ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року

м. Київ

справа № 712/11657/25

провадження № 51 - 3615 кмо 25

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_8 ,

прокурора ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_10 на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 11 вересня 2025 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

27 серпня 2025 року до слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси звернулася ОСОБА_10 в порядку статей 303, 304 КПК України (далі - КПК) зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи Черкаської окружної прокуратури у кримінальному провадженні № 0001027 та вимогою зобов`язати розглянути її клопотання від 18.08.2025 року відповідно до вимог ст. 220 КПК.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 серпня 2025 року зазначену вище скаргу ОСОБА_10 залишено без задоволення, оскільки кримінальне провадження № 0001027 було закрито, про що прокурором надано витяг з ЄРДР.

Проте, згідно резолютивної частини цієї ж ухвали слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 серпня 2025 року, постановленої в порядку ч. 2 ст. 376 КПК, скаргу ОСОБА_10 задоволено та ухвалено зобов`язати уповноважену особу Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області в кримінальному провадженні № 0001027 від 27.07.2023 розглянути клопотання ОСОБА_10 від 18 серпня 2025 року і прийняти процесуальне рішення у строки та відповідно до вимог кримінального процесуального закону, про що повідомити скаржника.

Надалі в порядку ст. 379 КПК ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 вересня 2025 року виправлено виявлену допущену очевидну помилку в резолютивній частині ухвали слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 серпня 2025 року та викладено її у такій редакції: «Скаргу ОСОБА_10 на бездіяльність уповноваженої особи Черкаської окружної прокуратури у кримінальному провадженні № 0001027 від 27.07.2023 та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення».

Не погодившись із ухвалою слідчого судді про виправлення виявленої допущеної очевидної помилки від 02 вересня 2025 року, ОСОБА_10 подала апеляційну скаргу, у якій ставила питання про її скасування.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 11 вересня 2025 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_10 на постановлену в порядку ст. 379 КПК ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 вересня 2025 року відповідно до вимог ч. 4 ст. 399 КПК, оскільки апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу Черкаського апеляційного суду від 11 вересня 2025 року про відмову у відкритті апеляційного провадження і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Не погоджується з висновком апеляційного суду про те, що постановлена в порядку ст. 379 КПК ухвала слідчого судді про виправлення описки не може бути оскаржена в апеляційному порядку, оскільки цими положеннями процесуального закону передбачене право на її оскарження, і ст. 392 КПК не містить заборони щодо такого оскарження. Вважає, що суд апеляційної інстанції незаконно відмовив у відкритті провадження за її апеляційною скаргою, помилково застосувавши обмеження, визначені переліком рішень слідчого судді, які підлягають окремому оскарженню під час досудового розслідування, передбачені ст. 309 КПК, чим позбавив її права на апеляційне оскарження, передбачене ч. 3 ст. 379 КПК.

Заперечень на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходило.

Підстави розгляду кримінального провадження об`єднаною палатою

Ухвалою від 18 грудня 2025 року колегія суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду передала зазначене кримінальне провадження на розгляд об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду на підставі ч. 2 ст. 434-1 КПК, оскільки вважала за необхідне відступити від висновків про застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених в постановах колегій суддів Першої, Другої та Третьої судових палат Касаційного кримінального суду від 25 травня 2021 року (справа № 521/8142/20, провадження № 51-609 км 21), від 17 листопада 2020 року (справа № 127/9274/20, провадження № 51-2782 км 20) та від 05 лютого 2020 року (справа № 362/2179/17, провадження № 51-3635 км 19) відповідно.

У вказаних постановах зазначено, що ухвала про внесення виправлень у судове рішення чи відмову у внесенні виправлень має особливу правову природу, обумовлену її похідним характером, вона не вирішує будь-яких питань по суті, її зміст завжди обумовлений змістом судового рішення, до якого вносяться зміни, а тому оцінка правомірності постановлення такої ухвали з точки зору її змісту у випадку її оскарження в апеляційному чи касаційному порядку має здійснюватися одночасно із оцінкою змісту виправленого судового рішення. Оскарження ухвали про внесення виправлень у судове рішення або ж відмову у їх внесенні має здійснюватися в тому ж порядку, як і виправленого судового рішення, у тому числі з урахуванням інстанції суду, який прийняв таке рішення. Дотримання відповідного порядку оскарження може бути поєднане із наявністю відповідних обмежень права на оскарження тих чи інших судових рішень, крім випадків, коли суд при постановленні ухвали про внесення виправлень у судове рішення вийшов за межі наданих йому законом повноважень.

