н/п 1-кп/766/1274/26
У Х В А Л А

про відмову в задоволенні клопотання

про повернення обвинувального акту

30.03.2026 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора (в режимі відеоконференції): ОСОБА_3

обвинувачених (в режимі відеоконференції): ОСОБА_4

ОСОБА_5

захисників(в режимі відеоконференції): ОСОБА_6

ОСОБА_7

ОСОБА_8

під час відкритого підготовчого судового засідання в залі суду м. Херсона, проведеного в режимі відеоконференції з Державною установою «Миколаївський слідчий ізолятор», з розгляду кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР 11.02.2025 за №0000010 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 307 КК України -

розглянувши клопотання захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , про повернення обвинувального акту, -

в с т а н о в и в:

27.10.2025 до Херсонського міського суду Херсонської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 11.02.2025 під №0000010 за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, який 27.10.2025 на підставі автоматизованого розподілу передано в провадження судді ОСОБА_1 .

Так судом в стадії підготовчого судового засідання, зокрема 18.12.2025 та 16.03.2026 обвинуваченим було роз`яснено право заявити клопотання про розгляд даного кримінального провадження колегіально у складі трьох суддів, проте обвинувачені до вирішення клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту відповідним правом не скористались, а тому судом відповідна позиція була розцінена як відсутність відповідного клопотання, що стало передумовою для одноособового розгляду питання щодо повернення обвинувального акту. Не повідомили сторони кримінального провадження і про наявність клопотань, які б перешкоджали проведенню підготовчого судового засідання до його початку 30.03.2026.

Під час підготовчого судового засідання захисником ОСОБА_7 було заявлено клопотання про повернення обвинувального акту, в обґрунтування якого зазначено що вказаний обвинувальний акт по формі не містить інформації, яка дає можливість особі, якій пред`явлено обвинувачення та її захисту забезпечити право на справедливий суд, зокрема право на захист.

Так обвинувальний акт складений за ч. 3 ст. 307 КК України, при цьому, в правовій кваліфікації кримінальних правопорушень, зазначених в обвинувальному акті у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 зазначається, що він вчинив незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також збут психотропних речовин, в особливо великих розмірах, вчинене за попередньою змовою групою осіб, що має бути кваліфіковано за ч. 2 ст. 307 КК України. Слідством вилучено психотропну речовину, проте не зафіксовано факт незаконного її придбання.

Фактично має місце підбурювання до вчинення злочину, тоді як обвинувальний акт лише констатує наявність провокації злочину, а не контроль за перебігом. Саме це, тобто провокація злочину підтверджується обранням неправильної територіальної підслідності та підсудності. Таким чином, має місце, як неточна кваліфікація злочину, так наявна і провокація злочину. Як захист так і обвинувачуваний неналежним чином були проінформованими, а саме: не було детально та зрозумілою мовою повідомлено про характер і причини обвинувачення ОСОБА_4 висунутого проти нього.

В обвинувальному акті вказано про відсутність потерпілих у кримінальному провадженні №0000010 від 11.02.2025, що зайвий раз відсилає до організації провокації злочину. Зокрема досудовим слідством не вказано в яких формах відбулося так назване залучення ОСОБА_4 . ОСОБА_5 до вчинення протиправних дій, як і не зазначено ні форми умислу, ні підтверджень, обґрунтувань чи навіть простого переліку обставин, що могли б свідчити про наявність спільної тривалої злочинної діяльності, як не вказано в чому слідство встановило корисливий мотив та мету саме на отримання доходів на постійній основі.

Слідство не довело детально та зрозумілою мовою обвинуваченому підстави визнання за ним права власності на речі, що йому не належать та не роз`яснено про характер і причини обвинувачення ОСОБА_4 .

Важливим є вказівка обставин так, як зазначено в обвинувальному акті обидва епізоди відбувалися в м. Києві. При цьому, обвинувальний акт не містить вказівки на те, яким саме чином громадянин ОСОБА_9 знайшов та встановив контакт з обвинувачуваним. Слідство примусило обвинувачуваних рухатися з м. Києва до Херсонської області саме для зміни підслідності та підсудності. Проте, саме ці дії і вказують на прояв провокації злочину. Це означає, що пропозиція таємного агента була не загальним абстрактним виразом його готовності заплатити певну суму грошей за поставлені наркотичні засоби, а містила в собі тиск та встановлення умов щодо процедури проведення обміну.

Крім того обвинувальний акт від 24.10.2025 не містить ні найменування, ні номеру обвинувального акту. Хоча є преамбула, яка відсилає до кримінального провадження №0000010 від 11.02.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України. Крім того, обвинувальний акт містить в собі відомості, що в даному випадку відсутні, як потерпілий так і викривач, а також злочином не завдано шкоди. Тобто, має місце особливо тяжкий злочин, що не має потерпілого та яким не заподіяна шкода.

