Справа № 461/729/26
Провадження № 1-кс/461/586/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2026 року м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові погоджене прокурором клопотання слідчого групи слідчих слідчий СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000103 від 15.01.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 301-1 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання слідчого групи слідчих слідчий СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000103 від 15.01.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 301-1 КК України, про арешт майна.

Клопотання вмотивоване наступним. В ході досудового розслідування слідчим СУ ГУНП у Львівській області в порядку ст. 40 КПК України, оперативному підрозділу надано доручення за вих. № 16475-2026 від 19.01.2026 по матеріалах досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000103 від 15.01.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 301-1 КК України, щодо можливого умисного одержання доступу до дитячої порнографії, її придбання чи зберігання - для задоволення сексуальних потреб або отримання вигоди, що супроводжується використанням файлів з ознаками дитячої порнографії для сексуальної стимуляції, в тому числі із використанням мережі Інтернет.

В ході виконання вищевказаного доручення шляхом опрацювання наявної інформації у звіті № 225865010 від 17.12.2025 спеціалізованого інтернет ресурсу ОСОБА_4 (NCMEC), було здобуто відомості, про те, що особа котра користується обліковим записом «Google» доступ до якого забезпечується за допомогою електронної пошти (Google-gmail), ІНФОРМАЦІЯ_1 (верифікація якої здійснена за допомогою абонентського номеру НОМЕР_1 ) та платформи обміну миттєвими повідомленнями та цифровим розповсюдженням інформації «Google Диск» використовує файли з ознаками дитячої порнографії.

Проведеними першочерговими оперативно-пошуковими заходами працівниками УПК у Львівській області ДКП НП України представилось за можливе встановити, що обліковим записом «Google» доступ до якого забезпечується за допомогою електронної пошти (Google-gmail), а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 та абонентським номером телефону НОМЕР_1 , за допомогою якого здійснена верифікація облікового запису, користується ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків (РНОКПП): НОМЕР_2 , який водночас користується ще декількома абонентськими номерами, а саме: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 .

Окрім цього, 29.01.2026 в період часу з 07 год 00 хв по 07 год 44 хв на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 28.01.2026 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_5 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході обшуку виявлено належний ОСОБА_5 мобільний телефон блакитного кольору марки «Redmi 13» ІМЕІ 1: НОМЕР_6 , ІМЕІ 2: НОМЕР_7 , з наявною сім-карткою мобільного оператора з мобільним номером телефону НОМЕР_3 , без видимих ознак пошкоджень, який поміщено у спецпакет NPU5099736 та опечатано.

Слідчий зазначає, що з огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, на даний час в органу досудового розслідування існує сукупність підстав вважати, що вилучений мобільний телефон є речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, оскільки містить інформацію щодо обставин вчинення кримінального правопорушення підозрюваним.

Зокрема, вилучений мобільний термінал може свідчити про обставин вчинення кримінального правопорушення, що надасть органу досудового розслідування можливість встановити об`єктивну істину в межах кримінального провадження, шляхом проведення відповідних слідчих (розшукових) дій.

Тому просить клопотання задовольнити та накласти арешт на майно з метою збереження речових доказів.

Слідчий в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Відповідно до клопотання просить проводити розгляд справи у його відсутності.

Власник майна у судове засідання не з`явився. Належним чином був повідомлений про дату та час судового засідання.

Перевіривши надані матеріали та дослідивши докази по цих матеріалах, слідчий суддя встановив наступне.

15.01.2026 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000103 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 301-1 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що Слідчим управлінням ГУНП у Львівській області за процесуального керівництва Львівської обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000103 від 15.01.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 301-1 КК України.

29.01.2026 в період часу з 07 год 00 хв по 07 год 44 хв на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 28.01.2026 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_5 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході обшуку виявлено належний ОСОБА_5 мобільний телефон блакитного кольору марки «Redmi 13» ІМЕІ 1: НОМЕР_6 , ІМЕІ 2: НОМЕР_7 , з наявною сім-карткою мобільного оператора з мобільним номером телефону НОМЕР_3 , без видимих ознак пошкоджень, який поміщено у спецпакет NPU5099736 та опечатано.

Згідно положень ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див.також рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі "Лемуан проти Франції", від 22 вересня 1994 року та "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (Рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції"). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. Рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства").

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження.

На переконання слідчого судді, вимоги клопотання на цьому етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Клопотання слідчого про арешт майна, відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Слідчий довів, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора.

Завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням може бути виконане. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів.

Підставами накладення арешту є необхідність проведення експертиз, тому необхідно забезпечити зберігання даних речових доказів шляхом накладання арешту.

Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт майна.

Незастосування арешту майна може привести до настання наслідків, що перешкоджатимуть збереженню речових доказів.

Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, а також з метою збереження речових доказів, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого задоволити.

Накласти арешт шляхом тимчасового, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення права відчужувати, користуватись та розпоряджатись, на майно, яке були вилучено 29.01.2026 в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон блакитного кольору марки «Redmi 13» ІМЕІ 1: НОМЕР_6 , ІМЕІ 2: НОМЕР_7 , з наявною сім-карткою мобільного оператора з мобільним номером телефону НОМЕР_3 , без видимих ознак пошкоджень, який поміщено у спецпакет NPU5099736 та опечатано.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого групи слідчих слідчий СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, які не викликались до суду протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1