Дата документу 28.01.2026 Справа № 336/8837/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/8837/24 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/391/26 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 199 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , (в режимі відеоконференції),

захисників - адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2025 року, якою у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Благодатне Іванівського району Херсонської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 258 КК України,

продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 14 лютого 2026 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Як убачається з матеріалів справи, в провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває на розгляді кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України, ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 258 КК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2025 року було продовжено застосування у відношенні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 14 лютого 2026 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що ризики, які стали підставою для обрання та продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не зменшились.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувану ухвалу та визначити заставу у розмірі 80 розмірів прожиткових мінімумів або встановити можливість перебувати під цілодобовим домашнім арештом.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що ризик переховування є не підтвердженим, ґрунтується лише на припущеннях та можливою санкцією покарання у вигляді позбавлення волі.

Також зазначає, що він раніше не судимий, не притягувався до дисциплінарних стягнень, має міцні соціальні зв`язки, дружину, яка є інвалідом, батьків похилого віку, має постійне місце проживання та роботи у м. Запоріжжі.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати оскаржувану ухвалу та визначити заставу у розмірі 80 розмірів прожиткових мінімумів або встановити можливість перебувати під цілодобовим домашнім арештом.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що ризик переховування є не підтвердженим, ґрунтується на припущеннях та можливою санкцією покарання у вигляді позбавлення волі.

Звертає увагу на те, що він раніше не судимий, не притягувався до дисциплінарних стягнень, має міцні соціальні зв`язки, дружину та дітей, має постійне місце проживання та роботи у м. Запоріжжі.

У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу та просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, зазначивши про відсутність наміру переховуватися.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу та вказав, що не має наміру переховуватися.

Захисник - адвокат ОСОБА_8 підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , зазначивши, що останній не має наміру чинити тиск на свідків та вважає, що пред`явлене обвинувачення ОСОБА_6 є недоведеним. Вказав, що ОСОБА_6 був використаний без його дозволу та відома.

Захисник - адвокат ОСОБА_9 підтримав апеляційну скаргу, подану обвинуваченим ОСОБА_7 та вказав про недоведеність ризиків.

Повідомлений належним чином прокурор до судового засідання апеляційного суду не з`явився, з клопотанням про відкладення розгляду апеляційних скарг не звертався.

Заслухавши доповідь судді, обвинувачених, їх захисників, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційних скаргах і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Зокрема, частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На переконання колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції вищевказаних вимог закону дотримався, перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою щодо обвинувачених, правильно встановив як наявність певних ризиків, так і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет продовження ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд правильно встановив, що доводи прокурора в цій частині є обґрунтованими, з чим погоджується і апеляційний суд.

Зокрема, злочини, у яких обвинувачуються ОСОБА_6 (ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України) та ОСОБА_7 (ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 258 КК України) відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, суворість можливого покарання за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України - у виді позбавлення волі до 15 років або довічного позбавлення волі.

Колегія суддів вважає, що тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку значно підвищують ймовірність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Крім того, апеляційний суд враховує і фактичні обставини обвинувачення, що інкримінуються ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Так, викладені в обвинувальному акті обставини свідчать про ймовірність того, що обвинувачені можуть мати зв`язки з представниками іноземної держави - представниками фсб рф, які можуть їм допомогти у переховуванні.

На переконання колегії суддів, і ризик продовження злочинної діяльності також не зменшився та обумовлюється, зокрема, роллю обвинувачених, їх поведінкою, а також можливими зв`язками з представниками держави, котрі здійснюють збройну агресію проти України, що може свідчити про високу вірогідність вчинення обвинуваченими інших дій, які направлені на підрив основ національної безпеки України та завдання істотної шкоди суверенітетові, територіальній цілісності, недоторканості, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України.

При цьому, враховуючи спосіб отримання обвинуваченими завдань від представників іноземної держави - представників фсб рф, зокрема, шляхом використання мобільного сервісу обміну в мережі Інтернет - месенджеру «Telegram», перебуваючи на будь-якому іншому запобіжному заході, крім тримання під вартою, маючи доступ до мережі Інтернет, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 можуть продовжити злочинну діяльність.

Відтак, колегія суддів вважає, що ризики, на які посилається прокурор, не зменшились та продовжують існувати, а доводи обвинувачених щодо відсутності вказаних ризиків спростовується вищенаведеним.

Даних про такий стан здоров`я обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , який би унеможливлював застосування до них запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час апеляційному суду не надано.

На переконання колегії суддів, судом першої інстанції дотримані вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

Крім того, апеляційний суд вважає, що застосований до обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою кореспондується з положеннями ч. 6 ст. 176 КПК України, які передбачають, що під час дії воєнного стану до осіб, які обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ст. 111 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, застосовується лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Також, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції щодо не визначення розміру застави у даному кримінальному провадженні, що узгоджується з положеннями ч. 4 ст. 183 КПК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам.

Посилання в апеляційних скаргах на відсутність судимостей, наявність соціальних зв`язків, а також постійного місця проживання та роботи, враховуючи встановлені апеляційним судом обставини, не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого судового рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 199, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2025 року, якою у відношенні ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України, ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 258 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 14 лютого 2026 року включно, залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4