Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1192/26
Номер провадження 1-кс/711/394/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року м.Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1

за участю:

секретаря судових засідань - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3 ,

слідчого - ОСОБА_4

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 , подане в рамках кримінального провадження №0000415 від 23.10.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 239, ч. 2 ст. 367 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді застави відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новогродівка, Донецької області, громадянина України, з повною вищою освітою, розлученого, який не є особою з інвалідністю, депутата Єрківської селищної ради VIII скликання, працюючого на посаді начальника Єрківського селищного комунального спеціалізованого підприємства Єрківської селищної ради, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 239, ч. 2 ст. 367 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням, погодженим прокурором Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 , поданим в рамках кримінального провадження №0000415 від 23.10.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 239, ч. 2 ст. 367 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді застави відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством і перебуває під особливою охороною держави.

Неправомірні посягання на суспільні відносини у сфері охорони конституційного права громадян на безпечне довкілля, охорону, використання, збереження та відтворення природних ресурсів, забезпечення екологічної безпеки, запобігання та усунення негативного впливу господарської та іншої діяльності людини, збереження генетичного фонду живої природи, ландшафтів та інших природних комплексів, унікальних територій, а також природних об`єктів, пов`язаних з історико-культурною спадщиною, визнаються порушеннями проти довкілля. Охорона навколишнього природного середовища, раціональне використання природних ресурсів та забезпечення екологічної безпеки життєдіяльності людини є невід`ємними умовами сталого економічного та соціального розвитку України.

Відносини у сфері охорони навколишнього природного середовища регулюються, зокрема, Земельним кодексом України від 25.10.2001 №2768-III, Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища» від 25.06.1991 №1264-XII, Законом України «Про управління відходами» від 20.06.2022 № 2320-IX, Законом України «Про охорону земель» від 19.06.2003 №962-IV, Законом України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» від 19.06.2003 №963-IV та іншими спеціальними законами.

Статтею 12 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено обов`язок громадян берегти природу, охороняти та раціонально використовувати її багатства, здійснювати діяльність з додержанням вимог екологічної безпеки та інших екологічних нормативів, не порушувати екологічні права та законні інтереси інших суб`єктів і компенсувати шкоду, заподіяну забрудненням та іншим негативним впливом на навколишнє середовище.

Відповідно до п. б ст. 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» використання природних ресурсів громадянами, підприємствами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог, серед яких здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів та негативному впливу на стан навколишнього природного середовища.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи та організації зобов`язані забезпечувати екологічно безпечне виробництво, зберігання, транспортування, використання, знищення, знешкодження та захоронення мікроорганізмів, інших біологічно активних речовин і продуктів біотехнології, а також здійснювати заходи щодо запобігання та ліквідації наслідків шкідливого впливу біологічних факторів на навколишнє середовище та здоров`я людини.

Стаття 55 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» визначає, що утворювачі відходів повинні вживати ефективних заходів для зменшення обсягів утворення відходів, а також для оброблення відходів, утворення яких неможливо уникнути. Здійснення операцій з оброблення відходів дозволяється лише за наявності дозволу на визначених місцевими радами територіях з додержанням санітарних та екологічних норм.

Власники і землекористувачі земельних ділянок, відповідно до ст. 35 Закону України «Про охорону земель», зобов`язані дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства, забезпечувати використання земель за цільовим призначенням, дотримуватися встановлених обмежень, захищати земельні ділянки від пожеж, ерозії, виснаження, забруднення та застосовувати заходи щодо запобігання негативному і екологічно небезпечному впливу на земельні ділянки.

Статтями 45 та 46 Закону України «Про охорону земель» та ст. 167 Земельного кодексу України забороняється господарська діяльність, що забруднює ґрунти понад гранично допустимі концентрації небезпечних речовин. При здійсненні діяльності, пов`язаної із зберіганням, обробленням, утилізацією та захороненням відходів, повинні виконуватися заходи щодо запобігання та зменшення обсягів утворення відходів, забезпечення екологічно безпечного поводження з ними та запобігання негативному впливу на прилеглі території.

Згідно положень ст. 1, ст. 91, ч. 1 ст. 96, ст. 167, 168 та ст. 211 Земельного кодексу України використання земель та розміщення відходів не повинно завдавати шкоди правам та свободам громадян, інтересам суспільства та екологічній ситуації.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» забруднення земель це накопичення в ґрунтах і ґрунтових водах внаслідок антропогенного впливу пестицидів і агрохімікатів, важких металів, радіонуклідів та інших речовин, вміст яких перевищує природний фон, що призводить до їх кількісних або якісних змін; псування земель це порушення природного стану земель, яке здійснюється без обґрунтованих проектних рішень, погоджених та затверджених в установленому законодавством порядку, забруднення їх хімічними, біологічними та радіоактивними речовинами, в тому числі тими, що викидаються в атмосферне повітря, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами, неочищеними стічними водами, порушення родючого шару ґрунту, невиконання вимог встановленого режиму використання земель, а також використання земель у спосіб, що погіршує їх природну родючість.

Згідно з положеннями п. 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про управління відходами» захоронення відходів це розміщення відходів на поверхні чи під поверхнею (підземне) землі у спосіб, що не становить загрози здоров`ю людей та навколишньому природному середовищу і не передбачає подальше оброблення відходів.

