Справа № 463/1073/26
Провадження № 1-кс/463/2476/26
У Х В А Л А

про накладення арешту

09 березня 2026 року слідчий суддя Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові клопотання слідчого СВ Львівського районного управління поліції № 1 ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 погодженого прокурором Галицької окружної прокуратури м.Львова ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за № 0000004 від 08.01.2026 року, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,

в с т а н о в и в :

слідчий СВ Львівського районного управління поліції № 1 ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Галицької окружної прокуратури м.Львова ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0000004 від 08.01.2026 року, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Подане клопотання мотивує тим, що у провадженні слідчого відділу Львівського районного управління поліції № 1 ГУ Національної поліції у Львівській області перебуває кримінальне провадження за № 0000004 від 08.01.2026 року, за підозрою ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше січня 2026 року, достовірно знаючи, що у період дії воєнного стану на всій території України виїзд чоловіків віком від 23 до 60 років за межі території України заборонений, виник злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяючи його вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод з корисливих мотивів.

Так, ОСОБА_5 діючи з корисливих мотивів підшукав ОСОБА_6 , якого планував незаконно переправити через державний кордон України. У січні 2026 року (точного часу та місця досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_5 під час телефонної розмови з ОСОБА_6 , знаючи, що останній є особою призовного віку та підлягає мобілізації, повідомив останньому про те, що він може організувати незаконний перетин через державний кордон України до країн Євросоюзу поза межами контрольно-пропускних пунктів за грошову винагороду у розмірі 13000,0 доларів США та у подальшому розробив та організував план з метою усунення законодавчої перешкоди у виді незаконного перетину державного кордону України поза межами контрольно-пропускних пунктів.

У свою чергу, ОСОБА_6 , усвідомивши незаконність вище вказаних дій ОСОБА_5 , погодився на пропозицію останнього щодо організації свого незаконного переправлення через державний кордон України до країн Євросоюзу та з метою викриття злочинної діяльності ОСОБА_5 , звернувся до правоохоронних органів про вчинення кримінального правопорушення та у подальшому діяв під контролем працівників правоохоронних органів.

Так, 05.02.2026 року ОСОБА_5 діючи з єдиним умислом, реалізуючи злочинний план щодо незаконного переправлення через державний кордон України з корисливих мотивів, під час попередньо домовленої у телефонному режимі зустрічі із ОСОБА_6 , прибув до місця зустрічі на автомобілі «RENAULT MEGANE» р.н. НОМЕР_1 на АЗС «СТЕЛС», що знаходиться на автодорозі М-09 у м.Винники Львівської ОТГ, де підібрав ОСОБА_6 та мав отримати від нього обумовлену суму грошових коштів у сумі 13000,0 доларів США (згідно офіційного курсу валют Національного банку України станом на 05.02.2026 становить 561203,0 гривень), за організацію незаконного переправлення ОСОБА_6 через державний кордон України поза межами встановлених контрольно-пропускних пунктів.

Після цього, протиправна діяльність ОСОБА_5 була припинена працівниками правоохоронних органів, а грошові кошти у сумі 12800,0 доларів США вилучені.

06 лютого 2026 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України. Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, повністю доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у сприянні незаконного переправлення осіб через державний кордон України шляхом надання порад, вказівок, засобів та усуненням перешкод, вчиненому з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), на праві спільної сумісної власності належить наступне майно, а саме: квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна: 19416316).

Враховуючи наведене, є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може перереєструвати чи відчужити належне йому майно третім особам, що негативно вплине на забезпечення завдань кримінального провадження, а тому, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, як виду покарання, просить клопотання задовольнити.

Слідчий СВ Львівського районного управління поліції № 1 ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду клопотання, при цьому, подав заяву про розгляд справи без його участі, просить клопотання задовольнити.

Крім цього, з метою забезпечення арешту майна, клопотання розглянуто без повідомлення власника майна у відповідності до вимог ч.2 ст.172 КПК України.

Враховуючи наведене, розгляд клопотання проведено за відсутності учасників кримінального провадження у відповідності до вимог ч.1 ст.172 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань підтверджується факт внесення зазначених вище даних по кримінальному провадженні за № 0000004 від 08.01.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

06 лютого 2026 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з вимогами ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Частиною 11 ст.172 КПК України передбачено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50, Series А N 98).

Частиною 2 ст.170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.5 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Слідчий СВ Львівського районного управління поліції № 1 ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 просить накласти арешт на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна: 19416316), шляхом позбавлення права на відчуження та розпорядження.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 466444097 від 03.03.2026 року вбачається, що квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна: 19416316), на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Слідчим суддею встановлено, що в даному випадку необхідність арешту майна ОСОБА_5 зумовлюється обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу зумовить труднощі чи неможливість виконання вироку в частині забезпечення можливої майбутньої конфіскації майна, як виду покарання.

Поряд з цим, слідчий суддя звертає увагу на те, що власник майна не позбавлений можливості володіти зазначеним майном, а обмеження можливості розпоряджатися ним носить тимчасовий характер та прямо передбачено кримінальним процесуальним законом на час, необхідний для розгляду кримінального провадження.

Враховуючи вищенаведене, з метою можливого призначення покарання підозрюваному у виді конфіскації майна, слідчий суддя дійшов висновку, що вказане клопотання про арешт майна підлягає до задоволення частково, в частині накладення арешту на частку квартири, що належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна: 19416316), шляхом заборони відчуження та розпорядження майном.

Керуючись вимогами статей 170-173, 309, 395 КПК України КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

клопотання слідчого СВ Львівського районного управління поліції № 1 ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 погодженого прокурором Галицької окружної прокуратури м.Львова ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за № 0000004 від 08.01.2026 року, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України - задовольнити частково.

Накласти арешт на частку квартири, яка на праві спільної сумісної власності належить підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна: 19416316), шляхом позбавлення права на відчуження та розпорядження.

У задоволенні решти вимог клопотання - відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Виконання ухвали покласти на слідчого СВ Львівського районного управління поліції № 1 ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 .

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1