Слідство не встановило на яких підставах здійснювався збут. Проте, робиться висновок, що збут здійснювався в інтересах обвинувачуваних, тобто, що вони збували свою сировину (психотропну речовину амфетамін). Однак, матеріали досудового слідства не містять інформації, ні про підготовку злочину щодо збуту, ні про наявність у осіб, що обвинувачуються намірів на вчинення злочину, хоча саме ця інформація мала б стати підставою для контролю над вчиненням злочину, а не організацією злочину, що має місце на даний час.

Отже має місце системне порушення прокурором норм КПК України в тому числі і щодо підсудності. Вказані порушення та невідповідності вимогам процесуального законодавства в обвинувальному акті під час підготовчого засідання виправити не вбачається можливим, так само, як і не є можливим продовжувати судовий розгляд без виправлення обвинувального акту.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання захисника, та вважав за доцільне повернути обвинувальний акт з підстав зазначених в клопотанні.

Прокурор заперечив проти задоволення клопотання, зазначивши, що обвинувальний акт відповідає вимогам визначеним діючим кримінально процесуальним законом.

Захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_8 клопотання захисника ОСОБА_7 підтримали, просили суд його задовольнити, зауваживши, що їх клопотання про зміну підсудності зокрема також було мотивовано викладеними у клопотанні про повернення обвинувального акту мотивами.

Обвинувачений ОСОБА_5 позицію захисників підтримав.

Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього документи, заслухавши думку сторін кримінального провадження, суд дійшов висновку про відсутність підстав для повернення обвинувального акту, враховуючи таке.

У підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти серед іншого і рішення про повернення обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу (п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.

Частиною 4 ст. 291 КПК України визначено, що до обвинувального акта додається: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); 4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; 5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Так відповідно до ч. 2 ст. 315 КПК України з метою підготовки до судового розгляду суд: 1) визначає дату та місце проведення судового розгляду; 2) з`ясовує, у відкритому чи закритому судовому засіданні необхідно здійснювати судовий розгляд; 3) з`ясовує питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді; 4) розглядає клопотання учасників судового провадження про: здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту; витребування певних речей чи документів; здійснення судового розгляду в закритому судовому засіданні ; 5) вчиняє інші дії, необхідні для підготовки до судового розгляду.

Отже можна зробити висновок про те, що підставами для повернення обвинувального акту є його невідповідність саме зазначеним нормам, які розширеному тлумаченню не підлягають.

У контексті викладених вище норм можна зробити висновок про те, що саме на прокурора, який серед іншого наділений дискреційними повноваженнями, покладається обов`язок викладення фактичних обставин справи в тому об`ємі та в такій формі та спосіб, які на переконання останнього були встановлені та доведені під час досудового розслідування, які і будуть предметом судового розгляду та вирішення справи по суті. Тому заперечення захисника в цій частині на увагу не заслуговують, оскільки є лише його суб`єктивною оцінкою та формою незгоди зі сформульованим та пред`явленим в подальшому ОСОБА_4 обвинуваченням.

Викладені заперечення та оцінка вчинених кримінальних правопорушень в розрізі можливої провокації з боку правоохоронного органу, також не можуть бути предметом оцінки судом в стадії підготовчого судового засідання, оскільки остання передбачає лише вчинення ряду дій, направлених на підготовку справи до судового розгляду, під час якого з урахуванням принципу змагальності сторони будуть доводити свою позицію, або спростовувати позицію протилежної сторони по справі. Відповідно ж суд не наділений повноваженнями надавати оцінку тим доказам, які не були ним безпосередньо досліджені, тоді як вчинення відповідних дій до початку судового розгляду не передбачено.

Неспроможним є твердження захисника щодо штучної зміни підслідності та підсудності, оцінку чому було надано Верховним Судом під час розгляду питання щодо зміни підсудності даного кримінального провадження. Та обставина, що місцем завершення вчинення злочину була не територія Херсонської області має бути перевірена та оцінена саме в стадії судового розгляду і враховуючи відсутність відповідних правових механізмів, визначених кримінальним процесуальним кодексом, це також не може відбуватись в стадії підготовчого судового засідання.

Потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди (ч. 1 ст. 55 КПК України). Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 2 ст. 55 КПК України).

Таким чином можна дійти висновку, що не в кожному кримінальному провадженні є або має бути потерпіла особа навіть за умови заподіяння шкоди, на що окрім викладеного впливає і конкретна конструкція диспозиції статті кримінального кодексу, зокрема складу кримінального правопорушення, тоді як склад злочину в будь-якій його формі, визначеній ст. 307 КК України не є матеріальним, а відповідно не передбачає наявність наслідків у вигляді спричинення жодного виду матеріальної шкоди і як наслідок відсутні підстави для залучення або встановлення потерпілої особи. Відповідна ж вказівка в обвинувальному на відсутність потерпілих жодним чином не свідчить про його невідповідність вимогам ст. 291 КПК України, тоді як сама по собі відсутність процесуальної фігури потерпілого у будь-якому кримінальному провадженні не є підставою для повернення обвинувального акта.

