УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2026 Справа №607/5721/26 Провадження №1-кс/607/2173/2026

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в місті Тернополі, клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу тримання під вартою:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м. Іваново, РРФСР, громадянці Російської Федерації, проживаючій за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваній у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110-2 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС слідчого відділу УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_5 , за погодженням із прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в рамках кримінального провадження 0000006 від 21.01.2026 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110-2 КК України, із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , без визначення розміру застави.

Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110-2 КК України, існують підстави для тримання її під вартою, наявні ризики, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, а також на даний час вона переховується від органів досудового розслідування на території РФ.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала з викладених у ньому підстав та просила його задовольнити.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 проти задоволення клопотання сторони обвинувачення заперечив.

Вказане клопотання у відповідності до частини шостої статті 193 КПК України розглядається за відсутності підозрюваної ОСОБА_7 .

Заслухавши пояснення прокурора, захисника, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Слідчим суддею встановлено, що 24.10.1945 набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26.06.1945, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі - ООН). До складу ООН увійшли Союз Радянських Соціалістичних Республік (правонаступником якого з 1991 року є Російська Федерація), Українська Радянська Соціалістична Республіка (правонаступницею якої з 1991 року є Україна) та ще 49 держав-засновниць, а згодом до вказаної міжнародної організації прийняті інші держави світу.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Статуту ООН всі члени ООН утримуються в їх міжнародних відносинах від загрози силою або її застосування проти територіальної недоторканості або політичної незалежності будь-якої держави.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1965 «Про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав, про убезпечення їх незалежності і суверенітету» закріплено, що держави не мають права втручатися прямо чи опосередковано з якої б то не було причини у внутрішні та зовнішні справи іншої держави. Кожна держава має невід`ємне право обирати свою політичну, економічну, соціальну та культурну систему без втручання в будь-якій формі з боку будь-якої іншої держави.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 09.12.1981 «Про неприпустимість інтервенції і втручання у внутрішні справи держав» закріплено, що держави не мають права здійснювати інтервенцію або втручання в будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні чи зовнішні справи інших держав.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 24.10.1970 «Про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН» закріплено принцип, згідно з яким держави утримуються в своїх міжнародних відносинах від силових погроз або застосування сили, як проти територіальної цілісності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином несумісним з цілями ООН. Така загроза силою або її застосування є порушенням міжнародного права і Статут ООН. Кожна держава зобов`язана утримуватися від загрози силою або її застосування з метою порушення існуючих міжнародних кордонів іншої держави або у якості засобу вирішення міжнародних суперечок, в тому числі територіальних суперечок, і питань, що стосуються державних кордонів.

Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. Згідно з указаним документом територія України є неподільною та недоторканою.

Незалежність України визнано значною кількістю держав світу, у тому числі 05.12.1991 Російською Федерацією.

31.05.1997 відповідно до положень Статуту ООН і зобов`язань за Заключним актом Наради з безпеки та співробітництва в Європі укладено Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією (ратифікований Законом України від 14.01.1998 № 13/98-ВР та Федеральним Законом Російської Федерації від 02.03.1999 № 42-ФЗ).

Відповідно до ст.ст. 2-3 зазначеного Договору Російська Федерація зобов`язалась поважати територіальну цілісність України, підтвердила непорушність існуючих кордонів між Україною та Російською Федерацією та розбудову відносин на основі принципів взаємної поваги суверенної рівності, територіальної цілісності, непорушності кордонів, незастосування сили або загрози силою, невтручання у внутрішні справи.

Статтями 1-3 Конституції України, яка прийнята Верховною Радою України 28.06.1996, визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканою.

При цьому, ст. 69 Конституції України визначено, що народне волевиявлення здійснюється через вибори, референдум та інші форми безпосередньої демократії. Відповідно до ст. 71 Конституції України вибори до органів державної влади та органів місцевого самоврядування є вільними і відбуваються на основі загального, рівного і прямого виборчого права шляхом таємного голосування. Виборцям гарантується вільне волевиявлення.

Водночас, ст. 73 Конституції України визначено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішується питання про зміну території України.

