Житомирський апеляційний суд
Справа №296/1939/26 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/186/26
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

власника майна: ОСОБА_6

представника власника

майна адвоката: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 23 лютого 2026 року, якою накладено арешт на майно у кримінальному провадженні №0000058 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 23 лютого 2026 року накладено арешт на майно у кримінальному провадженні №0000058 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, а саме:

- грошові кошти в сумі 5400 доларів США із серією LB 19287319 S, які є імітаційними, які упаковано в спецпакет PSP 2075683;

- мобільний телефон Xiaomi Redmi Note 11 Pro IMEI-1 НОМЕР_1 , IMEI-2 НОМЕР_2 з абонентським номером НОМЕР_3 , упаковано в спецпакет RIC 2195959;

- документи на ім`я ОСОБА_9 посвідчення волонтера, посвідчення УСП, які упаковано в спецпакет PSP 2075675;

- грошові кошти в сумі 1900 доларів США, які упаковано до спецпакету PSP 2075677.

Прийняте рішення, слідчий суддя мотивував тим, що наявні підстави вважати, що суд може призначити ОСОБА_9 покарання у виді конфіскації майна, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання існує необхідність у накладенні арешту на грошові кошти в сумі 1900 доларів США.

Крім того, інше майно є речовими доказами по кримінальному провадженні, оскільки містить відомості, які можуть бути використанні як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

В апеляційній скарзі представник власника майна ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 оскаржує ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на мобільний телефон Xiaomi Redmi Note 11 Pro та грошові кошти в сумі 1900 доларів США.

Вказує, що особистий обшук ОСОБА_9 був незаконний, оскільки відсутні підстави для його затримання.

В матеріалах справи відсутні докази, що арештоване майно належить ОСОБА_9 , оскільки гроші в сумі 1900 доларів США належать його матері, яка їх передала сину на зберігання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_6 та її представника- адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, що СУ ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені №0000058 від 04.02.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у точно невстановлений досудовим розслідуванням день та час, однак не пізніше 03.02.2026 у ОСОБА_9 , за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_10 , виник умисел направлений на сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України, порадами, вказівками та усуненням перешкод, з корисливих мотивів.

Реалізуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , з метою збагачення за рахунок здійснених кримінально-протиправних дій, усвідомлюючи їх суспільно небезпечний характер, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи за попередньою змовою групою осіб, на території АЗС «UKRNAFTA», що розташована за адресою: м. Житомир, площа Визволення, 1, у ході особистої зустрічі з особою залученою до конфіденційного співробітництва ОСОБА_11 , запропонували останньому свої послуги у здійсненні сприяння в усуненні перешкод для незаконного переправлення останнього через державний кордон України, шляхом оформлення групи інвалідності терміном на 1 рік, що надасть право безперешкодно перетнути ОСОБА_11 державний кордон.

Крім цього, у ході зазначеної зустрічі, висловили ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вимогу про необхідність надання їм загальної суми грошової винагороди розмірі 10000 доларів США, за сприяння в усуненні перешкод для незаконного переправлення ОСОБА_11 через державний кордон України, з яких 5000 доларів США разом з копіями особистих та військово-облікових документів ОСОБА_11 необхідно передати їм у найкоротший термін в якості авансу для здійснення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 указаних протиправних дій.

Таким чином, 03.02.2026 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 розпочали сприяти своїми порадами, вказівками, усуненням перешкод у незаконному переправленні ОСОБА_11 через державний кордон України, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Крім цього, 11.02.2026 ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_10 , близько 16 год. 40 хв., у ході особистої зустрічі з ОСОБА_11 на території АЗС «Marshal», що розташована за адресою: м. Житомир, проспект Незалежності, 11Е, з метою підтвердження серйозності спільних злочинних намірів, повторно висловив ОСОБА_11 вимогу про необхідність передання йому і ОСОБА_10 копій документів, що посвідчують особу ОСОБА_11 , військово-облікових та медичних документів необхідних для оформлення групи інвалідності, що у свою чергу стане підставою для перетину останнім державного кордону України, а також визначив та висловив ОСОБА_11 частину суми грошової винагороди, яку необхідно надати йому і ОСОБА_8 у розмірі від 5400 до 5500 доларів США, для реалізації ними указаної протиправної діяльності.

Крім цього, 12.02.2026 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою групою осіб, близько 14 год. 40 хв., у ході особистої зустрічі з ОСОБА_11 на території АЗС «Moto», що розташована за адресою: м. Житомир, вул. Покровська, 112, підтверджуючи серйозність спільних злочинних намірів, надали ОСОБА_11 поради щодо алгоритму його дій у відвідуванні медичних установ, для подальшого сприяння ними в оформленні групи інвалідності, що у свою чергу стане підставою для перетину останнім державного кордону України, повідомили про строки оформлення ОСОБА_11 статусу особи з інвалідністю, а також висловили останньому вимогу у необхідності передання їм раніше обумовленої суми грошової винагороди виключно у доларах США, для здійснення ними указаної протиправної діяльності.

Продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, 18.02.2026 у період часу з 13 год. 25 хв. по 13 год. 43 хв., ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою групою осіб, згідно попередньої домовленості зустрілись із ОСОБА_11 на території АЗС «Marshal», що розташована за адресою: м. Житомир, проспект Незалежності, 11Е, де у ході спілкування, підтверджуючи серйозність своїх злочинних намірів, повторно повідомили ОСОБА_11 про алгоритм оформлення ним медичних документів, які стануть підставою для надання йому статусу особи з інвалідністю, проблемних питань, які можуть виникати у ході оформлення даного статусу, а також повідомили про значні суми грошової винагороди, які надавали інші особи, що користувались їхніми послугами. У цей час, ОСОБА_11 , на виконання попередньо висловлених йому вимог передав ОСОБА_5 копії та оригінали особистих документів, а також імітаційні грошові кошти в сумі еквівалентній 5400 доларів США, що згідно офіційного курсу валют Національного банку України станом на 18.02.2026 становить 233 541 грн., однак о 13 год. 43 хв. злочинна діяльність ОСОБА_9 та ОСОБА_10 була припинена шляхом їх затримання безпосередньо на місці події у порядку ст. 208 КПК України.

Так, 18.02.2026 року в ході особистого обшуку затриманого в порядку статті 208 КПК України ОСОБА_9 виявлено та вилучено грошові кошти, мобільний телефон, документи.

18.02.2026 слідчим у кримінальному провадженні вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, про що винесено відповідну постанову.

Слідчий у клопотанні про арешт майна до слідчого судді просить накласти арешт на вищезазначене майно з метою збереження речових доказів, а на грошові кошти в сумі 1900 доларів США з метою конфіскації майна, як виду покарання.

Вказане клопотання слідчий суддя задовольнив, наклав арешт на грошові кошти, оскільки на даний час існують достатні підстави вважати, що суд може призначити ОСОБА_9 покарання у виді конфіскації майна, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, існує необхідність накладення арешту.

Крім того, телефон і документи є речовим доказом у даному кримінальному провадженні та можуть містити відомості, які можуть бути використанні як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, з метою забезпечення збереження речових доказів існують підстави для накладення арешту на це майно.

З такими висновками слідчого судді, колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, під арештом майна розуміється тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Частиною 11 ст. 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Задовольняючи клопотання слідчого про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000058 слідчий суддя дослідивши матеріали, додані до клопотання та з`ясувавши обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна прийшов до обґрунтованого висновку про наявність передбачених п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України підстав для накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_9 з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

При цьому, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що вищевказане майно на яке слідчий просить накласти арешт відповідає критеріям п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України.

З такими висновками слідчого судді суду погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

Так, зі змісту ст. 170 КПК України вбачається, що однією з обов`язкових умов для задоволення клопотання про накладення арешту на майно з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання є наявність обґрунтованої підозри за статтею, санкція якої передбачає конфіскацію майна як виду покарання.

Згідно клопотання про арешт майна та матеріалів, наданих стороною обвинувачення на його обґрунтування вбачається, що ця обов`язкова умова органом досудового розслідування та слідчим суддею дотримана.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

З матеріалів провадження, наданих слідчому судді, які обґрунтовують клопотання, вбачається, що зазначені у клопотанні обставини підозри ОСОБА_9 могли мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних та певними доказами. Тобто існують обґрунтовані підстави підозрювати ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише можна визначити, що причетність ОСОБА_9 до скоєння кримінального правопорушення, підозра яка йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо нього такого обмежувального заходу, як арешт майна.

Доводи представника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , що грошові кошти належать матері ОСОБА_9 ОСОБА_6 є непереконливими, оскільки вказані кошти були вилучені у ОСОБА_9 під час особистого обшуку 18.02.2026 року, що на час прийняття рішення давало підстави для висновку про їх належність саме підозрюваному.

За таких обставин, на час розгляду клопотання слідчим суддею застосування арешту щодо цього майна було обґрунтованим, оскільки в іншому випадку воно могло бути втрачено, що в подальшому унеможливить виконання рішення суду в частині забезпечення виконання рішення суду щодо можливої конфіскації майна, у зв`язку з чим, посилання апелянта на незаконність ухвали слідчого судді слід визнати безпідставними.

Доводи адвоката ОСОБА_7 , що обшук ОСОБА_9 незаконний, оскільки відсутні підстави його затримання є помилковими, оскільки відповідно до рапорту від 04.02.2026 року у ході здійснення оперативно-службової діяльності отримано фактичні дані про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332 та ч.2 ст.369-2 КК України ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .

Відповідно до вимог ст.214, 216 КПК України оперуповноваженим 3 сектору відділу ГВ ЗНД УСБУ в Житомирській області ОСОБА_12 скерував повідомлення про вчинення кримінального правопорушення до органу досудового розслідування.

04.02.2026 року до ЄРДР було внесено відомості, що мешканці Житомирської області за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів організували незаконне переправлення осіб через державний кордон України.

За таких обставин, існували законні підстави для затримання ОСОБА_9 в порядку ст. 208 КПК України.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що надані копії платіжних інструкцій не можуть бути достатнім та переконливим доказом на підтвердження купівлі 1900 доларів США вилучених у ОСОБА_9 саме ОСОБА_6 та належність їй вказаних коштів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування вказаної ухвали слідчого судді колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 23 лютого 2026 року, якою накладено арешт на майно у кримінальному провадженні №0000058 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: