ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/912/26 Справа № 932/8988/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000717, за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_8 , в інтересах ОСОБА_7 , на вирок Шевченківського районного суду міста Дніпра від 10 листопада 2025 року щодо

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, маючого вищу освіту, працюючого на посаді керівника в ТОВ «СПЕЦІЗОЛЯЦІЯ СХІД», «АМ ТЕК», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше

не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Донецька, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- 23.05.2025 року до Новокодацького райнного суду міста Дніпра направлений обвинувальний акт за ч.1 ст.286, ч.1 ст.135, ч.3 ст. 136 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 просить оскаржений вирок змінити в частині призначеного ОСОБА_7 покарання.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання роботи та навчання.

В обгрунтування апеляційних вимог, не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації дій засудженого ОСОБА_7 , вказує, що вирок в частині призначеного покарання не відповідає вимогам ст. ст. 65, 66 КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і явно є несправедливим через суворість.

Вказує, що обвинувачений ОСОБА_7 , як під час досудового розслідування так і під час судового розгляду, провину визнав у повному обсязі; згоден з вартістю викраденого майна; розумів, що продукти були викраденні ними з магазину; щиросердечно розкаявся у вчиненому; завдану шкоду відшкодував у повному обсязі; активно сприяв слідству, надавав показання, в ході слідчого експерименту приніс вибачення працівникам магазину та представнику потерпілої юридичної особи за вчинене.

Також зазначає, що суд, незважаючи на наявність кількох пом`якшуючих обставин, відсунутись обтяжуючих обставин, необгрунтовано дійшов висновку щодо необхідності призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, в той час як обвинуваченому ОСОБА_11 , при однаковій кваліфікації дій, обставин справи, вихідних даних, призначив покарання із іспитовим строком.

Крім того вказує, що обвинувачений ОСОБА_7 , незважаючи на свій молодий вік, має соціальні зв`язки, має намір найближчим часом офіційно одружитись та створити власну родину, має постійне місце проживання, працює та має джерело доходу, а також приймає участь у громадському житті. Зазначає, що він став на шлях виправлення, демонструє ознаки переосмислення та усвідомлення негативних наслідків своїх дії, веде законопослушний спосіб життя, в міру стану здоров`я займається спортом, різко негативно відноситься до алкоголю та наркотичних засобів. Окремо, зазначає, що ОСОБА_7 має проблемі зі здоров`ям хронічного характеру, що просить також врахувати.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить оскаржений вирок змінити в частині призначеного ОСОБА_7 покарання.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням положення ст. 69 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік та покладенням на нього обов`язків: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання роботи та навчання.

Запобіжний захід у вигляді застави скасувати та повернути заставодавцю.

В обгрунтування апеляційної скарги, не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації дій засудженого ОСОБА_7 , вказує, що вирок в частині призначеного покарання підлягає зміні з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильності застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Зазначає, що стороною обвинувачення не наведеного належного мотивування того, що виправлення ОСОБА_7 неможливе без реального відбування покарання.

Стверджує, що поза увагою суду залишились обставини даного кримінального правопорушення, характер та ступінь суспільної небезпеки, а саме те, що предметом є крадіжка продуктів харчування, що свідчить про те, що цей злочин не характеризується підвищеною, особливою або винятковою суспільною небезпекою.

Крім того, вказує, що суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_7 є особою молодого віку (18 років); має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки; раніше не судимий та до кримінальної відповідальності не притягувався; свою вину визнав в повному обсязі та щиро розкаявся; активно сприяв слідству; відшкодував потерпілому майнову шкоду.

Також зазначає, що обвинувачений фактично вже зазнав покарання, оскільки в період з 25 червня 2025 року по 24 вересня 2025 року перебував в умовах ізоляції від суспільства в установі виконання покарань.

Захисник вказує, що судом було фактично визнано одні й ті самі обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 (сину) та ОСОБА_11 (батьку), втім останнього звільнено від відбування покарання з випробуванням, в тому час як його сину ОСОБА_7 призначено реальну міру покарання, що є порушенням принципу пропорційності та індивідуалізації.

Вироком Шевченківського районного суду міста Дніпра від 10 листопада 2025 року ОСОБА_11 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставіст. 75 КК України звільнено ОСОБА_11 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 року 06 місяців випробувального терміну не скоїть нового кримінального правопорушення, зобов`язавши його відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Строк покарання ОСОБА_7 визначено обчислювати з моменту його фактичного затримання.

Зараховано в строк відбуття покарання ОСОБА_7 термін перебування під вартою з 20.06.2025 року по 24.09.2025 року, включно.

Запобіжний захід у виді застави ОСОБА_7 , до набрання вироком законної сили - залишено без змін.

Після набрання вироком суду законної сили, визначено повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «АМ ТЕК» заставу у розмірі 605 600,00 грн., внесеної у якості застави відносно ОСОБА_7 та отримані ТУ ДСА України в Дніпропетровській області 24.09.2025 року.

Вирішено питання про процесуальні витрати.

ОСОБА_7 визнано винним у тому те, що останній разом зі своїм батьком ОСОБА_11 21 травня 2025 року приблизно о 19 годині 44 хвилин перебував у приміщенні супермаркету «Varus», який розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Королеви Єлизавети ІІ, буд. 2.

В цей час, у ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_7 виник спільний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

(1) Так, ОСОБА_11 та ОСОБА_7 попередньо узгодивши послідовність дій, направлених на таємне заволодіння чужим майном, при цьому достовірно знаючи, що на всій території України Указом Президента від 24.02.2022 №64/2022 та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ХІ введено воєнний стан, який продовжено, перебуваючи в торговому залі супермаркету, реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, і вони є непомітними для інших, діючи умисно, таємно, спільно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, визначили предметом свого злочинного посягання продукцію супермаркету та шляхом вільного доступу викрали з полиць наступні товари, які перебувають у власності ТОВ «Омега», а саме:

- торт Київський дарунок з арахісом БКК 850г вартістю 563 грн. 10 коп. в кількості 1 шт.;

- торт Київський дарунок від Шефа БКК 850г вартістю 647 грн. 70 коп. в кількості 1 шт.;

- шинка ПРОШУТО КРУДО блок с/в 12 міс Simonini ваг вартістю 439 грн. 37 коп. в кількості 0 кг 338 грамм;

- хамон Серрано Резева на кістці 7-8 кг 14 міс TM Espana ваг вартістю 177 грн. 59 коп. в кількості 0 кг 148 грамм;

- сир БРІЄТТ КРІМІ&БЛУ 60% Kaserei, 125г вартістю 599 грн. 70 коп. в кількості 3 шт.;

- сир МААСДАМЕР плавлений скибочки 40% Hochland, 130г вартістю 271 грн. 60 коп. в кількості 4 шт.;

- сир БРІ 60% Le Baron, 250г вартістю 404 грн. 70 коп. в кількості 3 шт.;

- сир РАДАМЕР 45% нарізка Spomlek, 150г вартістю 503 грн. 40 коп. в кількості 6 шт.;

- сир ЧЕДДЕР плавлений скибочки 41% Hochland, 130г вартістю 249 грн. 00 коп. в кількості 3 шт.;

- шоколад молочний з цілим мигдалем Milka Уг вартістю 979 грн. 00 коп. в кількості 10 шт.;

- манго 500г вартістю 264 грн. 90 коп. в кількості 1 шт.;

- напій енергетичний The Doctor Monster Energy 0,5л 3/б вартістю 135 грн. 80 коп. в кількості 2 шт.;

- напій енергетичний Ред Булл 0,473л 3/б вартістю 83 грн. 70 коп. в кількості 1 шт.;

- масло солодковершкове екстра 82,5% Волошкове поле 180г вартістю 380 грн. 10 коп. в кількості 3 шт.

Після чого, переклали вказану продукцію до поліетиленового пакету та утримуючи при собі вищезазначене майно, покинули місце вчинення злочину, спричинивши ТОВ «ОМЕГА» матеріальну шкоду на загальну суму 5699 грн. 66 коп., розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Умисні дії ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинені за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

(2) Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_11 , спільно з ОСОБА_7 , 23 травня 2025 року приблизно о 12 годині 05 хвилин перебували в приміщенні супермаркету «Varus», який розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Королеви Єлизавети ІІ, буд. 2.

В цей час, у ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_7 виник спільний злочинний умисел спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Так, ОСОБА_11 та ОСОБА_7 діючи повторно, попередньо узгодивши послідовність дій, направлених на таємне заволодіння чужим майном, при цьому достовірно знаючи, що на всій території України Указом Президента від 24.02.2022 №64/2022 та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ХІ введено воєнний стан, який продовжено, перебуваючи в торговому залі супермаркету, реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, і вони є непомітними для інших, діючи умисно, таємно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, визначили предметом свого злочинного посягання продукцію магазину та шляхом вільного доступу викрали з полиць товари, що перебувають у власності ТОВ «Омега», а саме:

- тістечко Еклер з карамеллю Тарта 250г вартістю 398 грн. 00 коп. в кількості 2 шт.;

- шинку ПРОШУТО КРУДО блок с/в 12 міс Simonini ваг вартістю 462 грн. 76 коп. в кількості 0 кг 356 гр.;

- хамон Серрано Резева на кістці 7-8 кг 14 міс TM Espana ваг вартістю 154 грн. 79 коп. в кількості 0 кг 129 гр.;

- сир БРІ 60% Le Baron,250г вартістю 269 грн. 80 коп. в кількості 2 шт.;

- сир РАДАМЕР 45% нарізка Spomlek, 150г вартістю 335 грн. 60 коп. в кількості 4 шт.;

- сир МААСДАМЕР плавлений скибочки 40% Hochland, 130г вартістю 271 грн. 60 коп. в кількості 4 шт.;

- сир ЧЕДДЕР плавлений скибочки 41% Hochland, 130г вартістю 498 грн. 00 коп. в кількості 6 шт.;

- TM SALSUS Стейк Чак ай ролл Premium охол. в/п 550 г. вартістю 425 грн. 90 коп. в кількості 1 шт.

- напівф-т м?ясний натур. порц. Стейк зі свинячого ошийка в маринаді "Гриль Стейк" охол. в/п ТМ Шеф-кухар вартістю 143 грн. 05 коп. в кількості 0 кг. 489 гр.

- масло солодковершкове екстра 82,5% Волошкове поле 180г вартістю 380 грн. 10 коп. в кількості 3 шт.;

- напій енергетичний Ред Булл 0,473л 3/б вартістю 167 грн. 40 коп. в кількості 2 шт.;

- напій Дюшес Міміно 0,5л с/п вартістю 39 грн. 90 коп. в кількості 1 шт.;

- шоколад молочний з цілим мигдалем Milk 90г вартістю 587 грн. 40 коп. в кількості 6 шт.

Після чого, переклали вказану продукцію до поліетиленового пакету та утримуючи при собі вищезазначене майно, покинули місце вчинення злочину, спричинивши ТОВ «ОМЕГА» матеріальну шкоду на загальну суму 4700 грн. 45 коп. та розпорядились викраденим майном на власний розсуд.

Умисні дії ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинені повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого ОСОБА_7 та захисників, які на задоволенні апеляційних скарг сторони захисту наполягали; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційних скаргах доводи, колегія суддів, з урахуванням положень ст. 404 КПК України, згідно із якими суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, приходить до наступного.

Так, вирок суду в частині, що стосується обвинуваченого ОСОБА_11 , в апеляційному порядку не оскаржений, а в частині засудження обвинуваченого ОСОБА_7 оскаржений лише щодо призначеного покарання, у зв`язку із чим, зважаючи на положення ст. 404 КПК України, вирок не переглядається в частині, що стосується обвинуваченого ОСОБА_11 - в цілому, а в частині, що стосується ОСОБА_7 , не переглядається в частині встановлених фактичних обставин, кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України та доведеності його винуватості.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні й достатні мотиви та підстави для його ухвалення.

