Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/238/26 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
ЄРДР № Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2026 року. Суддя судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

після відкриття апеляційного провадження, під час підготовки до апеляційного розгляду кримінального провадження за № 0000544 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 13 січня 2026 року.

Цим вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Веселівка, Новомиргородського району, Кіровоградської області, українку, громадянку України, не одружену, не маючу на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, з базовою середньою освітою, не працюючу; зареєстровану та проживаючу АДРЕСА_1 , раніше не судиму,

визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Аврамівка, Кіровоградського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_2 , маючого середню освіту, не працюючого, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, маючого судимість,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років.

.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 26.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 13 січня 2026 року.

Прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_9 04.03.2026 внесено клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці.

Клопотання обґрунтовані тим, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, санкція за вчинення якого передбачає покарання виключно у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 10 років, отже останні усвідомлюючи міру покарання, яка може бути до нього застосована у разі ухвалення обвинувального вироку, може переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності за вчинений злочину, тобто вказане свідчить про наявність ризику, передбаченою п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України. Крім того обвинувачені посередньо характеризуються за місцем проживання, схильні до систематичного вживання алкогольних напоїв, що також вказує на обгрунтований ризик продовження злочинної поведінки. Крім того, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 знаходячись на свободі, маючи можливість вільного пересування та контактів, спроможні незаконно впливати прямо чи опосередковано на свідків та з метою уникнення від кримінальної відповідальності та покарання, можуть впливати на свідків, перешкоджаючи встановленню істини досудовому розслідуванню по даному кримінальному провадженню, тобто вказане свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім цього, враховуючи характер вчинення кримінального правопорушення слід прийти до висновку щодо ймовірності вчинення іншого кримінального правопорушення, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України

Заслухавши доповідача, прокурора, яка підтримала клопотання про продовження дії запобіжного заходу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою строком на два місяці, обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та захисника адвоката ОСОБА_6 , які заперечили проти задоволення клопотання вважаю, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 401 КПК України, суддя-доповідач протягом десяти днів після відкриття апеляційного провадження за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції:

1) надсилає копії ухвали про відкриття апеляційного провадження учасникам судового провадження разом з копіями апеляційних скарг, інформацією про їхні права та обов`язки і встановлює строк, протягом якого можуть бути подані заперечення на апеляційну скаргу;

2) пропонує учасникам судового провадження подати нові докази, на які вони посилаються, або витребовує їх за клопотанням особи, яка подала апеляційну скаргу;

3) вирішує інші клопотання, в тому числі щодо обрання, зміни або скасування запобіжного заходу;

4) вирішує інші питання, необхідні для апеляційного розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 401 КПК України усі судові рішення судді-доповідача під час підготовки до апеляційного розгляду викладаються у формі ухвали.

Частиною 2 статті 29 Конституції України регламентовано, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд, за клопотанням сторони обвинувачення або захисту, має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого; вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Згідно із ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено, що «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що вироком Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 13 січня 2026 року, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначено їм покарання у вигляді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду.

Доводи викладені у клопотаннях прокурора про продовження ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованими.

Зокрема, перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, санкція за вчинення якого передбачає покарання виключно у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 10 років, отже останні усвідомлюючи міру покарання, яка може бути до нього застосована у разі ухвалення обвинувального вироку, може переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності за вчинений злочину, тобто вказане свідчить про наявність ризику, передбаченою п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України. Крім того обвинувачені посередньо характеризуються за місцем проживання, схильні до систематичного вживання алкогольних напоїв, що також вказує на обгрунтований ризик продовження злочинної поведінки. Крім того, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 знаходячись на свободі, маючи можливість вільного пересування та контактів, спроможні незаконно впливати прямо чи опосередковано на свідків та з метою уникнення від кримінальної відповідальності та покарання, можуть впливати на свідків, перешкоджаючи встановленню істини досудовому розслідуванню по даному кримінальному провадженню, тобто вказане свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім цього, враховуючи характер вчинення кримінального правопорушення слід прийти до висновку щодо ймовірності вчинення іншого кримінального правопорушення, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обраний щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжний захід відповідає особам обвинувачених, характеру та тяжкості діянь, які їм інкримінуються, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню від суду, а ступінь ризиків, які стали підставою для обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даному етапі кримінального провадження не зменшились.

Розглянути кримінальне провадження до спливу строку дії попереднього рішення суду першої інстанції, яким обвинуваченому продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з об`єктивних причин неможливо.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України», суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 02.10.2014 у справі «Воляник проти України», визначено що допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину.

Отже, обрання більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 під час апеляційного розгляду кримінального провадження.

Разом із цим положенням ч.3 ст.331 КПК України, передбачено що за наслідками розгляду питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого, суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Враховуючи викладене, вважаю, що клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 підлягає задоволенню, оскільки метою продовження запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покладених на них процесуальних обов`язків, що виправдовує дію саме такого запобіжного заходу.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 331, 401, 418, 419, 424 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на строк 2 місяці задовольнити.

Продовжити обвинуваченим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці, а саме з 10 год. 30 хв. 09 березня 2026 року до 10 год. 30 хв. 07 травня 2026 року, включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя: (підпис)