Справа №: 398/7323/25
провадження №: 1-кс/398/231/26
УХВАЛА

Іменем України

"04" березня 2026 р. слідчий суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрії скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження

встановив:

27 лютого 2026 року до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області надійшла скарга на постанову про закриття кримінального провадження від 18.11.2025 року у кримінальному провадженні № 0000269 від 07.11.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, відповідно до якої ОСОБА_3 просила скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження та зобов`язати орган досудового розслідування продовжити розслідування.

Обґрунтовуючи вимоги поданої скарги, ОСОБА_3 зазначила, що вважає постанову дізнавача незаконною та передчасною. Скаржниця вказала, що 24.02.2025 року нею та її чоловіком було перераховано грошові кошти у загальній сумі 105 335 гривень на виготовлення меблів. Незважаючи на те, що письмовий договір не укладався, між сторонами існує переписка, яка підтверджує умови замовлення, строки виконання та отримання грошових коштів. Однак, після отримання коштів ФОП ОСОБА_4 надавала неправдиву інформацію, переносила строки та ухилялася від виконання зобов`язань шляхом обману. Скаржниця наголошує, що наявність усного договору не виключає наявності шахрайства, оскільки поведінка особи після отримання коштів свідчить про заздалегідь спланований умисел. Крім того, у скарзі акцентовано увагу на тому, що під час досудового розслідування не були в повному обсязі перевірені обставини справи, зокрема: не встановлено фактичну можливість ФОП ОСОБА_4 виконати замовлення; не перевірено рух перерахованих коштів; не надано належної правової оцінки діям особи після отримання оплати.

Ухвалою суду від 27 лютого 2026 року відкрито провадження у справі за скаргою ОСОБА_3 та зобов`язано уповноважену особу ІНФОРМАЦІЯ_1 надати матеріали кримінального провадження № 0000269, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.11.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Розгляд скарги призначено на 04 березня 2026 року о 11 год 00 хв .

03 березня 2026 року до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області надійшли матеріали кримінального провадження № 0000269, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.11.2025 року.

У судовому засіданні ОСОБА_3 підтримала вимоги поданої скарги у повному обсязі та просила скасувати постанову про закриття кримінального провадження. Свою позицію вона обґрунтувала тим, що досудове розслідування було проведено формально та неповно. Зокрема, вона пояснила, що протягом чотирьох місяців з моменту подачі заяви її жодного разу не викликали до відділу поліції для проведення допиту, не інформували про стан розслідування, а рішення про закриття кримінального провадження було прийнято без її відома і відповідну постанову слідчий їй не надсилала. Крім того, ОСОБА_3 спростувала пояснення ФОП ОСОБА_4 , надані працівникам поліції, щодо нібито часткового виконання замовлення та відправки меблів (ліжок). Скаржниця вказала, що насправді отримала лише розрізнені запчастини до ліжок (окремі спинки без корпусів), які неможливо зібрати та які не відповідали замовленим розмірам. Скаржниця також звернула увагу суду на те, що вартість доставки за квитанцією склала лише 800 гривень, що фізично унеможливлює пересилку партії з 20 ліжок, як це намагалася подати виробник. Наразі ФОП ОСОБА_4 ухиляється від спілкування, не відповідає на телефонні дзвінки та вигадує різні причини для невиконання зобов`язань. Також ОСОБА_3 наголосила на наявності у діях ФОП ОСОБА_4 заздалегідь спланованого умислу на шахрайське заволодіння коштами. Скаржниця пояснила, що виробник цілеспрямовано ініціювала співпрацю та пропонувала знижки, аби отримати передоплату на загальну суму понад 105 тисяч гривень. Згодом, під час спілкування з колишнім менеджером ФОП ОСОБА_4 , потерпіла дізналася, що він звільнився саме через систематичну недобросовісну поведінку власниці, яка брала передоплати з клієнтів і не виконувала замовлення, що дає підстави припускати наявність інших потерпілих від аналогічних дій.

Дізнавач ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила.

Олександрійський РВП ГУНП в Кіровоградській області надав суду матеріали кримінального провадження № 0000269 від 07.11.2025 р.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність представника органу поліції не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, вивчивши доводи скарги, заслухавши пояснення скаржниці та дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню із наведених нижче підстав.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні заявником, потерпілим, його представником чи законним представником можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення слідчого, дізнавача можуть бути подані протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, а якщо рішення оформлюється постановою - з дня отримання особою її копії. Як встановлено судом з відмітки на копії постанови, що міститься у матеріалах кримінального провадження, ОСОБА_3 отримала оскаржувану постанову лише 24.02.2026 року, а зі скаргою до суду звернулася 27.02.2026 року. Таким чином, строк на оскарження, передбачений ст. 304 КПК України, потерпілою не пропущено.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Слідчий суддя зазначає, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому прийняття такого рішення можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. При цьому жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 18.11.2025 року старший дізнавач ОСОБА_5 винесла постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України (у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення).

В судовому засіданні встановлено, що 07.11.2025 року органом дізнання розпочато кримінальне провадження № 0000269 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, а саме: 07.11.2025 до чергової частини Олександрійського РВП надійшли матеріали з канцелярії ВХ 83013, заява ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає: АДРЕСА_1 , про те, що 24.02.2025 року виробник меблів ФОП ОСОБА_4 , тел. НОМЕР_1 , шляхом зловживання довірою заволоділа коштами заявниці в сумі 60000 гривень, які ОСОБА_3 самостійно перерахувала на рахунок НОМЕР_2 , але меблі в зазначений термін відправлені не були.

Також чоловік ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешкає: АДРЕСА_1 , також 24.02.2025 року оформив замовлення меблів через ФОП ОСОБА_4 , тел. НОМЕР_3 , перерахував грошові кошти в сумі 45335 гривень на рахунок НОМЕР_2 , але також меблі відправлені замовнику не були.