В порушення вищевказаних умов міжнародних договорів та ігноруючи положення Конституції України, 20.02.2014 вище політичне та військове командування Російської Федерації розпочало агресію та вторгнення до суверенних кордонів України.

Частиною 2 статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII констатовано, що тимчасова окупація території України розпочалася 20.02.2014.

Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18.01.2018 № 2268-VIII визначено, що збройна агресія Російської Федерації розпочалася з неоголошених і прихованих вторгнень на територію України підрозділів збройних сил та інших силових відомств Російської Федерації, а також шляхом організації та підтримки терористичної діяльності; Російська Федерація чинить злочин агресії проти України та здійснює тимчасову окупацію частини її території за допомогою збройних формувань Російської Федерації, що складаються з регулярних з`єднань і підрозділів, підпорядкованих Міністерству оборони Російської Федерації, підрозділів та спеціальних формувань, підпорядкованих іншим силовим відомствам Російської Федерації, їхніх радників, інструкторів та іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих Російською Федерацією, а також за допомогою окупаційної адміністрації Російської Федерації, яку складають її державні органи та структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та підконтрольні Російській Федерації самопроголошені органи, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України.

Продовжуючи реалізацію злочинного плану, з метою створення приводів для ескалації конфлікту і спроби виправдання своєї агресії перед громадянами Російської Федерації та світовою спільнотою, 21.02.2022 Російською Федерацією визнано «Донецьку народну республіку» та «Луганську народну республіку» незалежними державами.

22.02.2022 Президент Російської Федерації, реалізуючи злочинний план, направив до Ради Федерації звернення про використання Збройних Сил РФ за межами РФ, яке було задоволено.

24.02.2022 о 5 годині Президент Російської Федерації оголосив про рішення розпочати військову операцію в Україні. У період з 5 години 24 лютого 2022 року та щонайменше до 26 лютого 2026 року (включно) підрозділи ЗС та інших військових формувань РФ здійснюють спроби окупації українських міст, які супроводжуються бойовим застосуванням авіації, артилерійськими та ракетними ударами, а також застосуванням броньованої техніки та іншого озброєння. При цьому вогневі удари здійснюються по об`єктам, які захищені нормами міжнародного гуманітарного права. Зазначені дії призвели до загибелі людей, у тому числі дітей, та інших тяжких наслідків у вигляді отримання людьми тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості та заподіяння матеріальних збитків у вигляді знищення будівель, майна та інфраструктури.

24.02.2022 Законом України № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 та на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який в подальшому був неодноразово продовжений та безперервно триває до цього часу.

Так, усвідомлюючи факт тимчасової окупації частини території України збройними формуваннями держави-агресора, збройну агресію Російської Федерації проти України, а також явну злочинність власних дій та передбачаючи можливість загибелі людей, зокрема й цивільного населення, та настання інших тяжких наслідків, розуміючи, що вона порушує встановлений ст.ст. 1-3, 68 Конституції України державний устрій та порядок, посягає на недоторканість та територіальну цілісність України, з метою зміни меж її території та державного кордону, насильницької зміни й повалення конституційного ладу, захоплення державної влади, а також розширення впливу РФ, з мотивів перешкоджання Євроінтеграційному курсу розвитку України, відновлення контролю Російської Федерації над політичними та економічними процесами в Україні, не пізніше 19.10.2022, більш точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлена, у громадянки Російської Федерації ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виник злочинний умисел, направлений на фінансування протиправних дій військовослужбовців ЗС РФ, з метою зміни меж території, державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, а також з метою насильницької зміни, повалення конституційного ладу, захоплення державної влади України.

У жовтні 2022 року ОСОБА_7 подала необхідні документи для внесення у федеральному інформаційному ресурсі Російської Федерації «Едининый государственный реестр юридических лиц» інформації про реєстрацію Благодійного фонду підтримки військовослужбовців Івановської області і їх сімей «СВОИХ НЕ БРОСАЕМ», основний державний реєстраційний номер 356, юридична адреса «Російська Федерація, 153031, м. Іваново, Івановської області, вул. Лінія 18-я, буд. 37», та її як виконавчого директора.