Посилання захисника на відсутність в обвинувальному акті відомостей щодо форми залучення ОСОБА_4 до вчинення інкримінованих протиправних дій ОСОБА_5 , відсутність відомостей щодо обставин встановлення контакту ОСОБА_10 з обвинуваченими на зміст кваліфікації дій за ст. 307 КК України не впливає, а тому не може ставити під сумнів формулювання обвинувачення.

Формами вчинення злочину, відповідальність за який передбачена ст. 307 КК України є такі альтернативні дії як незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, які можуть мати місце як одночасно, так і окремо одна від одної. Зауваження захисника щодо не зазначення форми вчинення інкримінованих правопорушень та не встановлення мети (хоча відповідна мета встановлена і є передумовою для кваліфікації саме за ст. 307 КК України) є безпідставним і таким, що суперечить змісту обвинувального акту, надісланого на розгляд до суду, тоді як мотив вчинення даного правопорушення на кваліфікацію жодним чином не впливає і не є обов`язковою складовою для ст. 307 КК України.

Також слід зауважити щодо позиції сторони захисту про неправильність кваліфікації дій обвинувачених саме за ч. 3 ст. 307 КК України, оскільки за змістом обвинувального акту кваліфікуючою ознакою інкримінованих обвинуваченим протиправних дій є те, що предметом таких дій були психотропні речовини в особливо великих розмірах, що є самостійною і достатньою підставою для кваліфікації саме за ч. 3 ст. 307 КК України навіть за умови відсутності ознак організованої групи.

Безпідставним є твердження захисника про відсутність відомостей про найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер, оскільки відповідні дані в обвинувальному акту зазначені, а саме: кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР 11.02.2025 під №0000010 за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, що і є повним відображенням тих відомостей, які передбачені п. 1 ч. 1 ст. 291 КПК України.

Крім того суд звертає увагу на ту обставину, що відповідно до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 амфетамін є психотропною речовиною обіг якої обмежено, а відповідно ч. 1 ст. 178 ЦК України об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи. Тобто неспроможним є твердження сторони захисту про встановлення обставин набуття права власності обвинуваченими на психотропну речовину, оскільки вказана речовина не може бути об`єктом права власності.

Нерелевантним є посилання захисника і на практику ЄСПЛ щодо підстав заявлених для повернення обвинувального акту, а тому остання не є безумовною передумовою для задоволення клопотання про повернення обвинувального акту.

Оскільки за п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України повернення обвинувального акта у підготовчому судовому засіданні можливе виключно з підстав невідповідності вимогам цього Кодексу, для ухвалення такого рішення суд має встановити невідповідність форми чи змісту обвинувального акта положенням ст. 291 КПК України.

Крім того п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України визначає можливість повернення обвинувального акта як право, а не обов`язок суду, то підставою для такого повернення не може слугувати будь-яка його невідповідність вимогам КПК, а лише та, яка дійсно перешкоджає призначенню судового розгляду, і в кожному конкретному випадку суд має перевірити чи дійсно створює перешкоди для судового розгляду певна невідповідність та недоліки обвинувального акта вимогам КПК.

З метою недопущення порушення рівності сторін у кримінальному провадженні, суд перевіряє обвинувальний акт та повертає його для доопрацювання прокурору тільки у разі встановлення таких обставин, без усунення яких даний акт неможливо призначити до розгляду. Обвинувальний акт, в якому сформульовано обвинувачення щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 містить відомості щодо встановлення фактичних обставин справи, відомості про осіб, які на переконання сторони обвинувачення, вчинили правопорушення, узгоджено нормами кримінального закону з правовою кваліфікацією дій обвинувачених. Фактично стороною обвинувачення здійснено дії, які ними вважались необхідними, а тому посилання сторони захисту на відсутність обов`язкових елементів у обвинувальному акті, відомостей про фактичні обставини вчинення злочину, які свідчать про відсутність основних елементів його складу, наявності неточностей, суперечливої інформації, що суттєво ускладнює його сприйняття, розуміння і кваліфіковану оцінку та, відповідно, порушує право на захист від звинувачень, можливо буде підтвердити або спростувати виключно під час дослідження доказів у ході судового розгляду.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що обставини про які було зазначено захисником не можуть бути розцінені як беззаперечні для повернення обвинувального акту з розумінні вимог ст. 314 КПК України, а тому підстав для задоволення заявленого клопотання не вбачається.

Керуючись ст. ст. 290, 291, 314-315, 371, 372, 376 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , про повернення обвинувального акту в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 11.02.2025 за №0000010 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 307 КК України відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя: ОСОБА_11