УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2026 р. Слідча суддя Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в залі суду клопотання старшого слідчого СВ ХРУП №1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000800 від «27» травня 2021 року, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, українця, громадянина України, одруженого, маючого 2 неповнолітніх дітей, раніше не судимого, директора ТОВ «Текстиль Стар», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого у Туреччині, м. Анталія,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 239, ч.1 ст.197-1 КК України, -

Встановив:

Слідчий СВ ХРУП №1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , за матеріалами кримінального провадження за №0000800 від «27» травня 2021 року, звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов*язання відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 239, ч.1 ст.197-1 КК України.

На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення вказує, що ОСОБА_4 діючи умисно, за попередньою змовою, в групі з громадянином ОСОБА_7 (матеріали відносно якого виділені в окреме кримінальне провадження) здійснили забруднення земельних ділянок відходами та речовинами, що створило небезпеку для довкілля та інші тяжкі наслідки, за наступних обставин.

Встановлено, що ОСОБА_4 , який є власником земельних ділянок та організатором протиправної діяльності, діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та розуміючи їх суспільну небезпеку, керуючись корисливим мотивом, у порушення вимог земельного законодавства, вирішили використати земельні ділянки, розташовані за адресою: м. Харків, вул. Бахмутська (колишня Омська), 83, не за цільовим призначенням, а для вивезення та незаконного розміщення будівельного та побутового сміття.

У подальшому, ОСОБА_7 , діючи за вказівкою та в інтересах ОСОБА_4 , продовжуючи протиправні дії, об`єднані єдиним злочинним наміром групи, починаючи з 2019 року по 25.08.2021, використовуючи вантажні автомобілі, що перебували у користуванні ОСОБА_7 під час здійснення господарської діяльності, пов`язаної зі спеціалізованими будівельними роботами, зокрема зі знесенням об`єктів нерухомості, налагодив вивезення та подальше розміщення на земельні ділянки, які є єдиним масивом, розташовані за адресою: м. Харків, вул. Бахмутська (колишня Омська), 83, які мають кадастрові номери :05:071:0020 площею 0,0902 га та :05:071:0022 площею 0,0921 га, цільове призначення яких для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, будівельного та побутового сміття, фактично використовуючи їх не за цільовим призначенням.

Так, у період з початку 2019 року по 25.08.2021 ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , зазначав про місце для вивозу будівельного сміття, реалізуючи спільний злочинний умисел, достовірно знаючи, що земельні ділянки з кадастровими номерами :05:071:0020 площею 0,0902 га, на праві приватної власності з 07.11.2017 по 08.04.2021 належать ОСОБА_4 , а з 08.04.2021 ОСОБА_8 , та :05:071:0022 площею 0,0921 га, тип власності якої не визначений, розташовані за тією ж адресою, не передбачені для використання у вказаній діяльності, забезпечив вивезення та розміщення на них будівельного та побутового сміття, що призвело до погіршення властивостей довкілля та перевищення нормативного вмісту шкідливих речовин, унаслідок чого було створено небезпеку для довкілля.

У відповідності до акту відбору проб ґрунтів від 25.08.2021 №60-2021/167- 168, складеного Державною екологічною інспекцією Харківської області, та висновку комплексної судової експертизи дослідження матеріалів речовин та виробів № КСЕ-19/121-21/26463-ФХД від 21.12.2021 у земельних ділянках з кадастровими номерами :05:071:0020 та :05:071:0022 встановлено перевищення допустимого вмісту азоту амонійного, заліза рухомого, фосфору рухомого (у перерахунку на п`ятиоксид фосфору), органічними речовинами, що екстрагуються петролейним ефіром та нафтопродуктами в порівнянні з контрольною (фоновою) пробою, що відповідно до висновку судової інженерно-екологічної експертизи та економічної експертизи № 21346/21475 від 04.10.2024 є порушенням ст. 51,55 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 164 Земельного кодексу України, ст.ст. 35,45,46 Закону України «Про охорону земель» та ст. 33 Закону України «Про відходи» та створило небезпеку для довкілля.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , у порушення спеціальних правил використання земель, що виразилися у вивезенні та розміщенні будівельного та побутового сміття на земельні ділянки з кадастровими номерами :05:071:0020 та :05:071:0022, відбулося їх забруднення, що створило небезпеку для довкілля та спричинило тяжкі наслідки у вигляді заподіяння матеріальної шкоди на загальну суму 4 842 417,36 грн.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_4 , який є власником земельних ділянок та організатором протиправної діяльності, діючи умисно, всупереч встановленому законом порядку, а саме: в порушення вимог ст. 14 Конституції України, згідно з якою земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, право власності на яку гарантується та набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону, за відсутності будь яких підстав набуття права на землю, передбачених ст. 116 Земельного кодексу України, відповідно до якої, громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, у порушення вимог земельного законодавства, вирішив використати земельні ділянки, з наступними кадастровими номерами :05:071:0020 площею 0,0902 га та :05:071:0022 площею 0,0921 га, які розташовані за адресою: м. Харків, вул. Бахмутська (колишня Омська), 83, та несформовану земельну ділянку без кадастрового номеру площею 0,501 га, яка межує з вищезазначеними земельними ділянками не за цільовим призначенням, а для вивезення та незаконного розміщення будівельного та побутового сміття.

У подальшому, ОСОБА_7 ( дії якого не охоплювались злочинним умислом, направленим на самовільне захоплення земельної ділянки та матеріали відносно якого виділені в окреме кримінальне провадження), діючи за вказівкою та в інтересах ОСОБА_4 , починаючи з 2019 року по 25.08.2021, використовуючи вантажні автомобілі, що перебували у користуванні ОСОБА_7 під час здійснення господарської діяльності, пов`язаної зі спеціалізованими будівельними роботами, зокрема зі знесенням об`єктів нерухомості, налагодив вивезення та подальше розміщення на земельні ділянки, які є єдиним масивом, розташовані за адресою: м. Харків, вул. Бахмутська (колишня Омська), 83, які мають кадастрові номери :05:071:0020 площею 0,0902 га та :05:071:0022 площею 0,0921 га, та несформовану земельну ділянку без кадастрового номеру площею 0,501 га, яка межує з вищезазначеними земельними ділянками цільове призначення яких для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, будівельного та побутового сміття, фактично використовуючи їх не за цільовим призначенням.

При цьому ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи відсутність будь-яких законних підстав для використання несформованої земельної ділянки комунальної власності, площею 0,501 га, яка межує з земельними ділянками, з наступними кадастровими номерами :05:071:0020 площею 0,0902 га та :05:071:0022 площею 0,0921 га та які розташовані за адресою: м. Харків, вул. Бахмутська (колишня Омська), 83, достовірно знаючи, що право власності чи право користування несформованою земельною ділянкою у встановленому законом порядку не набуте, в порушення вимог ст. 125 Земельного кодексу України, відповідно до якої право власності або право користування земельною ділянкою виникає лише з моменту державної реєстрації таких прав, з корисливих мотивів, без укладення будь-якого правочину щодо зазначеної земельної ділянки та без його державної реєстрації, ОСОБА_4 організував та допустив фактичне використання вказаної несформованої земельної ділянки шляхом її зайняття, а саме засміченням будівельними та побутовими відходами, що унеможливило її використання за цільовим призначенням іншими особами та територіальною громадою м. Харкова, чим спричинив матеріальну шкоду на загальну суму 1 160 338, 65 грн. Вищезазначена сума спричиненої матеріальної шкоди була розрахована Головним управлінням Держгеокадастру в Харківській області відповідно до «Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, псування земель, порушення режиму, нормативів і правил їх використання» затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 р. №963 та підтверджена висновком судово-економічної експертизи ННЦ «Інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса № 17348 від 19.12.2025 року.

04 грудня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 239 КК України, та вручено письмове повідомлення про підозру.

13 січня 2026 року ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 239, ч.1 ст.197-1 КК України, та вручено письмове повідомлення про підозру.

Вказує, що у ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому є підстави для обрання запобіжного заходу.

В судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання, просив про його задовольнити, уточнивши перелік обов*язків, які просять застосувати.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, з врахуванням уточнення прокурора в судовому засіданні, вказували, що ризики не є обґрунтованими, адвокат подав письмові заперечення щодо клопотання.