Аналізуючи доводи апеляційних скарг захисників, колегія суддів виходить із того, що відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно із ч. 1 ст. 69 КК України за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може за особливо тяжкий, тяжкий злочин або злочин середньої тяжкості призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 716/1224/19 надав роз`яснення про те, що під «явно несправедливим покаранням» належить розуміти не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

При цьому повноваження суду, надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття «судова дискреція» (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.

Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначення покарання нижчого, ніж передбачене санкцією статті (частини статті), завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принцип «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що інкриміноване обвинуваченим кримінальне правопорушення не було пов`язане із застосуванням насильства, заподіяло потерпілому матеріальну шкоду, яка не була для нього значною та у подальшому була повністю відшкодована. Обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке полягає у викраденні продуктів харчування з супермаркету, вперше, є особою молодого віку, яка нещодавно досягла повноліття, а відтак при призначенні йому покарання слід враховувати не тільки ступінь тяжкості вчиненого злочину, відомості про його особу та обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а й вікові особливості, які значно впливають на мотивацію його вчинків, а саме: недостатній життєвий досвід; схильність до наслідування; вплив на них оточуючих, особливо дорослих осіб; бажання показати себе самостійним; специфічне трактування таких понять, як сміливість, чесність, дружба; неправильна оцінка конкретних життєвих ситуацій; недостатній розвиток, а інколи і повна відсутність критичного ставлення до своїх вчинків та вчинків інших.

У даному провадженні вказані обставини є особливо вагомими з огляду на те, що кримінальне правопорушення було вчинене ОСОБА_7 спільно із його батьком ОСОБА_11 , особа якого поза розумним сумнівом для ОСОБА_7 є вагомою та авторитетною, а відтак поведінка батька безумовно мала значний вплив на його власну поведінку.

Належить додатково зазначити, що судом відносно ОСОБА_7 не було встановлено обставин, що обтяжують його покарання, та було встановлено декілька обставин, що його пом`якшують, - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди, втім не надано цих відомостям належної оцінки.

Крім того, батька цього обвинуваченого ОСОБА_11 , щодо якого було встановлено аналогічні обставини, було звільнено від відбування покарання з випробуванням, в той час як ОСОБА_7 засуджено до покарання з реальним його відбуванням, без наведення щодо такого рішення будь-якого мотивування, що належить вважати істотним порушення принципу пропорційності та справедливості кримінального покарання.

З огляду на сукупність вищенаведених обставин призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, з реальним його відбуванням, колегія суддів вважає явно непропорційним втручанням у його основоположні права у розумінні практики ЄСПЛ, а покарання - таким, що не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі цього обвинуваченого внаслідок суворості, у зв`язку із чим вирок у цій частині не може залишатися в силі та підлягає зміні.

У той же час підстав для застосування при призначенні покарання ОСОБА_7 положень ст. 69 КК України, як на цьому наполягає захисник ОСОБА_8 , колегія суддів не вбачає, оскільки цим обвинуваченим було вчинено тяжкий злочин в умовах воєнного стану, а встановлені щодо нього обставини не знижують достатньою мірою суспільну небезпечність та ступінь тяжкості вчиненого діяння. Зважаючи на вищенаведені обставини у сукупності, колегія суддів вважає призначене цьому обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років справедливим за видом та розміром, достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Також суд апеляційної інстанції, з урахуванням фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення та відомостей про особу ОСОБА_7 , зокрема того, що останній вперше притягається до кримінальної відповідальності, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, повністю відшкодував заподіяну шкоду, що було правильно визнане обставинами, які пом`якшують його покарання, є соціалізованою особою молодого віку, обставини, що обтяжують його покарання, відсутні, - приходить до висновку про можливість виправлення цього обвинуваченого без реального відбування ним покарання, у зв`язку з чим вважає за можливе застосувати до нього правила, передбачені ст. 75 КК України, та звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк максимальної тривалості у три роки та поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

У зв`язку із вищенаведеним апеляційна скарга захисника ОСОБА_10 підлягає задоволенню, апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню, а вирок суду підлягає зміні в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Шевченківського районного суду міста Дніпра від 10 листопада 2025 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та ОСОБА_11 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, - змінити в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 .

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення, зобов`язавши його відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В іншій частині вирок суду - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4