Справа № 344/4797/26
Провадження № 1-кс/344/2114/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП в Івано-Франківській області майора поліції ОСОБА_7 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000620 від 26.09.2025, відносно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И ЛА :

11.03.2026 слідчий ОСОБА_7 , за погодженням прокурора ОСОБА_8 , звернулася із клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000620 від 26.09.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 304 КК України, відносно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у межах строку досудового розслідування до 28 березня 2026 року, без визначення застави як альтернативного запобіжного заходу.

Клопотання обґрунтовано тим, що у невстановлений на даний час досудовим розслідування період, але не пізніше 24.09.2025 у ОСОБА_5 , у зв`язку з наявними борговими зобов`язаннями, виник злочинний умисел на вбивство ОСОБА_9 з корисливих мотивів з метою заволодіння наявними у останньої грошовими коштами.

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_5 вирішила залучити до вчинення умисного вбивства свого малолітнього сина ОСОБА_10 розуміючи що останній внаслідок свого малолітнього віку та залежності від останньої, не здатен у повній мірі усвідомлювати суспільну небезпечність вчиненого та наслідків, що можуть настати.

Так, 24.09.2025 ОСОБА_5 перебуваючи по місцю свого проживання в приміщенні квартири за адресою АДРЕСА_1 , в ході розмови повідомила своєму малолітньому сину ОСОБА_10 , 2012 р.н., про свої наміри позбавляючи життя потерпілу ОСОБА_9 .

Під час розмови ОСОБА_5 детально розподілила їх дії, а саме наказала малолітньому сину ОСОБА_11 , що він повинен за допомогою шнурка вчинити удушення потерпілої ОСОБА_9 . У цей час ОСОБА_5 мала намір заволодіти грошима потерпілої для погашення своїх боргових зобов`язань.

25.09.2025 близько 14 год 30 хв ОСОБА_5 , попередньо зателефонувавши до потерпілої ОСОБА_9 , та з`ясувавши, що остання перебуває по місцю проживання, спільно із сином ОСОБА_10 , прийшли до помешкання потерпілої ОСОБА_9 за адресою АДРЕСА_2 під приводом забрати попраний одяг, який того ж дня у ранковий час ОСОБА_5 залишила у потерпілої.

Знаходячись у квартирі АДРЕСА_3 , користуючись довірливими відносинами з потерпілою ОСОБА_9 , реалізовуючи злочинний умисел, спрямований на позбавлення життя іншої людини, ОСОБА_5 передала заздалегідь підготовлений шнурок, який принесла з собою, своєму малолітньому сину ОСОБА_10 та наказала останньому за допомогою шнурка задушити ОСОБА_9 .

Після чого в момент, коли ОСОБА_9 стояла спиною до ОСОБА_10 , останній накинув шнурок на шию потерпілої та почав її душити. Внаслідок чого, потерпіла впала на підлогу.

Не даючи можливості ОСОБА_9 підвестися на ноги, ОСОБА_10 продовжував душити потерпілу. У цей час, ОСОБА_5 принесла із кухні ніж та наказала ОСОБА_11 нанести удари в область рук та голови ОСОБА_9 . На виконання вказівки ОСОБА_5 , ОСОБА_10 наніс серію ударів в область рук та голови потерпілої.

У цей же час, ОСОБА_5 відшукала у кімнаті квартири грошові кошти в сумі 2000 доларів США та 12 000 гривень, та в коридорі з гаманця викрала ще 1000 гривень, які належали потерпілій, які в подальшому забрала із собою та розпорядилась на власний розсуд.

Після вчиненого, ОСОБА_5 , переконавшись що потерпіла ОСОБА_9 не подає ознак життя, разом із сином ОСОБА_10 покинули місце вчинення злочину, зачинивши за собою двері ключем.

Смерть потерпілої ОСОБА_9 настала у результаті механічної асфіксії, яка розвинулась внаслідок стиснення шиї мотузкою.

27 вересня 2025 року за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, у порядку ст. 208 КПК України, затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

28 вересня 2025 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м. Зеленодольськ, Дніпропетровської області, проживаючій АДРЕСА_1 , українці, громадянці України, одруженій, з середньо-спеціальною освітою, раніше не судимій повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 п. 6, ст. 115 КК України.

29 вересня 2025 року Івано-Франківським міським судом ОСОБА_5 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 25.11.2025 включно, в межах строку досудового розслідування.

24.11.2025 ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлення про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 304 КК України, та 24.11.2025 ОСОБА_5 Івано-Франківським міським судом продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 21.01.2026.

24.11.2025 Івано-Франківським міським судом продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження до 28.03.2026 року.

20.01.2026 Івано-Франківським міським судом ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 19.03.2026.

03.03.2026 із кримінального провадження №0000620 від 26.09.2025 виділено в окреме провадження матеріали досудового розслідування за фактом вчинення ОСОБА_10 суспільно небезпечного діяння, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України та зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за 0000118.

