Справа № 561/55/26
Провадження № 1-і/565/8/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2026 року м.Вараш

Вараський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 ,

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_4 ,

захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Вараського міського суду Рівненської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000486 від 07.10.2025 року, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Іванчиці, Зарічненського району, Рівненської області, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України,

В С Т А Н О В И В:

09.02.2026 року з Рівненського апеляційного суду до Вараського міського суду Рівненської області, на підставі ухвали Рівненського апеляційного суду від 03.02.2026 року, надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000486 від 07.10.2025 року, відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України.

Ухвалою Вараського міського суду Рівненської області від 10.02.2026 року, у вказаному вище кримінальному провадженні призначене підготовче судове засідання.

11.02.2026 року у вказаному кримінальному провадженні до Вараського міського суду Рівненської області надійшло клопотання прокурора Зарічненського відділу Вараської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтовується тим, що в провадженні Вараського міського суду Рівненської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000486 від 07.10.2025 року, відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України.

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що, він, маючи злочинний умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, обіг яких обмежено, з метою збуту та отримання грошових коштів, як основного джерела збагачення, в повній мірі розуміючи та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та бажаючи їх настання, у невстановлений слідством час та у невстановленому місці, у невстановленої слідством особи, не маючи спеціального дозволу - ліцензії на придбання та зберігання наркотичних речовин, діючи умисно, ігноруючи вимоги Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів і прекурсорів» від 08.07.1999 року, із подальшими внесеними до нього змінами та доповненнями, а також Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року №770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» із змінами та доповненнями, якими встановлено правовий режим обігу наркотичних засобів в Україні, незаконно придбав речовину рослинного походження зеленого кольору та переконавшись, що дана речовина є наркотичним засобом, обіг якого обмежений - «канабіс», почав незаконно його зберігати з метою подальшого незаконного збуту мешканцям селища Зарічне та Вараського району, Рівненської області.

15.10.2025 року працівники поліції, відповідно до ст.5 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», у ході проведення санкціонованого контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, з метою документування злочинної діяльності ОСОБА_4 , пов`язаної з незаконним збутом наркотичних засобів, передали ОСОБА_6 (особі зі зміненими анкетними даними) грошові кошти загальною сумою 1000 (одна тисяча) гривень Національного банку України, 1 (однією) купюрою номіналом «1000» гривень, після чого, цього ж дня, ОСОБА_4 , з корисливою метою, незаконно, за 1000 (одну тисячу) гривень збув ОСОБА_6 (особі зі зміненими анкетними даними) один паперовий згорток із вмістом речовини рослинного походження зеленого кольору - «канабіс», який є наркотичним засобом, обіг якого обмежений, загальною масою 8,293 г, отримавши за його продаж прибуток, тим самим порушивши вимоги Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» і Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», із внесеними до них змінами.

Згідно Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 6.05.2000 року №770, канабіс відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено.

У подальшому, ОСОБА_4 , маючи злочинний умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, обіг яких обмежено, з метою повторного збуту та отримання грошових коштів, як основного джерела збагачення, в повній мірі розуміючи та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та бажаючи їх настання, у невстановлений слідством час та у невстановленому місці, у невстановленої слідством особи, не маючи спеціального дозволу - ліцензії на придбання та зберігання наркотичних речовин, діючи умисно, ігноруючи вимоги Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів і прекурсорів» від 08.07.1999 року, із подальшими внесеними до нього змінами та доповненнями, а також Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року №770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» із змінами та доповненнями, якими встановлено правовий режим обігу наркотичних засобів в Україні, незаконно придбав речовину рослинного походження зеленого кольору та переконавшись, що дана речовина є наркотичним засобом, обіг якого обмежений «канабіс», почав незаконно його зберігати з метою подальшого незаконного збуту мешканцям селища Зарічне та Вараського району, Рівненської області.

18.11.2025 року працівники поліції, відповідно до ст.5 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», у ході проведення санкціонованого контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, з метою документування злочинної діяльності ОСОБА_4 , пов`язаної з незаконним збутом наркотичних засобів, передали ОСОБА_6 (особі зі зміненими анкетними даними) грошові кошти загальною сумою 1000 (одна тисяча) гривень Національного банку України, 5 (п`ятьма) купюрами номіналом по «200» гривень, після чого, цього ж самого дня, ОСОБА_4 , з корисливою метою, незаконно, за 1000 (одну тисячу) гривень повторно збув ОСОБА_6 (особі зі зміненими анкетними даними) одну картонну коробку із вмістом речовини рослинного походження зеленого кольору - «канабіс», який є наркотичним засобом, обіг якого обмежений, отримавши за його продаж прибуток, тим самим порушивши вимоги Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» і Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», із внесеними до них змінами.

Згідно Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року №770, канабіс відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено.

Окрім того, влітку 2025 року (більш точного часу та дати досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_4 , перебуваючи поруч сміттєзвалища, розташованого поблизу селища Зарічне, Вараського району, Рівненської області (більш точного місця досудовим розслідуванням не встановлено), виявив дикорослі рослини коноплі. Будучи обізнаним про наркотичні властивості вказаних рослин та усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, ОСОБА_4 , всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом, затвердженого постановою Кабміну України №589 від 03.06.2009 року, незаконно придбав - зірвав вказані рослини.