За змістом ч. 2 ст. 11 Закону України «Про управління відходами» територіальні громади є власниками відходів, переданих їх утворювачами або попередніми власниками до систем управління побутовими відходами.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про управління відходами» захоронення відходів здійснюється на полігонах, що відповідають вимогам законодавства та технологічне обладнання яких забезпечує захист ґрунтових вод, вилучення та знешкодження біогазу та фільтрату, контроль викидів в атмосферне повітря, забруднення ґрунтів і підземних вод.

Власник (балансоутримувач) полігона або суб`єкт господарювання, що здійснює управління полігоном, забезпечує розроблення та виконання протягом періоду експлуатації полігона програми моніторингу полігона.

Згідно ч. 2 ст. 17 Закону України «Про управління відходами» суб`єкти господарювання у сфері управління відходами зобов`язані дотримуватися вимог щодо збирання, перевезення та оброблення відходів, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами; не допускати змішування відходів, що можуть бути відновлені, з відходами, що не можуть бути відновлені; вести облік відходів, що утворилися у результаті їхньої діяльності чи були отримані від інших суб`єктів господарювання, облік операцій з управління відходами та подавати звітність відповідно до закону; забезпечувати утримання в належному санітарному і технічному стані об`єктів оброблення відходів, забезпечувати дотримання правил техніки безпеки та пожежної безпеки на них; виконувати інші обов`язки, передбачені законом.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства від 01.12.2010 №435, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.12.2010 за №1307/18602, затверджено Правила експлуатації полігонів побутових відходів (далі Правила).

Згідно вимог п.п. 1.1-1.2 даних Правил вони є обов`язковими для суб`єктів господарювання незалежно від форми власності, які здійснюють діяльність, пов`язану з експлуатацією та утриманням полігонів побутових відходів. Ці Правила поширюються на полігони, що діють, та нові полігони, прийняті в експлуатацію відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №461.

Відповідно до вимог пункту 1.4 Правил на полігони побутових відходів дозволяється приймати побутові відходи (окрім рідких побутових відходів та небезпечних відходів у складі побутових відходів) з житлових будинків, адміністративних і громадських установ та організацій, підприємств торгівлі та громадського харчування, закладів культури і мистецтва, навчальних та лікувально-профілактичних закладів та інших підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, вуличний та садово-парковий змет і листя, а також подрібнені будівельні відходи і промислові відходи III та IV класів небезпеки відповідно до санітарних правил та норм, шлак і золу від сміттєспалювальних заводів.

Згідно положень п. 1.9 Правил для кожного полігона побутових відходів відповідно до ДБН В.2.4-2-2005 «Полігони твердих побутових відходів. Основи проектування» має бути розроблена інструкція з експлуатації полігона, в якій мають бути враховані специфіка виробництва, наявність засобів механізації і ресурсів для виконання робіт.

Так, у ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 є депутатом Єрківської селищної ради Катеринопільського (Звенигородського) району Черкаської області (далі Єрківська селищна рада), що затверджено Рішенням Єрківської селищної ради від 10.11.2020 №1-2/VII.

Також установлено, що відповідно до рішення Єрківської селищної ради від 06.09.2021 №9-16 затверджено нову редакцію статуту Єрківського селищного комунального спеціалізованого підприємства (далі Статут). Оновлена редакція статуту затверджена рішенням Єрківської селищної ради від 23.09.2025 №64-9/VIII.

Єрківське селищне комунальне спеціалізоване підприємство (далі Підприємство) засноване Єрківською селищною радою, відповідно до Законів України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про власність», «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» і перебуває в управлінні Єрківської селищної ради.

Відповідно до п.п. 2.1 Статуту Підприємство створене з метою організації, експлуатації житлового фонду, об`єктів комунального призначення, благоустрою, озеленення території селища, надання ритуальних послуг та виробництві товарів.

Відповідно до п.п. 2.2 Статуту одним з основних предметів діяльності Підприємства є надання побутових комунальних послуг.

Згідно п.п. 7.1 Статуту Підприємство зокрема уповноважено вести діяльність по збору, вивезенню, захороненню на сміттєзвалище твердих побутових відходів та відходів від будівництва.

Відповідно до вимог розділу IV «Правил благоустрою території населених пунктів Єрківської об`єднаної територіальної громади» затверджених рішенням виконавчого комітету Єрківської селищної ради від 24.12.2024 №53-20/VIII, відповідальним посадовим особам підприємств, установ, організацій, а також громадянам серед іншого забороняється вивозити і звалювати сміття, будівельні, побутові, харчові відходи, відходи виробництва, траву, гілля, деревину, листя, сніг у не відведених для цього місцях та влаштовувати звалища, особливо на інженерних спорудах водовідведення та водо пониження; забруднювати земельні ділянки та водойми виробничими та побутовими стічними водами; вивозити каналізаційні стоки у не відведені для цього місця; використовувати земельні ділянки не за цільовим призначенням.

Також, відповідно до розділу III даних Правил, відповідальні посадові особи підприємств, установ, організацій а також громадяни зобов`язані обов`язково укладати договори зі спеціалізованими підприємствами на вивіз побутових відходів та каналізаційних стоків; підприємствам повинні узгоджувати з селищною радою експлуатацію та поводження об`єктів з небезпечними відходами, ліміти та схеми розміщення.

Рішенням Єрківської селищної ради 04.10.2018 №42-1/VIII на посаду начальника Єрківського селищного комунального спеціалізованого підприємства призначений ОСОБА_5 .

Відповідно до п.п. 1.1. Контракту, укладеного між виконавчим комітетом Єрківської селищної ради та ОСОБА_5 , начальник підприємства зобов`язується здійснювати оперативне керівництво підприємством, що належить до спільної власності територіальної громади селища Єрки, забезпечуючи його прибуткову діяльність, ефективне використання і збереження всього комунального майна, закріпленого за підприємством на праві господарського відання.

