Справа № 761/3336/26
Провадження № 1-кс/761/3315/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

слідчого - ОСОБА_3 ,

представника власника майна - адвоката ОСОБА_4 ,

власника майна - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого Головного слідчого управління Служби безпеки ОСОБА_3 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0000915 від 09.09.2023, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 1112 КК України, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_5 , ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 1112 КК України, а також за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 1111, ч. 5 ст. 190 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого Головного слідчого управління Служби безпеки ОСОБА_3 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0000915 від 09.09.2023, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 1112 КК України, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_5 , ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 1112 КК України, а також за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 1111, ч. 5 ст. 190 КК України, про арешт майна, яке вилучене 29.01.2026 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, на: мобільний телефон марки та моделі «iPhone 13 Pro Max», сірого кольору, номер моделі: MLKR3LL/A, серійний номер: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , разом із чохлом до нього.

Клопотання мотивоване тим, що Головним слідчим управлінням Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000915 від 09.09.2023, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 1112 КК України, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_5 , ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 1112 КК України, а також за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 1111, ч. 5 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що «Група Компаній «Імперіал» (далі - «ГК «Імперіал»), які засновані на території України у 1993 році, здійснюють фінансово-господарську діяльність як на території України, фактичним власником якої є громадянин України ОСОБА_7 , так і на території Російської Федерації (далі за текстом - рф), фактичним власником якої є громадянин України ОСОБА_8 .

Так, ОСОБА_7 з метою вчинення особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки - допомога (пособництво) державі-агресора шляхом добровільної передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора, створив та керував діями злочинної організації до складу якої, окрім нього, увійшли, зокрема, ОСОБА_5 , а також інші невстановлені на даний час досудовим розслідуванням особи, що приймали участь у злочинній організації та у запланованих нею злочинах.

Вказані підлеглі працівники, усвідомлюючи організаційні здібності ОСОБА_7 , набуті ним як фактичним власником та керівником «ГК «Імперіал», надали добровільну згоду на участь в створеній ним злочинній організації та виконання спільного злочинного плану, спрямованого на допомогу (пособництво) державі-агресору шляхом добровільної передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора, який ОСОБА_7 довів до їх відома.

Вищевказані особи попередньо, умисно і добровільно, усвідомлюючи наслідки своїх дій, за попередньою змовою зорганізувавшись у внутрішньо і зовнішньо стійке ієрархічне об`єднання, метою діяльності якого є вчинення особливо тяжкого злочину - допомога (пособництво) державі-агресора, що вимагає ретельної, довготривалої підготовки, усвідомлюючи при цьому єдиний план злочинних дій та маючи єдині наміри щодо вчинення особливо тяжкого злочину.

Так, слідчий в своєму клопотанні зазначає, що ОСОБА_5 є активним учасником (співвиконавцем) злочинної організації, була залучена ОСОБА_7 в якості бухгалтера по комерційному обліку «ГК «Імперіал».

ОСОБА_5 здійснювала підрахунки щодо залишків продукції на тимчасово окупованій території Донецької, Луганської областей, АР Крим, а також на території рф із зазначенням ціни їх збуту; проводила облік продукції та підготовку звітів про розподіл товарів на логістичних складах рф та тимчасово окупованій території Донецької, Луганської областей, АР Крим, формувала та контролювала звіти по напрямку роботи з подальшим обміном між учасниками злочинної організації та передачею відомостей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Разом з тим, ОСОБА_5 підтримувала зв`язок з керівником злочинної організації ОСОБА_7 , відповідно до розподілу функцій в злочинній організації, на виконання злочинного плану приймала участь у створених злочинною організацією чатах месенджерів «Telegram» та «Viber» в яких обговорювались деталі поставки плодів тропічних (бананів) на територію держави-агресора, кількість замовленої продукції, специфікації, шляхи поставок, питання оплати за поставлену продукцію, інше.

З огляду на викладене, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється в участі у злочинній організації, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 255 КК України.

Крім того, слідчий в своєму клопотанні також зазначає, що після початку повномасштабного вторгнення зс рф на територію України, ОСОБА_5 , у період з 24.02.2022 по 07.04.2025, перебуваючи на підконтрольній Уряду України території держави, точне місцезнаходження досудовим розслідуванням не встановлено, достовірно знаючи про те, що на території України введено воєнний стан, а також про те, що на підставі Постанови КМ України № 187 від 03.03.2022 та постанови Правління Національного банку України за №18 від 24.02.2022, з рф заборонено провадження будь-якої господарської діяльності та валютних розрахунків, не зважаючи на встановлену Законом України №2198-ІХ від 14.04.2022 кримінальну відповідальність за свої дії, про яку їй було достеменно відомо, переслідуючи корисливі мотиви, які виразились в отриманні економічної вигоди та отримання прибутку, усвідомлюючи, що провадження будь-якої господарської діяльності на території держави-агресора, в тому числі постачання товарів на користь рф чи контрольованих рф підприємств, є незаконною та призведе до сплати податкових зобов`язань та зборів на користь рф, що в свою чергу сприятиме її економічному розвитку, буде спрямовуватись на розвиток військово-промислового комплексу рф, забезпечення військових потреб та збільшення військового потенціалу країни-агресора, свідомо стала на шлях вчинення особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України - допомоги (пособництва) державі-агресору з метою завдання шкоди Україні шляхом добровільної передачі матеріальних ресурсів та інших активів представникам держави-агресора.

Отже, у порушення наведених актів національного та міжнародного законодавства громадянка України ОСОБА_5 , вчинила умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво), з метою завдання шкоди Україні шляхом добровільної передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора, у складі злочинної організації за наступних обставин.