05.03.2026 до Галицького районного суду Івано-Франківської області скеровано клопотання про застосування стосовно ОСОБА_10 примусових заходів виховного характеру.

19 березня 2026 закінчується строк дії запобіжного заходу, однак завершити досудове розслідування у вказаний строк не представляється можливим, оскільки необхідно виконати вимоги ст. 290 КПК України та прийняти кінцеве рішення у кримінальному провадженні згідно норм КПК України.

Проведення вказаних слідчих (розшукових) і процесуальних дій під час досудового розслідування має суттєве значення для всебічного, повного та неупередженого дослідження вcix обставин вчинення кримінального правопорушення й об`єктивного судового розгляду, дотримання основних засад кримінального провадження, зокрема верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Обставинами, які перешкоджали провести зазначені судові експертизи раніше є те, що речові докази та матеріали кримінального провадження у даному кримінальному провадженні надсилаються на проведення різного роду судових експертиз почергово, що унеможливлює їх проведення у двохмісячний термін досудового розслідування.

Обгрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_5 , повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події, протоколом допиту ОСОБА_10 та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

На даний час підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу підозрюваній ОСОБА_5 , у вигляді тримання під вартою немає, встановлені ризики не зменшились та продовжують існувати.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- п. 1 - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_12 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі від десяти то п`ятнадцяти років або ж довічного позбавлення та вона усвідомлює про можливість призначення судом саме такого виду покарання в разі доведення вини в суді;

- п. 2- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки досудове розслідування триває та підозрювана, з метою ухилення від кримінальної відповідальності може вчиняти такі дії;

- п. 3 - незаконно впливати на ОСОБА_13 у кримінальному провадженні, так як вони є родичами, шляхом погроз, змушувати його змінити свої покази на неправдиві з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення;

- п. 4 перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_12 може не з`являтись на виклики до слідчого, прокурора чи суду.

У відповідності до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 с особливо тяжким злочином, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавленням волі.

На думку сторони обвинувачення, враховуючи викладене вважаю, що підстав для зміни чи скасування даного запобіжного заходу немає, оскільки інші, більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти зазначеним ризикам та будуть недостатніми для виконання завдань кримінального провадження в цілому.

Прокурор просив клопотання задоволити з викладених мотивів в клопотанні.

Слідчий підтримав клопотання прокурора.

Захисник у судовому засіданні не заперечив щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підозрювана підтримала думку свого захисника.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 6 ст. 199 КПК України, у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрювана, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання, а також те, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

В той же час згідно з ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

27 вересня 2025 року ОСОБА_5 у порядку ст. 208 КПК України, затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України.

28 вересня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме у тому, що вона підозрюється в організації вчинення, тобто керуванні та підготовці до вчинення умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині з корисливих мотивів.

Обґрунтованість підозри підтверджується : протоколом огляду місця події від 27.09.2025, протоколом допиту свідка від 27.09.2025, протоколу огляду місця події від 26.09.2025, протоколу проведення слідчого експерименту від 27.09.2025, та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Згідно з нормами ст. ст. 219, 294 - 295 КПК України строк досудового розслідування кримінального провадження (кримінального правопорушення) обчислюється з дня повідомлення особі про підозру.

29 вересня 2025 року ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області застосовано до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 25.11.2025 включно, в межах строку досудового розслідування. В подальшому, 24.11.2025 строк тримання під вартою продовжено до 21 січня 2026 включно; 20.01.2026 строк тримання під вартою продовжено до 19 березня 2026 включно.

24 листопада 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлено про нову підозру, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме у тому, що вона підозрюється в умисному вбивстві умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині з корисливих мотивів; ч. 2 ст. 304 КК України, тобто у втягненні неповнолітніх у протиправну діяльність вчиненому щодо малолітньої особи матір`ю.

Відповідно до ухвали слідчого судді від ОСОБА_5 продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до 6-ти місяців, тобто до 28.03.2026.

Строк дії ухвали про тримання під вартою щодо ОСОБА_5 закінчується 19.03.2026 року, однак завершити досудове розслідування у вказаний строк не представляється можливим, оскільки для забезпечення повного і неупередженого розслідування кримінального правопорушення, встановлення всіх фактичних обставин вчинення злочину, необхідно провести ряд додаткових слідчих (розшукових) та процесуальних дій, спрямованих на збір доказів.

Здійснення вказаних слідчих (розшукових) і процесуальних дій під час досудового розслідування має суттєве значення для всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин вчиненого підозрюваними кримінального правопорушення та об`єктивного судового розгляду, дотримання основних засад кримінального провадження, зокрема верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини тощо.