Обґрунтовуючи свою позицію в ухвалі від 18 грудня 2025 року, колегія суддів зазначила про те, що не погоджується із таким правозастосуванням як таким, що суперечить положенням ст. 379 КПК, якими не закріплено відповідного порядку оскарження таких судових рішень, так само і не міститься будь-яких обмежень щодо цього.

Відповідно до частини 1 статті 36 Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (надалі - Закон №1402-VIII) Верховний Суд забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Згідно частини 6 статті 13 Закону №1402-VIII висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Реалізація цього завдання відбувається, зокрема, шляхом здійснення правосуддя, під час якого Верховний Суд у своїх рішеннях висловлює правову позицію щодо правозастосування, орієнтуючи у такій спосіб судову практику на однакове застосування норм права.

За таких обставин, виходячи з необхідності забезпечення додержання принципу правової (юридичної) визначеності, є передбачені законом підстави для здійснення касаційного розгляду цього провадження об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор у судовому засіданні вважав касаційну скаргу необґрунтованою та просив залишити її без задоволення.

ОСОБА_10 подала клопотання, у якому просила касаційний розгляд проводити за її відсутності, при цьому підтримала свою касаційну скаргу.

Учасникам судового провадження повідомлено про час та місце касаційного розгляду. Заперечень та заяв про відкладення касаційного розгляду від учасників судового провадження, які не прибули в судове засідання, не надійшло.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та викладені у касаційній скарзі доводи, об`єднана палата дійшла таких висновків.

Право особи на апеляційне оскарження, спрямоване насамперед на реалізацію гарантованого ст. 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» права на справедливий суд. Забезпечення такого права є однією з важливих гарантій ухвалення правосудного рішення у кримінальному провадженні.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У пункті 8 частини 2 статті 129 Конституції України закріплено гарантії, згідно з яким однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до ст. 24, ст. 392 ч. 3 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Аналогічним чином гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня.

Згідно ч. 1 ст. 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом. Частина 3 цієї норми також передбачає можливість оскарження в апеляційному порядку ухвал слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 309 КПК визначає ухвали слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 379 КПК суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні. Ухвалу суду про внесення виправлень у судове рішення чи відмову у внесенні виправлень може бути оскаржено.

Вирішуючи питання про виправлення описки чи очевидних арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст судового рішення, тобто виправлення допущених описок чи очевидних арифметичних помилок допускається, якщо при цьому не зачіпається суть цього рішення.

За змістом вказаних вище вимог процесуального закону резолютивна частина рішення суду, постановлена в порядку ч. 2 ст. 376 КПК, також може бути предметом перегляду за заявою про виправлення в ній описки або очевидної арифметичної помилки. При цьому внесення змін до резолютивної частини судового рішення в порядку ст. 379 КПК, які змінюють прийняте рішення по суті, є недопустимим.

Тлумачення положень частини 3 статті 379 КПК дає можливість зробити висновок про те, що ухвала про внесення виправлень у судове рішення чи відмову у внесенні виправлень має особливу правову природу, обумовлену її похідним характером, оскільки вона не вирішує будь-яких питань по суті, окрім як щодо виправлення допущених у судовому рішенні відповідного суду описок і очевидних арифметичних помилок або відмови у внесенні таких виправлень.

Зміст ухвали про внесення виправлень у судове рішення завжди взаємопов`язаний зі змістом судового рішення, до якого вносяться зміни, а тому оцінка правомірності постановлення такої ухвали з точки зору її змісту у випадку її оскарження в апеляційному чи касаційному порядку має здійснюватися одночасно з оцінкою змісту виправленого судового рішення.

Отже, оскарження ухвали про внесення виправлень у судове рішення має здійснюватися у тому ж порядку, що і судового рішення, про виправлення описки в якому ставилося питання, з урахуванням інстанції суду, який прийняв таке рішення, та одночасною оцінкою змісту такого виправленого судового рішення.

Таким чином об`єднана палата вважає, що при з`ясуванні судами можливості та порядку оскарження ухвали, винесеної відповідно до ст. 379 КПК, мають бути враховані передбачені КПК обмеження права на оскарження судового рішення, щодо якого було винесену таку ухвалу.

