Провадження № 1-кп/638/1016/26
УХВАЛА

Іменем України

09 лютого 2026 року м. Харків

Шевченківський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові скарги захисника ОСОБА_4 кримінальному провадженні № 0001268 від 19.09.2024, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізюм

Харківської області, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, інваліда 2 групи, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

встановив:

У провадженні Шевченківського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження № 0001268 від 19 вересня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

09 лютого 2026 року захисник ОСОБА_4 надав скарги на постанови про призначення групи прокурорів та визначення групи слідчих від 19 вересня 2024 року.

Скарги обґрунтовані тим, що у вищевказаних постановах, а саме в резолютивній частині, відсутні дані про можливість та порядок їх оскарження, у зв`язку з чим вони не відповідають вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України.

Відповідно до норми, закріпленої в ч. 2 ст.303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

У судовому засіданні захисник та обвинувачений скарги підтримали та просили задовольнити.

Прокурор проти задоволення скарг захисника заперечував. Зокрема зазначив, що у статтях 37-39 КПК України визначені повноваження керівника органу прокуратури та начальника слідчого підрозділу щодо визначення групи прокурорів та слідчих. В цих статтях не визначено порядок оскарження даних рішень, тому посилання адвоката на недотримання вимог ст. 110 КПК України є формальними, оскільки не зазначення цього положення не нанесло шкоди правам та інтересам учасникам кримінального провадження.

Представник потерпілого підтримав думку прокурора.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 37 КПК України, прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 39 КПК України керівник органу досудового розслідування уповноважений визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у разі здійснення розслідування слідчою групою - визначати старшого слідчої групи.

Згідно з ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з:

1) вступної частини, яка повинна містити відомості про:

місце і час прийняття постанови;

прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову;

2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про:

зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови;

мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу;

3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про:

зміст прийнятого процесуального рішення;

місце та час (строки) його виконання;

особу, якій належить виконати постанову;

можливість та порядок оскарження постанови.

Разом із тим вимога щодо зазначення можливості та порядку оскарження стосується процесуальних рішень, які відповідно до положень КПК України підлягають оскарженню.

Статтею 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. Постанова про визначення групи слідчих до такого переліку не віднесена.

Крім того, саме по собі визначення групи слідчих та прокурорів є організаційним процесуальним рішенням керівника органу досудового розслідування та керівника органу прокуратури, яке не порушує прав чи законних інтересів сторони захисту та не впливає на обсяг процесуальних прав учасників кримінального провадження.

Доводи скарги про формальну невідповідність постанови вимогам ст. 110 КПК України не свідчать про її незаконність чи істотне порушення прав сторони захисту, оскільки не зазначення в постанові про можливість її оскарження не позбавляє сторону захисту права на їх оскарження.

За таких обставин підстав для задоволення скарг суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 314, 315 КПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні скарги захисника ОСОБА_4 на постанову про призначення групи прокурорів - відмовити.

У задоволенні скарги захисника ОСОБА_4 на постанову про призначення групи слідчих - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 24 лютого 2026 року, об 11:00 год.

Суддя ОСОБА_1