особисто, через знайомих, шляхом телефонного зв`язку чи через мережу Інтернет) зі свідком ОСОБА_10 , підозрюваними ( ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ) та іншими, доведеними належно до відома під підпис підозрюваному крім випадків необхідності такого спілкування безпосередньо в ході проведення слідчих чи процесуальних дій за їх участі, а також участі ОСОБА_5 у присутності слідчого чи прокурора;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити, що обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 КПК України, покладені на підозрюваного на строк 2 місяці, який починається з моменту звільнення з-під варти після внесення застави, в межах строку досудового розслідування. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, у тому числі продовженого, на який на підозрюваного були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Роз`яснити, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.

Строк дії ухвали в частині застосування тримання під вартою визначити до 13.06.2026 включно.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному, його захиснику, слідчому, прокурору, направити до ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» м. Черкаси.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 12.05.2026.

Слідчий суддя: ОСОБА_1