Щодо доводів касаційної скарги ОСОБА_10 .

Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370, ч. 2 ст. 418 КПК ухвала суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадженняповинна бути законною, обґрунтованою і вмотивованою. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З матеріалів цього провадження вбачається, що апеляційний суд, обґрунтовуючи рішення про відмову у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_10 , врахував вимоги ч. 4 ст. 399 КПК та зазначив, що ухвала слідчого судді про виправлення описки не входить до переліку судових рішень, які відповідно до положень ст. 309 КПК підлягають окремому оскарженню під час досудового розслідування, а тому не може бути предметом апеляційного розгляду.

Проте, з огляду на особливість правової природи такого рішення слідчого судді від 02 вересня 2025 року, що є похідним від рішення від 29 серпня 2025 року, у яке такі виправлення вносилися, посилання апеляційного суду лише на те, що ухвала слідчого судді про виправлення описки не входить до переліку судових рішень, які відповідно до положень ст. 309 КПК підлягають окремому оскарженню, не може бути єдиною підставою для визначення того чи підлягає така ухвала слідчого судді оскарженню в апеляційному порядку відповідно до ч. 3 ст. 379 КПК.

У цьому випадку необхідно надати оцінку тому чи підлягає апеляційному оскарженню ухвала слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 серпня 2025 року, щодо якої вирішено питання про внесення виправлень в порядку ч. 1 ст. 379 КПК.

Відповідно до ч. 3 ст. 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

За змістом частини третьої статті 307 КПК ухвала слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність прокурора не може бути оскаржена.

У ст. 309 КПК визначено перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, до якого також не відноситься ухвала слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність прокурора у кримінальному провадженні.

Таким чином, враховуючи те, що відповідно до вказаних вище положень процесуального закону ухвала слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 серпня 2025 року не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, ухвала слідчого судді цього ж суду від 02 вересня 2025 року, якою внесені виправлення до неї, також не може бути предметом апеляційного оскарження.

Частиною четвертою статті 399 КПК передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

У цьому кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції відмовив у відкритті апеляційного провадження, оскільки ухвала слідчого судді про виправлення описки не входить до переліку судових рішень, які відповідно до положень ст. 309 КПК підлягають окремому оскарженню, що в повній мірі не узгоджується з наведеною позицією об`єднаної палати щодо критеріїв можливості оскарження відповідно до ч. 3 ст. 379 КПК ухвали, постановленої відповідно до ч. 1 ст. 379 КПК. Проте, таке мотивування рішення суду апеляційної інстанції не вплинуло на правильність та законність остаточно винесеного рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Крім того, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_10 під час апеляційного провадження відмовилася від своєї апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 серпня 2025 року, у зв`язку із чим ухвалою Черкаського апеляційного суду від 17 вересня 2025 року було закрито апеляційне провадження.

Таким чином, у цьому кримінальному провадженні об`єднана палата не встановила порушень, допущених апеляційним судом, які були б істотними в розумінні ч. 1 ст. 412 КПК України та які б перешкодили апеляційному суду ухвалити законне та, з урахуванням обмежень, передбачених КПК, обґрунтоване судове рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала апеляційного суду від 11 вересня 2025 року відповідає вимогам ст. 370, ч. 4 ст. 399, ст. 418 КПК України.

Інших істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни судового рішення, також не виявлено.

Враховуючи зазначене, об`єднана палата підстав для задоволення касаційної скарги ОСОБА_10 , скасування ухвали апеляційного суду і призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції не знаходить.

Виконуючи приписи ст. 442 КПК, об`єднана палата робить висновок про те, як саме повинна застосовуватись норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів, що передала справу на розгляд об`єднаної палати.

Висновок щодо застосування ст. 379 КПК:

Оскарження ухвали про внесення виправлень у судове рішення або ж відмову у їх внесенні має здійснюватися в тому ж порядку, як і судового рішення щодо якого вирішувалось питання про виправлення.

Під час вирішення цього питання мають бути враховані обмеження права на оскарження судового рішення, передбачені КПК.

Керуючись статтями 433, 434, 434-2, 436, 441, 442 КПК, об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду

ухвалила:

Ухвалу Черкаського апеляційного суду від 11 вересня 2025 рокузалишити без зміни, а касаційну скаргу ОСОБА_10 - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7