Після цього, ОСОБА_4 , маючи умисел, направлений на незаконне зберігання наркотичних засобів, забезпечив висушування зірваних гілок рослин коноплі, після чого, подрібнив та незаконно зберігав для власного вживання, без мети збуту, в гаражі за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 .

У подальшому, під час проведення обшуку за вищевказаною адресою виявлено та вилучено паперовий згорток та пластикові контейнери, в яких містилась суха подрібнена речовина рослинного походження, зовні схожа на рослини коноплі, яка згідно висновків експертів є канабісом, обіг якого обмежений, загальною вагою 31,055 г. Окрім цього, в ході обшуку в зазначеному вище гаражному приміщенні, виявлено та вилучено предмети, зовні схожі на пристрої для куріння із нашаруванням речовини коричневого кольору, яка згідно висновків експертів є екстрактами канабісу, обіг якого обмежений, загальною вагою 0,709 г.

18.11.2025 року ОСОБА_4 затриманий в порядку ст.208 КПК України.

19.11.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України.

Ухвалою слідчого судді Зарічненського районного суду Рівненської області від 19.11.2025 року відносно підозрюваного ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16.01.2026 року, із визначенням розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Зарічненського районного суду Рівненської області від 14.01.2026 року відносно підозрюваного ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19.02.2026 року, із визначенням розміру застави.

На даний час обвинувачений ОСОБА_4 утримується в дільниці слідчого ізолятора ДУ «Полицька виправна колонія №76».

Прокурор у клопотанні зазначає, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України, при цьому, ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, не зменшились та є такими, що виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, тому просить продовжити строк тримання під вартою відносно ОСОБА_4 на 60 діб.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вимоги клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 підтримав та просив його задовольнити, з підстав, викладених у клопотанні, при цьому, зазначив, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України, та вказав, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, які визначені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення. Окрім цього, зауважив, що обставини справи виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 , захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечували відносно клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, просили обрати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, а саме - цілодобовий домашній арешт.

Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши додані до клопотання матеріали та докази, дійшов наступних висновків.

Ухвалою слідчого судді Зарічненського районного суду Рівненської області від 19.11.2025 року відносно підозрюваного ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16.01.2026 року, із визначенням розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Зарічненського районного суду Рівненської області від 14.01.2026 року відносно підозрюваного ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19.02.2026 року, із визначенням розміру застави.

Згідно ч.ч.1,2,3 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого . Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно ч.ч.1,2 ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно п.п.1,2 ч.3 ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Частиною першою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Частина 1 статті 307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років; частина 2 статті 307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна; ч.1 ст.309 КК України передбачає максимальне покарання у виді обмеженням волі на строк до п`яти років.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до п.3 ст.5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи, на судовий розгляд упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (обвинуваченого) (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, її зв`язки з суспільством.

Вирішуючи питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України, особу обвинуваченого та наявність достатніх підстав вважати, що продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, та враховуючи, що прокурор довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечувати не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, дійшов висновку про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про застосування менш обтяжливого запобіжного заходу не спростовують висновків суду, що менш суворий запобіжний захід буде недостатнім для запобігання ризикам, визнаним судом доведеними.

З урахуванням вимог ч.1 ст.197 КПК України, суд вважає, що слід продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, - до 13 квітня 2026 року включно.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Зважаючи на те, що ОСОБА_4 обвинувачується, в тому числі, у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України, суд приходить до висновку про наявність підстав, передбачених ч.3 ст.183 КПК України, для визначення розміру застави достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, з урахуванням обставин кримінальних правопорушень, у яких він обвинувачується, в розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 66560 (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят) грн. 00 коп., з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст.177,183,193-197,199,331,369-372,392-395 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Зарічненського відділу Вараської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000486 від 07.10.2025 року, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) діб.

Ухвала суду діє до 13 квітня 2026 року включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Виконання ухвали покласти на ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» та ДУ «Полицька виправна колонія №76».

Визначити ОСОБА_4 розмір застави, як альтернативний запобіжний захід, в розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 66560 (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят) грн. 00 коп., яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Рівненській області, рахунок отримувача UA0010559, банк отримувача ДКСУ, м.Київ, МФО 820172, .

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у визначеному розмірі протягом часу дії ухвали.

У разі внесення застави оригінал документу з відміткою банку має бути наданий відповідальній особі Державної установи «Рівненський слідчий ізолятор», яка після перевірки має розпорядитися про звільнення обвинуваченого з-під варти, про що повідомити прокурора та суд.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 , передбачені ст.194 КПК України, наступні обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Після внесення застави і звільнення з-під варти ОСОБА_4 необхідно вважати, що до нього застосований запобіжний захід у вигляді застави.

З моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до прокурора чи суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений та оголошений 18 лютого 2026 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1