Загальна сума грошових коштів які було відправлено на рахунок ФОП становить 105 335 гривень.

Отже, предметом досудового розслідування є вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство).

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що в ході досудового розслідування було опитано громадянку ОСОБА_4 , яка є ФОП та повідомила, що з потерпілими працює уже не перший рік, та повідомила, що замовлення вчасно не надала, у зв`язку із сімейними обставинами, крім того, під час телефонної розмови з потерпілою ОСОБА_7 , остання повідомила, що буде поступово повертати кошти та частину меблів уже відправила, що підтверджується квитанцією ТОВ " ІНФОРМАЦІЯ_4 " ТТН 2812. Беручи до уваги, що в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000269 від 07.11.2025 р. в досліджених обставинах не виявлено ознак складу кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження потребує закриття.

Своє рішення дізнавач мотивувала тим, що в ході розслідування було опитано ФОП ОСОБА_4 , яка пояснила невиконання замовлення "сімейними обставинами", а також вказала, що частину меблів вона вже відправила потерпілій, що нібито підтверджується квитанцією ТОВ " ІНФОРМАЦІЯ_4 " (ТТН НОМЕР_4 ). На підставі цього дізнавач дійшла висновку про наявність між сторонами виключно цивільно-правових відносин.

Слідчий суддя не погоджується з таким висновком органу дізнання та вважає його передчасним, оскільки розслідування проведено однобічно, без з`ясування ключових обставин, що мають істотне значення для правильної правової кваліфікації діяння.

Для розмежування шахрайства (ст. 190 КК України) від невиконання цивільно-правового зобов`язання вирішальним є встановлення умислу особи на заволодіння майном саме у момент його отримання. Наявність формальних ознак цивільно-правового спору не виключає складу злочину, якщо особа, укладаючи договір та отримуючи кошти, завідомо не мала наміру його виконувати.

Суд констатує такі істотні недоліки та неповноту проведеного дізнання:

По-перше, дізнавачем не перевірено рух грошових коштів потерпілої. У матеріалах провадження наявний рапорт оперуповноваженого ВПК в Кіровоградській області ДКП НП України від 11.11.2025 року, у якому прямо вказано на доцільність звернення до слідчого судді з клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, що містять банківську таємницю, для встановлення руху коштів у сумі 105 335 грн по рахунках ОСОБА_4 . Незважаючи на це, дізнавач не ініціювала застосування заходів забезпечення кримінального провадження в порядку ст. 159, 160 КПК України, що унеможливило встановлення, чи були ці кошти спрямовані на виробництво меблів, чи були одразу привласнені та витрачені особою на власні потреби, що є ознакою шахрайства.

По-друге, дізнавач обмежилася лише "опитуванням", тобто відібранням письмових пояснень ФОП ОСОБА_4 . Слідчий суддя звертає увагу, що хоча пояснення і є джерелом доказів у кримінальному провадженні щодо проступків (ст. 298-1 КПК України), проте за наявності прямих суперечностей між версією потерпілої та ФОП ОСОБА_4 дізнавач не міг обмежитися лише відібранням письмових пояснень. Дізнавачем не було проведено допитів за правилами ст. 224 КПК України та не проведено одночасного допиту між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 для усунення розбіжностей у їхніх твердженнях, не зібрано інших доказів, що можуть усунути протиріччя у їх показаннях.

По-третє, в оскаржуваній постанові дізнавач посилається на квитанцію ТОВ " ІНФОРМАЦІЯ_4 " як на доказ часткового виконання зобов`язань. Однак орган дізнання не витребував у поштового оператора відомості щодо фактичної ваги, габаритів та опису вкладення цього відправлення. Це залишило без перевірки доводи потерпілої про те, що за вказаною накладною вартістю 800 грн фізично неможливо відправити заявлену партію ліжок, а відправка розрізнених неліквідних деталей була здійснена ОСОБА_4 виключно для штучного створення видимості виконання договору.

По-четверте, у матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо перевірки фактичної здатності ФОП ОСОБА_4 виконати замовлення. Дізнавачем не перевірено наявність у виробника матеріалів, виробничих потужностей та найманих працівників на момент прийняття коштів від ОСОБА_3 . Також без уваги залишилися доводи потерпілої про необхідність встановлення та допиту колишнього менеджера ФОП ОСОБА_4 , свідчення якого можуть вказувати на систематичність таких дій з боку виробника щодо інших клієнтів.

Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова дізнавача має бути мотивованою, містити обґрунтування прийнятого рішення та посилання на досліджені докази.

Оскільки дізнавач прийняла рішення про закриття провадження без проведення необхідних слідчих дій та без належної перевірки показань потерпілої, оскаржувана постанова не відповідає критеріям законності та обґрунтованості.

Згідно з ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора.

Беручи до уваги вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга ОСОБА_3 є обґрунтованою та підлягає задоволенню, а постанова про закриття кримінального провадження - скасуванню, з направленням матеріалів до відділу поліції для продовження дізнання з урахуванням висновків суду.

Керуючись статтями 2, 9, 84, 110, 284, 303, 304, 306, 307, 309, 372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

постановив:

Задовольнити скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження.

Скасувати постанову дізнавача ОСОБА_5 від 18.11.2025 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000269 від 07.11.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Матеріали кримінального провадження №0000269, внесеного в ЄРДР 07.11.2025, повернути до Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області для продовження проведення досудового розслідування.

Копію ухвали направити заявнику та Олександрійському РВП ГУНП в Кіровоградській області - для виконання.

Ухвала не може бути оскаржена.

Повний текст ухвали проголошений 9 березня 2026 року о 08.30.

Слідчий суддя ОСОБА_1