Відповідно до п.п. 1.5. Контракту при виконанні покладених на начальника обов`язків він керується Конституцією України, Законами України, постановами Кабінету Міністрів України, наказами галузевого міністерства, рішеннями селищної ради, розпорядженнями селищного голови, іншими нормативно-правовими актами та статутом підприємства.

Відповідно до п.п. 2.1. Контракту начальник здійснює оперативне керівництво підприємством, організовує виробничо-господарську, соціально-побутову та іншу діяльність.

Таким чином, ОСОБА_5 , обіймаючи посаду начальника Єрківського селищного комунального спеціалізованого підприємства, відповідно до Статуту, контракту, є службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями. Він має повноваження щодо організації роботи підприємства, управління його поточною діяльністю, зокрема контролю за дотриманням законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, прийняття обов`язкових для працівників рішень, а також щодо прийняття та звільнення працівників.

У зв`язку з цим ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. 18 Кримінального кодексу України є службовою особою, оскільки обіймає посаду в підприємстві, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій.

Саме як службова особа, наділена відповідними повноваженнями, він був зобов`язаний забезпечити дотримання спеціальних правил експлуатації полігону твердих побутових відходів та вимог природоохоронного законодавства, однак цього не зробив.

Водночас, ОСОБА_5 , будучи відповідальним за полігон твердих побутових відходів та його експлуатацію з дотриманням норм чинного законодавства, не забезпечив належну виробничо-господарську діяльність полігону твердих побутових відходів, його екологічний та санітарний стан та допустив розміщення побутових відходів за межами, визначеними полігону.

Так, з 26.02.2015 по теперішній час на праві комунальної власності Єрківської селищної ради перебуває земельна ділянка кадастровий номер :04:002:0400, категорія земель: землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, що розташована за адресою: Черкаська область Звенигородський (Катеринопільський) район смт. Єрки, яка відповідно до паспорту місця видалення відходів від 12.12.2016 №286 відведена для видалення відходів.

Вказана земельна ділянка на праві постійного користування передана Єрківському селищному комунальному спеціалізованому підприємству.

З 19.02.2025 по теперішній час на праві комунальної власності Єрківської селищної ради перебуває земельна ділянка кадастровий номер :03:002:0028, категорія земель: землі житлової та громадської забудови, що розташована за адресою: Черкаська область Звенигородський район адмінмежі Єрківської селищної ради за межами селища Єрки.

Вказана земельна ділянка також на праві постійного користування передана Єрківському селищному спеціалізованому підприємству.

Також, з 27.06.2025 по теперішній час на праві комунальної власності Єрківської селищної ради перебуває земельна ділянка кадастровий номер :03:002:0030, категорія земель: землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення, що розташована за адресою: Черкаська область Звенигородський район адмінмежі Єрківської селищної ради за межами селища Єрки.

Вказана земельна ділянка на праві постійного користування також передана Єрківському селищному спеціалізованому підприємству.

Достовірно знаючи про вищевказані обставини, ОСОБА_5 , у період виконання своїх повноважень після призначення на посаду начальника Єрківського селищного спеціалізованого підприємства, зокрема в період з 13.11.2024 по 10.01.2025, перебуваючи в селищі Єрки Звенигородського району Черкаської області, у порушення вимог ст. ст. 12, 53, 55 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. ст. 35, 45, 46 Закону України «Про охорону земель», ст. ст. 1, 11, 17, 40 Закону України «Про управління відходами», п.п. 1.1, 1.2, 1.4, 1.9 Правил експлуатації полігонів побутових відходів, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства від 01.12.2010 №435, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.12.2010 за №1307/18602, будучи службовою особою, та неналежно виконуючи свої службові обов`язків, допустив розміщення відходів на місцях, не відведених для таких цілей, та які не відповідають вимогам законодавства, технологічне обладнання яких не забезпечує захист ґрунтових вод, вилучення та знешкодження біогазу та фільтрату, контроль викидів в атмосферне повітря, забруднення ґрунтів і підземних вод.

А саме, розміщення твердих побутових відходів на відкритий ґрунт земельної ділянки кадастровий номер :03:002:0028, що розташована за адресою: Черкаська область Звенигородський район адмінмежі Єрківської селищної ради за межами селища Єрки, категорія земель: землі житлової та громадської забудови, що призвело до засмічення вказаної земельної ділянки твердими побутовими відходами площею 12648 метрів квадратних та забруднення речовинами: фосфором, хлоридами, сульфатами, амонієм, що відповідно до висновку інженерно-екологічної експертизи від 20.10.2025 №СЕ-19/111-25/62074-ФХЕД, створило небезпеку для довкілля.

А також, виливу рідких побутових відходів на відкритий ґрунт земельної ділянки кадастровий номер :03:002:0030, що розташована за адресою: Черкаська область Звенигородський район адмінмежі Єрківської селищної ради за межами селища Єрки, категорія земель: категорія земель: землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення, що призвело до забруднення вказаної земельної ділянки площею, 2588 метрів квадратних речовинами: фосфором, хлоридами, амонієм, що відповідно до висновку інженерно-екологічної експертизи від 20.10.2025 №СЕ-19/111-25/62074-ФХЕД, створило небезпеку для довкілля.