Слідчий суддя, вислухавши доводи сторін кримінального провадження та дослідивши надані докази встановив, що в провадженні СВ ХРУП №1 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження за №0000800 від «27» травня 2021 року, за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 239, ч.1 ст.197-1 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 239, ч.1 ст.197-1 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами, як окремо, так і усіма у сукупності, а саме: Витягами з бази АІС ІПНП «АРМОР»; Протоколом огляду місця події за адресою: м. Харків, вул. Омська (зараз Бахмутська), 83 від 25.08.2021; Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 25.08.2021; Довідками спеціалістів ДЕІ в Харківській області від 09.11.2021; Копією акту відбору проб ґрунту від 25.08.2021 №60-2021/167-168; Копією протоколу вимірювання показників складу та властивостей ґрунтів від 27.10.2021 №60-2021/167-168; Висновком комплексної судової експертизи дослідження матеріалів речовин та виробів № КСЕ-19/121-21/26463-ФХД від 21.12.2021; Висновком судової інженерно-екологічної експертизи та економічної експертизи № 21346/21475 від 04.10.2024; Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 01.02.2024; Протоколом огляду предмету від 15.02.2024; Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 05.02.2024; Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 15.03.2025; Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками ОСОБА_11 від 15.03.2025; Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками ОСОБА_10 від 15.03.2025; Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 22.03.2025; Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками ОСОБА_9 від 12.03.2025; Протоколом проведення слідчого експерименту з ОСОБА_9 від 02.08.2025; Висновком судово-економічної експертизи ННЦ «Інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса № 17348 від 19.12.2025 року

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; - наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; - недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому, факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 239, ч.1 ст.197-1 КК України за викладених у клопотанні обставин.

А тому, вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Обґрунтованих даних з боку сторони захисту на спростування зазначеного під час розгляду даного клопотання не надано.

Слідчий суддя станом на теперішній час враховує наявність ризиків, передбачених п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, які є підтвердженими та не спростованими захистом.

Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

У справі «Стогмюллер проти Австрії» №1602/62 від 10.11.1969 року Суд зазначає, що існує ціла сукупність обставин при врахуванні ризику переховування особи, зокрема, очікуваний важкий вирок або особливий характер затримання особи або відсутність міцних зв`язків у країні, що дає підстави вважати, що наслідки та ризики втечі можуть бути визнані менш небезпечними, ніж продовження тюремного ув`язнення (п. 15).

При вирішенні питання наявності даного ризику переховування від слідства та суду, слідчий суддя враховує, що з огляду на тяжкість інкримінованого ОСОБА_12 правопорушення, тяжкості можливого покарання у виді позбавлення волі, вбачається ризик того, що він може вчинити спробу переховуватись від органу досудового розслідування або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєне.

Дані обставини також підтверджуються і тим, що підозрюваний станом на теперішній час перебуває за межами України, тобто він має можливість покинути межі України та не виходити на зв*язок зі слідством та судом.

Однак, слідча суддя зазначає, що ризики, передбачені п.5 ч.1 ст. 177 КПК України не є обґрунтованими та такими, що підтверджується наданими матеріалами, оскільки даних, що підозрюваний раніше притягувався до кримінальної відповідальності немає або продовжує вчиняти кримінальні правопорушення також не надано.

Слідчий суддя враховує всі дані по особі підозрюваного, що він 1985 року народження, уродженець м.Харкова, громадянин України, одружений, має 2 неповнолітніх дітей, раніше не судимий, директор ТОВ «Текстиль Стар», зареєстрований: м. Харків, пров. Капніста, буд. 1, мешкає станом на теперішній час у Туреччині, м. Анталія.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для обрання запобіжного заходу має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Запобіжний захід може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

З урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується підозрюваному, даних про особу підозрюваного, з урахуванням характеру та тяжкості правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених у статті 177 КПК України, для забезпечення підозрюваною виконувати покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

За таких підстав, та з врахуванням того, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав як інтересів суспільства у період воєнного часу, слідчий суддя вважає, що для запобігання доведеним у суді ризикам, слід обрати запобіжний захід підозрюваній саме у вигляді особистого зобов*язання в межах поданого клопотання та повноважень слідчого судді з даного питання, і саме цей запобіжний захід є найбільш сприятливий, з врахуванням всіх обставин справи та забезпечений не порушувати інтереси як держави, так і учасників справи, за наявності уточнень прокурора.

Таким чином, спираючись на норми ст. 178 КПК України, якими встановлено ті обставини, що враховуються при обрані запобіжного заходу, слідчий суддя приходить до висновку про можливість обрання запобіжного заходу, який заявлений у клопотанні в межах досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 193, 194, 196, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

Постановив:

Клопотання слідчого, погоджене прокурором про обрання запобіжного заходу задовольнити.

Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов*язання на 21 день, строком до 04.03.2026 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України:

-прибувати для проведення слідчих дій, участі у судових засіданнях до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

-повідомляти слідчого, прокурора, суд, про зміну свого місця проживання, перебування та/або місця роботи, про актуальні засоби мобільного зв*язку та/або електронної пошти чи інших засобів комунікації, їх зміну;

Встановити строк дії ухвали до 04.03.2026 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту отримання копії ухвали слідчого судді.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя - ОСОБА_1