При цьому, основною метою діяльності цього фонду є збір грошових коштів для подальшого придбання та передачі товарно-матеріальних цінностей, необхідних для забезпечення військовослужбовців зс рф під час тимчасової окупації ними української території.

У подальшому, виконавчий директор Благодійного фонду підтримки військовослужбовців Івановської області і їх сімей «СВОИХ НЕ БРОСАЕМ» ОСОБА_7 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 02.09.2023, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на фінансування дій, вчинених з метою зміни меж території, державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, а також з метою насильницької зміни, повалення конституційного ладу та захоплення державної влади, передала для військовослужбовців «98-ї дивізії повітряно-десантних військ» ЗС РФ в зону проведення бойових дій бронеавтомобіль для продовження військовослужбовцями РФ тимчасової окупації української території.

При цьому, «98-ма дивізія повітряно-десантних військ» ЗС РФ комплектується переважно із жителів Івановської області РФ та дислокується у м. Іваново Російської Федерації, військовослужбовці якої з 2022 року беруть участь у веденні бойових дій проти сил оборони України, з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, насильницької зміни й повалення конституційного ладу, захоплення державної влади в Україні.

Також, ОСОБА_7 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 20.10.2023, повторно передала для «610 центра бойового застосування та перенавчання льотного складу військово-транспортної авіації» ПС ЗС РФ броньований автомобіль, необхідний для виконання військовослужбовцями ЗС РФ завдань під час проведення т.зв. «СВО» на тимчасово окупованій території України.

При цьому, «610-й центр боевого применения и переучивания лётного состава военно-транспортной авиации имени Маршала авиации ОСОБА_8 » ПС ЗС РФ дислокується у м. Іваново Російської Федерації, військовослужбовці якого з 2022 року беруть активну участь у веденні бойових дій проти сил оборони України.

Надалі, виконавчий директор Благодійного фонду підтримки військовослужбовців Івановської області і їх сімей «СВОИХ НЕ БРОСАЕМ» ОСОБА_7 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 02.12.2023, повторно передала для військовослужбовців «98-ї дивізії повітряно-десантних військ» ЗС РФ в зону проведення бойових дій на тимчасово окуповану територію України партію матеріального забезпечення, зокрема маскувальні сітки та тактичні ноші.

Також, ОСОБА_7 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 01.01.2024, повторно передала для військовослужбовців «98-ї дивізії повітряно-десантних військ» ЗС РФ для належного виконання ними бойових завдань проти Збройних Сил України на тимчасово окупованих територіях України два квадрокоптери.

Окрім того, ОСОБА_7 18.01.2024 повторно передала військовослужбовцям «98-ї дивізії повітряно-десантних військ» ЗС РФ у зону бойових дій на тимчасово окупованій території України для продовження ними тимчасової окупації української території та зміни меж державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, матеріальну допомогу у вигляді двох квадрокоптерів (БПЛА).

Також, ОСОБА_7 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 16.05.2024, повторно забезпечила передачу в зону проведення бойових дій на тимчасово окупованій території України для військовослужбовців 217 полку «98-ї дивізії повітряно-десантних військ» ЗС РФ партії матеріального забезпечення у вигляді дизельного генератора, шістьох бензинових генераторів та однієї радіостанції.

Надалі, виконавчий директор Благодійного фонду підтримки військовослужбовців Івановської області і їх сімей «СВОИХ НЕ БРОСАЕМ» ОСОБА_7 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 04.07.2024, повторно передала військовослужбовцям «98-ї дивізії повітряно-десантних військ» ЗС РФ у зону бойових дій на тимчасово окупованій території України для продовження ними тимчасової окупації української території та зміни меж державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, матеріальну допомогу у вигляді одного броньованого автомобіля та двадцятьох детекторів безпілотників, призначених для виявлення, ідентифікації та відстеження БПЛА (дронів).

Окрім того, ОСОБА_7 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 19.03.2025, повторно передала військовослужбовцям «98-ї дивізії повітряно-десантних військ» ЗС РФ в зону бойових дій на тимчасово окупованій території України для продовження ними тимчасової окупації української території та зміни меж державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, матеріальну допомогу у вигляді 100 БПЛА.