Вказані протиправні дії ОСОБА_5 спричинили завдання шкоди у вигляді засмічення земельних ресурсів на суму 1 502 582,4 гривень, а також забруднення земель, що створило небезпеку для довкілля, заподіявши шкоду на суму 182 427,78 гривень, у зв`язку з чим державі в особі Єрківської селищної ради Звенигородського району Черкаської області завдано збитки на загальну суму 1 685 010,18 гривень.

Окрім цього, ОСОБА_5 , обіймаючи посаду начальника Єрківського селищного комунального спеціалізованого підприємства, відповідно до Статуту Товариства, контракту є службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями.

Він має повноваження щодо організації роботи підприємства, управління його поточною діяльністю, зокрема контролю за дотриманням законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, прийняття обов`язкових для працівників рішень, а також щодо прийняття та звільнення працівників.

У зв`язку з цим ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. 18 Кримінального кодексу України є службовою особою, оскільки обіймає посаду в підприємстві, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій.

Саме як службова особа, наділена відповідними повноваженнями, він був зобов`язаний забезпечити дотримання спеціальних правил експлуатації полігону твердих побутових відходів та вимог природоохоронного законодавства, однак цього не зробив.

Водночас, ОСОБА_5 , будучи відповідальним за полігон твердих побутових відходів та його експлуатацію з дотриманням норм чинного законодавства, не забезпечив належну виробничо-господарську діяльність полігону твердих побутових відходів, його екологічний та санітарний стан та допустив розміщення побутових відходів за межами, визначеними полігону.

Так, з 26.02.2015 по теперішній час на праві комунальної власності Єрківської селищної ради перебуває земельна ділянка кадастровий номер :04:002:0400, категорія земель: землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, що розташована за адресою: Черкаська область Звенигородський (Катеринопільський) район смт. Єрки, яка відповідно до паспорту місця видалення відходів №286 від 12.12.2016 відведена для видалення відходів.

Вказана земельна ділянка на праві постійного користування передана Єрківському селищному спеціалізованому підприємству.

З 19.02.2025 по теперішній час на праві комунальної власності Єрківської селищної ради перебуває земельна ділянка кадастровий номер :03:002:0028, категорія земель: землі житлової та громадської забудови, що розташована за адресою: Черкаська область Звенигородський район адмінмежі Єрківської селищної ради за межами селища Єрки.

Вказана земельна ділянка також на праві постійного користування передана Єрківському селищному спеціалізованому підприємству.

Також, з 27.06.2025 по теперішній час на праві комунальної власності Єрківської селищної ради Черкаської області перебуває земельна ділянка кадастровий номер :03:002:0030, категорія земель: землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення, що розташована за адресою: Черкаська область Звенигородський район адмінмежі Єрківської селищної ради, за межами селища Єрки.

Вказана земельна ділянка на праві постійного користування також передана Єрківському селищному спеціалізованому підприємству.

Достовірно знаючи про вищевказані обставини, ОСОБА_5 , у період виконання своїх повноважень після призначення на посаду начальника Єрківського селищного спеціалізованого підприємства, зокрема в період з 13.11.2024 по 10.01.2025, перебуваючи в селищі Єрки Звенигородського району Черкаської області, у порушення вимог ст. ст. 12, 53, 55 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. ст. 35, 45, 46 Закону України «Про охорону земель», ст. ст. 1, 11, 17, 40 Закону України «Про управління відходами», п. п. 1.1, 1.2, 1.4, 1.9 Правил експлуатації полігонів побутових відходів, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства від 01.12.2010 №435, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.12.2010 за №1307/18602, будучи службовою особою, та неналежно виконуючи свої службові обов`язків, не вжив організаційних та контрольних заходів щодо забезпечення діяльності підприємства відповідно до встановлених вимог законодавства, не забезпечив контроль за діями підлеглих працівників, а також не вжив заходів реагування на факти розміщення відходів поза межами відведеної земельної ділянки, допустив їх розміщення на місцях, не відведених для таких цілей, та які не відповідають вимогам законодавства, технологічне обладнання яких не забезпечує захист ґрунтових вод, вилучення та знешкодження біогазу та фільтрату, контроль викидів в атмосферне повітря, забруднення ґрунтів і підземних вод.

А саме, розміщення твердих побутових відходів на відкритий ґрунт земельної ділянки кадастровий номер :03:002:0028, що розташована за адресою: Черкаська область Звенигородський район адмінмежі Єрківської селищної ради за межами селища Єрки, категорія земель: землі житлової та громадської забудови, що призвело до засмічення вказаної земельної ділянки твердими побутовими відходами площею 12648 метрів квадратних та забруднення речовинами: фосфором, хлоридами, сульфатами, амонієм, що відповідно до висновку інженерно-екологічної експертизи від 20.10.2025 №СЕ-19/111-25/62074-ФХЕД, створило небезпеку для довкілля.

А також, виливу рідких побутових відходів на відкритий ґрунт земельної ділянки кадастровий номер :03:002:0030, що розташована за адресою: Черкаська область Звенигородський район адмінмежі Єрківської селищної ради за межами селища Єрки, категорія земель: категорія земель: землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення, що призвело до забруднення вказаної земельної ділянки площею, 2588 метрів квадратних речовинами: фосфором, хлоридами, амонієм, що відповідно до висновку інженерно-екологічної експертизи від 20.10.2025 №СЕ-19/111-25/62074-ФХЕД, створило небезпеку для довкілля.