Ці дії не могли бути здійснені чи завершені раніше з причин особливої складності кримінального провадження.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 у відповідності до ст. 12 КК України, передбачені: п. 6 ч. 2. ст. 115 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна у випадку, передбаченому пунктом 6 частини другої цієї статті; ч. 2 ст. 304 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до десяти років.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до ст. 199 КПК України, розглядаючи клопотання про продовження строків тримання під вартою слідчий суддя повинен з`ясувати конкретні причини тривалого тримання особи під вартою, чи недопущеного безпідставного тривалого розслідування, інші обставини, що свідчать про невиправдано тривале тримання під вартою, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та застосувати альтернативний запобіжний захід.

Так, відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

Відповідно до вимог п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри продовжують мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування відповідною сукупністю матеріалів кримінального провадження, перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_5 до інкримінованих їй злочинів.

В той же час 19.03.2026 закінчується строк дії застосованого щодо підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підстав для зміни чи скасування підозрюваній ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає, оскільки злочин у вчиненні яких вона підозрюється у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів.

У зв`язку з цим у органу досудового розслідування виникла необхідність у продовженні строку тримання підозрюваної під вартою, з приводу чого і подано клопотання.

В той же час, як того вимагає ст. 199 КПК України, розглядаючи клопотання про продовження строків тримання під вартою слідчий суддя повинен з`ясувати конкретні причини тривалого тримання особи під вартою, чи недопущеного безпідставного тривалого розслідування, інші обставини, що свідчать про невиправдано тривале тримання під вартою, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та застосувати альтернативний запобіжний захід.

Відповідно до частини першої-другої статті 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Виходячи із приписів статті 184 КПК України, слідчий (прокурор), як в клопотанні, так і в суді, зобов`язаний зазначити один або кілька ризиків, вказаних у статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, послатися на обставини, на підставі яких він дійшов висновку про наявність такого ризику або ризиків у вигляді відповідних дій підозрюваного, і на докази, що підтверджують ці обставини.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрювана може втекти.

При оцінці наявності ризику, передбаченого у пункті 1 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя враховує можливість підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_12 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі від десяти то п`ятнадцяти років або ж довічного позбавлення та вона усвідомлює про можливість призначення судом саме такого виду покарання в разі доведення вини в суді.

Враховуючи ці обставини у сукупності із особою підозрюваної та характером і тяжкістю злочинів, у вчиненні якого вона підозрюється, слідчий суддя дійшла висновку, що на теперішній час існує ризик того, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Даний ризик, передбачений у пункті 2 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, є реальним, оскільки досудове розслідування триває та підозрювана, з метою ухилення від кримінальної відповідальності може вчиняти такі дії.

Ризик, передбачений у пункті 3 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, є реальним, оскільки ОСОБА_5 , матиме можливість незаконно впливати на ОСОБА_13 у кримінальному провадженні, так як вони є родичами, шляхом погроз, змушувати його змінити свої покази на неправдиві з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Вказане надає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони зацікавлених осіб на свідків з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними свідчень.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя вважає, що ризик незаконного впливу на свідків передбачений у пункті 3 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, існує, що обумовлює необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу з метою запобігання цьому ризику.

Ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.Даний ризик, передбачений у пункті 4 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, є реальним, оскільки ОСОБА_14 може не з`являтись на виклики до слідчого, прокурора чи суду.

Разом з тим, в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, які не зменшилися, та які дають певні підстави вважати, що підозрювана може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування та те, що 19 березня 2026 року закінчується строк дії застосованого щодо підозрюваного запобіжного заходу, з огляду на те, що прокурором доведено наявність ризиків, які існують та не зменшилися, слідчий суддя, вирішуючи дане клопотання, також враховує вагомість наявних доказів про підозру у вчиненні ОСОБА_15 інкримінованих їй кримінальних правопорушень, характеризуючі особу підозрюваної дані, її вік, стан здоров`я та майновий стан, у взаємозв`язку з іншими вищевказаними обставинами, вважає, що вони не дають достатніх підстав для застосування підозрюваній іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою і є недостатніми для гарантування належної поведінки підозрюваної та не свідчать про відсутність вказаних ризиків з огляду на конкретні обставини справи.

В поданому клопотанні та в судовому засіданні органом досудового розслідування обґрунтовано неможливість застосування щодо підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу на даному етапі досудового розслідування, враховуючи конкретні його обставини.

Відповідно до п. 5 ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Вирішуючи дане питання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави слідчий суддя враховує і превентивний характер такого запобіжного заходу.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання задоволити.

Продовжити дію запобіжного заходу - тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 27 березня 2026 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_5 здійснювати в Державній установі «Івано-Франківській установі виконання покарань (№ 12)».

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП в Івано-Франківській області майора поліції ОСОБА_7 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваною в цей же строк з моменту вручення копії даної ухвали.

Повний текст ухвали - 18 березня 2026 року.

Слідчий суддя

Івано-Франківського міського суду ОСОБА_1