Як зазначає слідчий в своєму клопотанні, що ОСОБА_5 є бухгалтером по комерційному обліку «ГК «Імперіал» та офіційно працевлаштована на ТОВ «Торгоград» (), яке входить до складу «ГК «Імперіал».

До обов`язків ОСОБА_5 входило: здійснення підрахунків щодо залишків продукції на тимчасово окупованій території Донецької, Луганської областей, АР Крим, а також на території рф, із зазначенням ціни їх збуту; проведення обліку продукції та підготовка звіту про розподіл товарів на логістичних складах рф та тимчасово окупованій території Донецької, Луганської областей, АР Крим; формування та контроль звітів по напрямку роботи з подальшим обміном між учасниками злочинної організації та передачею інформації в тому числі ОСОБА_7 .

Таким чином, за попередньо розробленого спільного злочинного плану, зокрема, ОСОБА_5 та інші невстановлені досудовим розслідуванням особи, діючи у складі злочинної організації, з метою досягнення злочинного результату, не раніше 15.03.2022 забезпечили передачу матеріальних ресурсів представникам держави-агресора, шляхом поставки плодів тропічних з Республіки Еквадор на територію рф, тимчасово окуповану територію Донецької, Луганської областей та АР Крим.

Передача матеріальних ресурсів представникам держави-агресора, учасниками злочинної організації, зокрема, ОСОБА_5 була організована за наступним механізмом.

Починаючи з 15.03.2022 по теперішній час, злочинна організація у складі, зокрема, ОСОБА_5 , та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб, усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи з єдиною метою реалізації спільного злочинного плану, організовували та контролювали на кожних етапах його реалізації, згідно відведених ролей та функцій кожного учасника злочинної організації, передачу матеріальних ресурсів представникам держави-агресора, шляхом організації процесу збору, упакування, транспортуванням до морського порту під назвою «Гуакіль» Республіки Еквадор вирощених компаніями «Diagonal frutas S.A. Difruit», «Basbanan S.A.», «Іmexba S.A.», «Banana Trade S.A.», «Frutalianza S.A.S.» плодів тропічних (бананів).

Так, слідчий в своєму клопотанні зазначає, що ОСОБА_5 шляхом формування звітів за партіями здійснила облік (з прив`язкою до курсу долара США) завантаженої продукції та залишку не реалізованої продукції на тимчасово окупованій території та території рф, здійснила облік ціноутворення продукції на тимчасово окупованій території та території рф, здійснила облік собівартості залишку продукції на тимчасово окупованій території та території рф, та інше.

Таким чином, досудовим розслідуванням встановлено, зокрема, що ОСОБА_5 , спільно з іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, діючи у складі злочинної організації, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків, здійснюючи контроль та забезпечуючи стабільне функціонування «ГК «Імперіал» на території рф та тимчасово окупованій території України отримують прибуток від вказаної діяльності та здійснюють сплату податків на користь держави-агресора, достеменно розуміючи, що з цих податків формується військовий бюджет держави-агресора, який використовується у збройній агресії проти України, чим забезпечують здійснення військової агресії рф на території України, яка триває дотепер, вчинили умисні дії, направлені на пособництво державі-агресору та завдання шкоди Україні шляхом добровільної передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора.

Відтак, ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), вчинених громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом добровільної передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора, у складі злочинної організації, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 1112 КК України.

29.01.2026 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 28.01.2026 проведено обшук за місцем проживання за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було вилучено майно на яке слідчий просить накласти арешт.

29.01.2026 постановою слідчого Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_3 зазначене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

29.01.2026 постановою слідчого Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_17 відносно вказаного майна призначено комп`ютерно-технічну експертизу.

Відтак, з метою збереження речових доказів, а також з метою запобігання можливості приховування, розтрати майна, слідчий просить накласти на вищезазначене майно арешт.

Слідчий Головного слідчого управління Служби безпеки ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Представники власника майна - адвокат ОСОБА_4 , власник майна ОСОБА_5 , в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання, вважали, що вилучене майно не має будь якого доказового значення у межах даного кримінального провадження.

Заслухавши доводи прокурора, представника власника майна, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, у провадженні Головного слідчого управління Служби безпеки України перебувають матеріали кримінального провадження № 0000915 від 09.09.2023, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 1112 КК України, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_5 , ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 1112 КК України, а також за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 1111, ч. 5 ст. 190 КК України.

Звернення слідчого з клопотанням про арешт на вказане тимчасово вилучене майно зумовлено необхідністю збереження речових доказів, оскільки вилучені предмети мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

Постановою слідчого Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_3 від 29.01.2026 зазначене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Постановою слідчого Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_17 від 29.01.2026 відносно вказаного майна призначено комп`ютерно-технічну експертизу.

Згідно ч 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 31) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Крім того, при вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

За викладених обставин та відповідних норм кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до переконання, що матеріалами клопотання обґрунтовано та в судовому засіданні встановлено необхідність застосування на даній стадії досудового розслідування, такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, тимчасово вилученого під час проведення обшуку, з метою уникнення можливості його відчуження, забезпечення збереження речових доказів, що залишили на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку, що у випадку його незастосування, це може призвести до наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню, а тому це є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.

Вирішуючи питання про накладення арешту, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Так, приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні постановою слідчого від 29.01.2026, а також з метою проведення відповідної експертизи, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173, 309, 310, 392, 393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого Головного слідчого управління Служби безпеки ОСОБА_3 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0000915 від 09.09.2023, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 1112 КК України, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_5 , ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 1112 КК України, а також за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 1111, ч. 5 ст. 190 КК України, про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучене 29.01.2026 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, на:

-мобільний телефон марки та моделі «iPhone 13 Pro Max», сірого кольору, номер моделі: MLKR3LL/A, серійний номер: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , разом із чохлом до нього.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1