Вказані протиправні дії ОСОБА_5 спричинили завдання шкоди у вигляді засмічення земельних ресурсів на суму 1 502 582,4 гривень, а також забруднення земель, що створило небезпеку для довкілля, заподіявши шкоду на суму 182 427,78 гривень, у зв`язку з чим державі в особі Єрківської селищної ради Звенигородського району Черкаської області завдано збитки на загальну суму 1 685 010,18 гривень, що, відповідно до примітки до ст. 364 КК України, є тяжкими наслідками.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України, тобто в забрудненні земель відходами, шкідливими для довкілля, внаслідок порушення спеціальних правил, що створило небезпеку для довкілля, а також у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, тобто у неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов?язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам.

З урахуванням зібраних в ході досудового розслідування доказів, 11 лютого 2026 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України, тобто в забрудненні земель відходами, шкідливими для довкілля, внаслідок порушення спеціальних правил, що створило небезпеку для довкілля, а також у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, тобто у неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень підтверджується зібраними кримінальному провадженні доказами, зокрема: рапортом про виявлення кримінального правопорушення від 15.10.2024; матеріалами УСР в Черкаській області ДСР НПУ від 15.10.2024; протоколами огляду місця події від 23.04.2025; протоколами огляду від 27.08.2025; протоколоам №06-04-25 вимірювань показників складу та властивостей грунтів від 15.05.2025; довідками щодо розрахунку розміру шкоди від засмічення та забруднення земельних ділянок; висновком експерта за результатами проведення судової інженерно-екологічної експертизи №СЕ-19/111-25/62074-ФХЕД від 20.10.2025; матеріалами тимчасового доступу до речей і документів Єрківського селищного комунального спеціалізованого підприємства Єрківської селищної ради від 09.12.2025; листом Управління екології та природних ресурсів Черкаської ОДА №02/10-03-22/3243/02/10-03-22/33791 від 18.12.2025; листом №46 від 23.12.2025 Єрківського селищного комунального спеціалізованого підприємства Єрківської селищної ради; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , від 30.06.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_5 , від 30.06.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , від 09.07.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , від 27.08.2025; іншими матеріалами кримінального провадження.

Метою застосування до ОСОБА_5 , запобіжного заходу у виді застави є забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді штрафу від однієї до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, а також у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та зі штрафом від двохсот п`ятдесяти до семисот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або без такого.

Відповідно до п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» суд вказав, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Викладене у своїй сукупності є достатніми мотивуючими факторами вчинення спроб переховуватись від органу досудового розслідування та суду та свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрюваний, користуючись зв`язками, здобутими за час перебування на посаді начальника Єрківського селищного комунального спеціалізованого підприємства Єрківської селищної ради, може особисто або опосередковано негативно впливати на хід досудового розслідування та судового розгляду, через прохання чи погрози, або іншим шляхом знищити, приховати або спотворити докази, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також речі та документи, які містять інформацію щодо вчиненого кримінального правопорушення, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, ОСОБА_5 , маючи широке коло зв`язків, має реальну можливість як самостійно, так і через інших осіб, незаконно впливати на свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , інших ще не допитаних свідків, з метою примусу до відмови від давання показань чи їх зміни, чинити вплив на свідків в даному кримінальному провадженні, з якими є особисто знайомий, а також спеціалістів та експертів у кримінальному провадженні, з метою схилення їх до дачі неправдивих показань та з метою уникнення покарання, що вказує на ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України іншим чином перешкодити кримінальному провадженню, може виразитися у створенні підозрюваними штучних доказів та підбурюванні осіб, зокрема місцевих жителів, які не були свідками кримінального правопорушення, до надання завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих підозрюваним захисних версій.

Окрім того, ОСОБА_5 , на даний час продовжує обіймати посаду начальника Єрківського селищного комунального спеціалізованого підприємства Єрківської селищної ради та має відповідні службові повноваження, які може повторно використати для вчинення нового, аналогічного за своїм складом кримінального правопорушення, що може призвести до завдання збитків Державі.

Таким чином, органом досудового розслідування, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, установлено наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання міри запобіжного заходу відповідно п. 11 ч. 1 ст. 178 КПК України також слід враховувати розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Так, згідно висновку експерта за результатами проведення судової інженерно-екологічної експертизи СЕ-19/111-25/62074-ФХЕД від 20.10.2025, встановлено, що діями ОСОБА_5 , завдано збитків інтересам держави на загальну суму 1 685 010,18 гривень (один мільйон шістсот вісімдесят п`ять тисяч десять гривень вісімнадцять копійок).

У відповідності до п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Обираючи запобіжний захід саме у вигляді застави, сторона обвинувачення вважає за доцільне, з урахуванням всіх обставин вчинення кримінального правопорушення та завданих збитків, визначити підозрюваному суму застави 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Саме такий розмір застави, на думку органу досудового розслідування, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у підозрюваного бажання будь-яким чином перешкоджати досудовому розслідуванню у кримінальному провадженні та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Крім того, як зазначає ініціатор клопотання, визначення такої суми застави не тільки забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього ст. 194 КПК України обов`язків, а і можливе виконання ч. 11 ст. 182 КПК України, де вказано, що застава, яка не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень.

