печерський районний суд міста києва
Справа № 757/6437/26-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2026 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання сторони кримінального провадження № 0000044 від 12.05.2022 - старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження № 0000044 від 12.05.2022 - старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 про арешт майна.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Слідчий в судове засідання не з`явився, проте подав письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в якій клопотання з викладених у ньому підстав підтримав, просив задовольнити. Розгляд справи просив здійснювати без виклику власників майна.

Зважаючи на позицію органу досудового розслідування, слідчий суддя визнав за можливе проводити розгляд клопотання без повідомлення власника майна, з метою забезпечення арешту майна.

Частиною 1 статті 172 КПК України, передбачено, окрім іншого, що неприбуття прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи положення закону та принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання на підставі наявних доказів.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

З матеріалів клопотання вбачається, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000044 від 12.05.2022 за підозрою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України та за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 364 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий вказує наступне.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у період часу з березня по червень 2022 року, у період дії воєнного стану, службові особи благодійних фондів, діючи у змові із невстановленими досудовим розслідуванням службовими особами Міністерства соціальної політики України та іншими невстановленими на даний час досудовим розслідуванням особами заволоділи грошовими коштами Міністерства соціальної політики України в особливо великих розмірах, внаслідок не надання допомоги постраждалому населенню в умовах воєнного стану в Україні відповідно до виділених коштів.

15.03.2022 розпочала роботу Комісія з питань розподілу коштів для надання допомоги в умовах воєнного стану, яка утворена відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.03.2022 № 220 та затверджено Порядок надання гуманітарної допомоги населенню в умовах воєнного стану.

Таким чином, в період часу з 15.03.2022 по 27.07.2022 року Комісія прийняла рішення щодо виділення коштів одержувачам на загальну суму 623 млн.грн., з яких 153 млн.грн. отримали наступні організації - БО «БФ «Добра справа», ГС «Національна асоціація паливного рітейлу», ГО «Інститут Сестринської справи України», які гуманітарну допомогу населенню в умовах воєнного стану не надали, а частину отриманих коштів на надання допомоги привласнили.

Згідно висновку експертів за результатами проведення комісійних судово економічних експертиз підтверджено завдання матеріальної шкоди державі в особі Міністерства соціальної політики України, внаслідок не надання Всеукраїнською Громадською організацією «Інститут Сестринської справи України» допомоги постраждалому цивільному населенню в умовах воєнного стану в Україні в сумі 7 394 170 гривень, Благодійною організацією «Благодійний фонд «Добра-Справа» допомоги постраждалому цивільному населенню в умовах воєнного стану в Україні в сумі 7 100 000 гривень, Громадською спілкою «Національна асоціація паливного рітейлу» допомоги постраждалому цивільному населенню в умовах воєнного стану в Україні в сумі 12 476 458, 33 гривень.

Враховуючи вищевикладене загальна сума матеріальної шкоди завданої Державі в особі Міністерства соціальної політики України становить - 26 970 628 гривень.

В ході проведення слідчих (розшукових) дій встановлено причетність до вказаної протиправної діяльності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 та користується автомобілем марки «Skoda Octavia», державний номерний знак « НОМЕР_1 », VIN: НОМЕР_2 .

03.02.2026 у період часу з 13:03 години до 13:33 години, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_9 від 16.01.2026 проведено обшук автомобіля марки «Skoda Octavia», в ході якого виявлено та вилучено автомобіль марки «Skoda Octavia», державний номерний знак « НОМЕР_1 », VIN: НОМЕР_2 та ключ запалення від вищевказаного автомобіля.

Вилучене в ході проведення обшуку, майно може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та відповідає критеріям статті 98 КПК України.

Постановою старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України від 03.02.2026 автомобіль, свідоцтво про реєстрацію та ключі запалення, визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Окрім цього, 03.02.2026 о 09:55 годині, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю міста москва російської федерації, громадянину України, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку і з підстав, передбачених ст.ст. 276, 277, 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

В ході проведення досудового розслідування, також встановлено, що на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровано право власності на вилучений в ході проведення обшуку автомобіль марки «Skoda Octavia», державний номерний знак « НОМЕР_3 », VIN: НОМЕР_2 , відповідно до інформаційної довідки про реєстрацію транспортного засобу.

Метою накладення арешту на майно у даному випадку є забезпечення збереження речових доказів та можливої конфіскації майна як покарання у разі визнання винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Статтею 170 КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно положенням до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до санкції ч. 3 ст. 332 КК України за вчинення вказаного кримінального правопорушення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дев`яти років з конфіскацією майна.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Одночасно при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.

Слідчим наведено вагомі доводи, які свідчать про необхідність накладення арешту на вказане майно, для ефективного розслідування.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою забезпечення цілей кримінального провадження, а саме: збереження речових доказів та забезпечення конфіскація майна, як виду покарання.

Разом з цим, слідчий суддя враховує й те, що у даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту.

За таких обставин приходжу до висновку про задоволення клопотання.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 2, 26, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки «Skoda Octavia», державний номерний знак « НОМЕР_3 »,VIN: НОМЕР_2 , вилучений 03.02.2026 в ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_9 від 16.01.2026 (справа № 757/2064/26-к), з метою збереження речових доказів та забезпечення можливої конфіскації майна підозрюваного ОСОБА_6 , шляхом заборони розпорядження, відчуження та користування транспортним засобом.

Накласти арешт на ключ запалення від автомобіля марки «Skoda Octavia», вилучений 03.02.2026 в ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_9 від 16.01.2026 (справа № 757/2064/26-к), з метою забезпечення збереження речових доказів.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1