ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1282/26 Справа № 333/9962/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

19 лютого 2026 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши на відповідність вимогам статей 392, 396 КПК України апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 січня 2026 року, якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження внесеного в ЄРДР за № 0000033 за обвинуваченням ОСОБА_3 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України (№333/9962/25), -

в с т а н о в и л а:

ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 січня 2026 року відмовлено у задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 333/9962/25.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити його заяву про відвід.

Перевіривши зміст апеляційної скарги та дослідивши матеріали судового провадження, суддя-доповідач дійшла до висновку, що у відкритті апеляційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено забезпечення права на апеляційний перегляд справи. Разом із тим, зазначена конституційна гарантія стосується перегляду судового рішення, яким завершено розгляд справи по суті, та не означає можливості оскарження будь-якого проміжного процесуального рішення суду.

Ст. 392 КПК України передбачений перелік судових рішень , які можуть бути оскарженими в апеляційному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 392 КПК України, ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті (вирок або ухвалу про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру).

Кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає можливості окремого апеляційного оскарження ухвали суду про відмову у задоволенні заяви про відвід судді, постановленої під час судового розгляду.

Крім того, положеннями ст. 75, 76, 80, 81, 82 КПК України, які регулюють підстави та порядок вирішення питання про відвід судді у кримінальному провадженні, також не передбачено можливості оскарження ухвали суду за результатами розгляду питання про відвід судді у кримінальному провадженні.

Аналіз вищенаведених норм дозволяє судді дійти висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_3 подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку. Заперечення проти такої ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Більше того, у резолютивній частині ухвали суду першої інстанції прямо зазначено, що вона окремому оскарженню не підлягає, а заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, відповідно до положень статті 392 КПК України.

Отже, доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_3 фактично зводяться до незгоди з процесуальним рішенням суду, яке відповідно до вимог кримінального процесуального закону не підлягає окремому апеляційному перегляду.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 8 січня 2008 року щодо прийнятності заяви № 32671/02 у справі «Скорик проти України» зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарги. Такі обмеження не повинні порушувати саму суть права, мають переслідувати законну мету та бути пропорційними поставленій цілі.

Встановлення законодавцем вичерпного переліку судових рішень, які можуть бути оскаржені окремо від остаточного судового рішення, є проявом процесуального регулювання порядку здійснення правосуддя та не порушує суті права на доступ до суду, оскільки не позбавляє особу можливості включити відповідні заперечення до апеляційної скарги на вирок чи інше кінцеве рішення у справі.

Відповідно до частини четвертої статті 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню.

Ця норма визначає не право, а обов`язок суду апеляційної інстанції відмовити у відкритті провадження, тому що законом визначено чіткий перелік судових рішень, які підлягають оскарженню, і не надає можливості діяти вибірково щодо кожного конкретного випадку.

Оскільки оскаржувана ухвала не належить до числа судових рішень, які відповідно до КПК України можуть бути предметом окремого апеляційного перегляду, у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтями 392, 399 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:

у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_3 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 січня 2026 року про відмову у задоволенні заяви про відвід судді, відмовити.

Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та додатками.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її постановлення.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду ОСОБА_5