У цьому випадку застава у меншому розмірі не здатна забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Разом з тим, у разі внесення застави, слідчий вважає за необхідне, покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені п.п. 1-4, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

- не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- заборонити спілкування із свідками ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , та іншими особами, які в подальшому будуть допитані в статусі свідка;

- здати на зберігання до ДМС України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З урахуванням вищевикладеного, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, контролю за місцем перебування підозрюваного, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків з метою схилення до надання неправдивих показань у цьому кримінальному проваджені або іншим чином вплинути на них, слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з даним клопотанням та просив застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 66 560 гривень, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 клопотання підтримали та просили його задовільнити, посилаючись на обставини викладені у ньому та додані до нього докази. Прокурор в судовому засіданні зазначив, що підставою для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді застави є обґрунтованість підозри останнього у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 239, ч. 2 ст. 367 КК України, та існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, усвідомлюючи невідворотність покарання, яка йому загрожує, ОСОБА_5 , використовуючи свої соціальні зв`язки, зможе залишити територію України, а також переховуватись від суду на її території. Використовуючи знайомства та зв`язки, здобуті за час роботи на посаді начальника Єрківського селищного комунального спеціалізованого підприємства Єрківської селищної ради, підозрюваний може особисто або опосередковано негативно впливати на хід досудового розслідування та судового розгляду, через прохання чи погрози, або іншим шляхом знищити, приховати або спотворити докази, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також речі та документи, які містять інформацію щодо вчиненого кримінального правопорушення, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, підозрюваний з метою уникнення покарання особисто чи через третіх осіб може здійснити вплив на свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 задля зміни наданих ними показів чи відмови від дачі показів, а також впливати на експертів, що в подальшому також може перешкоджати кримінальному провадженню. На переконання прокурора, ОСОБА_5 може вчинити інші дії для перешкоджанню кримінальному провадженню та встановленню всіх обставин справи, зокрема останній може підмовити місцевих жителів, які не були свідками кримінального правопорушення, до надання завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих підозрюваним захисних версій. Окрім того, ОСОБА_5 , на даний час продовжує обіймати посаду начальника Єрківського селищного комунального спеціалізованого підприємства Єрківської селищної ради та має відповідні службові повноваження, які може повторно використати для вчинення нового, аналогічного за своїм складом кримінального правопорушення. На переконання сторони обвинувачення застава у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 66 560 грн., буде достатнім стримуючим засобом та забезпечить належне виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Слідчий ОСОБА_10 підтримав доводи прокурора та на уточнюючі питання слідчого судді зазначив, що в межах даного кримінального провадження допитано в якості свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , які в своїй трудовій діяльності пов`язані з підозрюваним, а також ОСОБА_8 , який не є працівником Єрківської селищної ради.

В судовому засіданні захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання з огляду на необґрунтованість підозри та недоведеність ризиків, на які посилається сторона обвинувачення як на підставу для обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 . Сторона захисту буде доводити непричетність ОСОБА_5 до інкримінованих йому в провину злочинів, та наполягатиме на призначенні інженерно-технічної експертизи. Також зазначив, що ОСОБА_5 є особою літнього віку, має постійне місце проживання та роботи, що свідчить про міцні соціальні зв`язки. Під час досудового розслідування, яке триває з 2024 року, підозрюваний не чинив перешкод слідству та не переховувався від органу досудового розслідування. Всі необхідні докази органом досудового розслідування вилучено, на даний час проведено експертизу, тому відсутній ризик знищити якісь докази. Заперечував проти існування ризику впливу на свідків, оскільки прокурором не надано доказів того, що ОСОБА_5 здійснював на них тиск. Його підзахисний ОСОБА_5 за весь час досудового розслідування мав належну процесуальну поведінку та не вчиняв жодних дій на перешкоджання кримінальному провадженню. Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення взагалі є надуманим та виступає формальним доводом. Підозрюваний має на меті доводити відсутність вчинення злочинів та свою невинуватість. На переконання захисника, прокурор не довів, що інший запобіжний захід не здатний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та відповідатиме потребам досудового розслідування. З урахуванням викладеного просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого та обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав доводи свого захисника та заперечував проти задоволення клопотання з підстав викладених у письмових запереченнях. Додатково вказав, що він є особою літнього віку, одружений, має постійне місце проживання та роботи. Він не має наміру переховуватись від слідства та суду та вчиняти будь-які дії, що зашкодять кримінальному провадженню. Жодного тиску на свідків він не чинить. Просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого, або ж обрати найлегший запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали досудового розслідування та копії матеріалів, якими слідчий та прокурор обґрунтовують доводи клопотання, а також копії документів надані стороною захисту, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

В судовому засіданні встановлено, що подане клопотання відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України, а вручення письмового повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення та копії клопотання і матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, здійснено з дотриманням строків, передбачених ч. 1 ст. 278 КПК України та ч. 1 ст. 184 КПК України відповідно.

Метою застосування запобіжних заходів відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Отже, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторони кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріали зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення, а також наявність доказів, яким обґрунтовуються відповідні обставини.

Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Черкаській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000415 від 23.10.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 239, ч. 2 ст. 367 КК України.

11.02.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України, тобто в забрудненні земель відходами, шкідливими для довкілля, внаслідок порушення спеціальних правил, що створило небезпеку для довкілля, а також у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, тобто у неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 239 КК України, є нетяжким злочином, оскільки санкція статті передбачає покарання у вигляді штрафу від однієї до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років; кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 367 КК України, є нетяжким злочином, оскільки санкція статті передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та зі штрафом від двохсот п`ятдесяти до семисот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або без такого.

Наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 239, ч. 2 ст. 367 КК України підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: рапортом про виявлення кримінального правопорушення від 15.10.2024; матеріалами УСР в Черкаській області ДСР НПУ від 15.10.2024; протоколами огляду місця події від 23.04.2025; протоколами огляду від 27.08.2025; протоколоам №06-04-25 вимірювань показників складу та властивостей грунтів від 15.05.2025; довідками щодо розрахунку розміру шкоди від засмічення та забруднення земельних ділянок; висновком експерта за результатами проведення судової інженерно-екологічної експертизи №СЕ-19/111-25/62074-ФХЕД від 20.10.2025; матеріалами тимчасового доступу до речей і документів Єрківського селищного комунального спеціалізованого підприємства Єрківської селищної ради від 09.12.2025; листом Управління екології та природних ресурсів Черкаської ОДА №02/10-03-22/3243/02/10-03-22/33791 від 18.12.2025; листом №46 від 23.12.2025 Єрківського селищного комунального спеціалізованого підприємства Єрківської селищної ради; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , від 30.06.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_5 , від 30.06.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , від 09.07.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , від 27.08.2025; іншими матеріалами кримінального провадження.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини в сукупності та додані до нього матеріали кримінального провадження, якими обґрунтовані доводи клопотання, дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 239, ч. 2 ст. 367 КК України є обґрунтованою. При цьому слідчий суддя враховує усталену практику ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86), згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

Разом з тим, слід наголосити, що слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

Доводи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри зводились до оцінки доказів, зібраних та наданих до клопотання стороною обвинувачення.

Слід враховувати, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, тому суд лише на підставі розумної та об`єктивної оцінки отриманих доказів визначає чи виправдовують вони в своїй сукупності факт проведення досудового розслідування та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яка є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходу забезпечення кримінального провадження.

Крім того, правильність кваліфікації дій підозрюваної особи, так само як і наявність чи відсутність в її діях складу злочину вирішуються виключно вироком суду та не підлягають вирішенню на досудовому провадженні.

З положень п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України вбачається, що при застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, в якому він підозрюється. Закон не вимагає, щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у застосуванні того чи іншого запобіжного заходу.

Також слідчий суддя враховує, що за визначенням Європейського суду з прав людини "обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1 (с) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин".

Крім того у п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13 листопада 2007 року - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Таким чином, на думку слідчого судді, надані стороною обвинувачення докази переконали б неупередженого спостерігача в тому, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 239, ч. 2 ст. 367 КК України.

Зазначені стороною захисту доводи не спростовують висновки про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 на такому рівні, який є достатнім для обрання запобіжного заходу стосовно нього.

Разом з тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності в діях ОСОБА_5 вини у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування злочинів.

Розглядаючи питання наявності ризиків, на які посилалась сторона обвинувачення у клопотанні та позицію захисту щодо їх недоведеності, слідчий суддя зазначає наступне.

В обґрунтування необхідності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді застави прокурор в судовому засіданні посилався на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливості переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, приховати або спотворити докази, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Обґрунтовуючи існування ризику можливого переховування від органів досудового розслідування та суду прокурор посилався на усвідомлення підозрюваним ступені тяжкості кримінальних правопорушень.

Однак, на думку слідчого судді оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на низку інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна. (Panchenko проти Росії, § 106). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev проти Молдови, § 58).

Так, кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 239, ч. 2 ст. 367 КК України, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , є нетяжкими злочинами. Оскільки санкція ч. 1 ст. 239 КК України, передбачає покарання у вигляді штрафу від однієї до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років; санкція статті ч. 2 ст. 367 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та зі штрафом від двохсот п`ятдесяти до семисот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або без такого.

В судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання та роботи, з 2018 року займає посаду начальника Єрківського селищного комунального спеціалізованого підприємства Єрківської селищної ради, вперше притягується до кримінальної відповідальності, одружений, протягом здійснення досудового розслідування кримінального провадження, відомості про яке було внесено до ЄРДР 23.10.2024, місце проживання та роботи не змінював, від явки до органів досудового розслідування не ухилявся, що не заперечувалось і стороною обвинувачення в судовому засідання.

Зазначене свідчить про неспроможність доводів прокурора щодо наявності ризику втечі, а отже, враховуючи вищенаведене, слідчим суддею існування такого ризику не встановлено.

Що стосується ризиків знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення про те, що перебуваючи на волі підозрюваний, який перебуває на посаді начальника Єрківського селищного комунального спеціалізованого підприємства Єрківської селищної ради, особисто чи через третіх осіб зможе вчинити дії щодо знищення, приховання чи спотворення речей та документів, які мають значення для кримінального провадження та не було вилучено органом досудового розслідування.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, а саме на ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , які працюють в Єрківській селищній раді, а також на ОСОБА_8 , слідчий суддя критично сприймає доводи сторони захисту щодо відсутності вказаного ризику, з огляду на встановлену кримінальним процесуальним законодавством процедуру отримання показань на стадії судового розгляду, відповідно до яких, свідки допитуються безпосередньо в судовому засіданні. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Отже зазначений ризик існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідка та дослідження їх судом.

Разом з тим, слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено існування можливості незаконного впливу на спеціалістів та експертів у цьому кримінальному провадженні. При цьому суд зазначає, що у контексті кримінального провадження ризиком є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду, а відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. А відтак доводи прокурора щодо можливості впливу підозрюваним на експертів носять абстрактний характер і є лише його припущенням, того, що може відбутися в майбутньому.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведено існування ризику, незаконно впливати підозрюваним на свідків у даному кримінальному провадженні, зокрема на ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , з метою дачі ними неправдивих показань чи зміни вже наданих показів задля уникнення від можливої відповідальності

В той же час, слідчий суддя вважає, що ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином є неконкретизованим жодним чином та виступає формальним доводом обґрунтування доводів поданого клопотання.