Отже, виконавчий директор Благодійного фонду підтримки військовослужбовців Івановської області і їх сімей «СВОИХ НЕ БРОСАЕМ» ОСОБА_7 , умисно, добровільно, повторно, щонайменше з 02.09.2023 по 19.03.2025, здійснювала фінансове та матеріальне забезпечення військовослужбовців збройних сил РФ, які приймають участь у бойових діях на території України проти сил оборони України, з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, насильницької зміни й повалення конституційного ладу, захоплення державної влади в Україні.

У вчиненні вказаного злочину підозрюється ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій 26.02.2026 в порядку ст. 135 та ч. 1 ст. 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110-2 КК України.

06.03.2026 через засіб масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження «Урядовий кур`єр» та 26.02.2026 через офіційний веб-сайт Офісу Генерального прокурора, окрім того, 06.03.2026 через офіційну електронну пошту офіційного сайту Благодійного фонду підтримки військовослужбовців Івановської області і їх сімей «СВОИХ НЕ БРОСАЕМ» та офіційну електронну пошту ОСОБА_7 останню повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 110-2 КК України та викликано на 12.03.2026, 13.03.2026 та 14.03.2026 до слідчого відділу УСБУ в Тернопільській області для отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110-2 КК України, допиту як підозрюваної та проведенні інших слідчих та процесуальних дій за участі підозрюваного.

Однак, будучи належним чином повідомленою про виклик, ОСОБА_7 до слідчого відділу не з`явилась, про причини неявки не повідомила.

Крім того, відповідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 постійно перебуває на території Російської Федерації.

16.03.2026 слідчим відділом УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_7 оголошено у розшук, у зв`язку з тим, що остання ухиляється від слідства та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та постійно перебуває на території Російської Федерації.

Відповідно до частини першої статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із частиною шостою статті 193 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

На думку слідчого судді, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110-2 Кримінального кодексу України. Підозра у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовується зібраними у провадженні доказами: протоколом огляду мережі Інтернет від 29-30.01.2026; протоколом огляду мережі Інтернет від 03.02.2026; протоколом огляду мережі Інтернет від 21-23.02.2026; протоколом огляду мережі Інтернет від 23.02.2026; протоколом огляду мережі Інтернет від 12-13.03.2026; висновком експерта від 16.03.2026.

На даний час, підозрювана знаходиться на території Російської Федерації. Вказаний факт свідчить про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрювана ОСОБА_7 переховується від органів досудового розслідування та суду.

Зважаючи на те, що ОСОБА_7 перебуває на території Російської Федерації, у останньої можуть зберігатися об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Зазначене свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, який виражається в тому, що підозрювана ОСОБА_7 перебуваючи на волі має можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Окрім того, зважаючи на той факт, що підозрювана ОСОБА_7 на даний час переховується від органів досудового розслідування та суду на території Російської Федерації, у її діях наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України а саме можливість незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у даному кримінальному провадженні.

Досудовим розслідуванням встановлено, що підозрювана ОСОБА_7 не має місця проживання, соціальних зв`язків для існування на не окупованій території України. Таким чином, надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки вищевказаного кримінального правопорушення, дають підстави вважати, що підозрювана розуміючи невідворотність покарання, намагатиметься у будь-який спосіб уникнути відповідальності та може вчинити інші або продовжити вчинення кримінального правопорушення. Зазначене свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи тяжкість злочину, вчинення якого інкримінується останній, який є тяжким злочином, а також наявність ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у даному кримінальному провадження; продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а також те, що підозрювана на даний час переховується від органу досудового розслідування та перебуває на території РФ, слідчий суддя вважає доведеною та обґрунтованою необхідність обрання до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до частини четвертої статті 197 КПК України у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного на підставі частини шостої статті 193 КПК України строк дії такої ухвали не зазначається.

Також слідчий суддя при постановленні ухвали враховує положення абзацу 7 частини четвертої статті 183 КПК України, де зазначено, що при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, який перебуває на території держави агресора, розмір застави не визначається.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваної ОСОБА_7 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 131-132, 177, 193, 196, 281, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Обрати стосовно підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвала слідчого судді щодо обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід розглядається слідчим суддею після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_5 .

Слідчий суддя ОСОБА_1