Крім того, посилання прокурора, як на підставу для обрання запобіжного заходу у виді застави на можливість вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає надуманим, оскільки прокурором не надано належного обґрунтування існування такого ризику, а відтак слідством не доведено, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Отже, враховуючи викладене вище, слідчим суддею встановлено, що на даний час існують ризики, передбачені п.п. 2, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, який дає підставу для обрання підозрюваному запобіжного заходу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого (стаття 178 КПК України).

Фактично, слідчий суддя повинен встановити, чи є запобіжний захід пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав підозрюваного та дотримання принципу верховенства права. Тому, слідчий суддя повинен всебічно оцінити обставини, на які посилаються сторона обвинувачення та сторона захисту.

Оскільки в ході розгляду клопотання встановлено ризики знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також можливого впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, наявність яких підтверджена достатніми доказами, тому слідчий суддя вважає, що стосовно підозрюваного ОСОБА_5 необхідно встановити запобіжний захід на час проведення розслідування, який дозволить забезпечити виконання ним своїх процесуальних обов`язків у цьому провадженні.

Щодо наявності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

У кримінальному провадженні можуть бути застосовані такі запобіжні заходи (ч. 1 ст. 176 КПК): 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Обираючи один із запобіжних заходів, слід зважати, що їх види наведено у порядку зростання ступеня суворості.

Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків (частина 1 статті 182 КПК).

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні із заставою є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука.

Так, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу (ч. 1 ст. 179 КПК України).

Відповідно до положень ст. 179 КПК України зі змісту поняття запобіжного заходу - особисте зобов`язання у його співвідношенні до інших запобіжних заходів вбачається, що це найменш суворий запобіжний захід.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК, на будь-якій стадії кримінального провадження, тобто як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового провадження.

Згідно положень ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування будь-якого запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні нетяжких кримінальних правопорушень, за вчинення яких санкціями статті передбачено покарання у вигляді штрафу від однієї до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років (ч. 1 ст. 239 КК України); позбавленням волі на строк від двох до п`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та зі штрафом від двохсот п`ятдесяти до семисот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або без такого (ч. 2 ст. 367 КК України).

Слідчим суддею встановлено, що стороною обвинувачення доведена можлива причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованих йому злочинів, а також доведено існування ризиків передбачених п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також можливого впливу на свідків у даному кримінальному провадженні), що свідчить про наявність підстав для застосування до підозрюваного в цьому кримінальному провадженні запобіжного заходу.

Проте, матеріалами клопотання не підтверджено та прокурором не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 не забезпечить його належної процесуальної поведінки та не зможе запобігти, встановленому слідчим суддею, ризику.

Відповідно до ч. 2 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Частиною 4 ст. 194 КПК України встановлено, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Враховуючи належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 в ході досудового розслідування, особу підозрюваного, його сімейний та матеріальний стан, а саме, що він є особою літнього віку, одружений, офіційно працевлаштований, раніше не судимий, слідчий суддя вважає, що запобігти вказаним ризикам можливо шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж застава, а саме особистого зобов`язання з покладанням додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. Відповідний запобіжний захід буде належним запобіжником від порушення підозрюваним процесуальних обов`язків та його належної процесуальної поведінки.

З огляду на те, що за своєю суттю такий запобіжний захід як особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу, відповідно до положень ч. 5 ст. 194 КПК України, для зменшення наведених вище ризиків на підозрюваного ОСОБА_5 слід покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом; не відлучатися за межі Черкаської області без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/чи роботи; утримуватися від спілкування в будь-якій формі (особисто, через знайомих, шляхом телефонного зв`язку чи через мережу інтернет тощо) зі свідком ОСОБА_8 , крім випадків необхідності такого спілкування безпосередньо в ході проведення слідчих чи процесуальних дій за його участі, а також участі ОСОБА_5 ; утримуватися від спілкування зі свідками ОСОБА_9 , ОСОБА_7 в частині, що стосується обставин і подій даного кримінального провадження; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, - оскільки це необхідно з метою забезпечення дієвості запобіжного заходу, запобігання ризиків, які були обґрунтовані раніше, та ефективності здійснення кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 110, 131, 132, 176-178, 182, 193, 194, 196, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погодженого прокурором Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 , поданого в рамках кримінального провадження №0000415 від 23.10.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 239, ч. 2 ст. 367 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді застави відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 239, ч. 2 ст. 367 КК України відмовити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 239, ч. 2 ст. 367 КК України, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

- не відлучатися за межі Черкаської області без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/чи роботи;

- утримуватися від спілкування в будь-якій формі (особисто, через знайомих, шляхом телефонного зв`язку чи через мережу інтернет тощо) зі свідком ОСОБА_8 , крім випадків необхідності такого спілкування безпосередньо в ході проведення слідчих чи процесуальних дій за його участі, а також участі ОСОБА_5 ;

- утримуватися від спілкування зі свідками ОСОБА_9 , ОСОБА_7 в частині, що стосується обставин і подій даного кримінального провадження;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначити строк дії обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_5 даною ухвалою слідчого судді, в межах строку досудового розслідування, тобто до 11 квітня 2026 року включно.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі невиконання вказаних обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і накладене грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Відповідно до ч. 3 ст. 179 КПК України, контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, який здійснює досудове розслідування даного кримінального провадження.

Копію ухвали негайно вручити слідчому, прокурору, підозрюваному та його захиснику.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1