Справа № 521/4675/26
Номер провадження:1-кс/521/1525/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2026 року м. Одеса

Слідчий суддя Хаджибейського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, клопотання слідчого СВ ВнП №3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Хаджибейської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шахтарськ, Донецької області, громадянина України, не одруженого, із вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

З клопотання слідчого та наданих матеріалів вбачається наступне.

Слідчим відділенням відділення поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000355 від 26.03.2026 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , маючи умисел на незаконне збагачення, діючи таємно, з метою здійснення протиправної діяльності, вирішив збувати особливо небезпечну психотропну речовину PVP, обiг якої заборонено, на території м. Одеси.

Так, в невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 26 березня 2026 року, та місці, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу ОСОБА_5 умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину PVP, обiг якої заборонено, у великих розмірах, яка містилася у 4 зіп-пакетах, яку почав незаконно зберігати при собі з метою подальшого збуту.

Надалі 26.03.2026 приблизно о 03 годині 00 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , продовжуючи здійснювати свою кримінально-протиправну діяльність, направлену на незаконне зберігання з метою подальшого збуту особливо небезпечної психотропної речовини PVP, обiг якої заборонено, у великих розмірах, діючи умисно, з метою особистого збагачення, прибув за адресою: м. Одеса, вул. Михайла Грушевського, буд. 23, де у вищевказаний час був зупинений працівниками УПП в Одеській області ДПП та у якого працівниками поліції було виявлено при собі та у подальшому вилучено 1 зіп-пакет із кристалічною речовиною світло-бежевого кольору масою 4,940г, що мiститъ особливо небезпечну психотропну речовину, обiг якої заборонено - PVP (1-фенiл-2-пiролiдин-1-iл-пентан-1-он), кількісний вміст якої становить 3,795г, 2 зіп-пакети із кристалічною речовиною білого кольору масою 0,840г та 1 зіп-пакет із нашаруванням речовини білого кольору, у яких мiститъся особливо небезпечна психотропна речовина, обiг якої заборонено - PVP (1-фенiл-2-пiролiдин-1-iл-пентан-1-он), кiлькiсний вмiст PVP у речовині становить 0,658г , у нашаруваннях речовини становить 0,00226г, що є великим розміром, тим самим припинено злочинну діяльність останнього.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини у великих розмірах.

Також, 26.03.2026 ОСОБА_5 вручено повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, яке погоджено з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 .

Прокурор підтримав клопотання слідчого, так як вважав мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають право слідчому судді задовольнити клопотання слідчого та застосувати найбільш суворий запобіжний захід. Також просив визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Слідчий клопот ання підтримав, просив задовольнити.

Захисник заперечував проти клопотання. Зазначив, що підозра не достатньо обгрунтована, та вірним є кваліфікація кримінального правопорушення за ст. 309 КК України.

Підозрюваний підтримав думку захисника. Пояснив, що вказану речовину мав для особистого вживання, зіп-пакети та ізолента для фасування для себе.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ст.198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, за результатом розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду. Тобто, у положеннях даної статті наголошується на тому, що у разі застосування до підозрюваного запобіжного заходу, вина особи не є ще доказаною. Відповідно до положень ч.1 ст.94 КПК України слідчий суддя, суд під час здійснення кримінального провадження, й зокрема під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу оцінюють докази з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності. Відповідно до ч.1 ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Під час обрання запобіжного заходу суд не повинен досліджувати питання доведеності вини підозрюваного, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Крім того, слідчий суддя в ухвалі про застосування запобіжного заходу не повинен обґрунтовувати вину особи, оскільки на вимогу п.1ч.1 ст.178 КПК України він лише оцінює вагомість доказів, або їх достатність, переконливість. У такому випадку, слідчий суддя, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, встановлює достатньо чи недостатньо доказів, наданих стороною обвинувачення щоб вважати, що особа вчинила кримінальне правопорушення. Досліджувати сутність доказів, викладених у клопотанні про застосування запобіжних заходів, або сутність доказів наданих стороною захисту, слідчий суддя не повинен. Фактично слідчий суддя перевіряє кількісну складову, а не якісну.

Слідчий суддя вважає, що застосування запобіжного заходу для підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, буде достатнім, необхідним для належної поведінки підозрюваного і таким, що зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, оскільки підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу під час розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні даного кримінального правопорушення повністю підтверджується наступними доказами, а саме: протоколом затримання особи в порядку ст. 208 КПК України від 26.03.2026; протоколом огляду місця події від 26.03.2026; постановою про визнання речових доказів, протоколами допитів свідків, протоколом огляду мобільного телефону та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а метою досягнення дієвості цього провадження, забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, передбачених ч. 4 ст. 42 КПК України, а також запобігання ризикам, передбаченим п. п. 1, 2, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, та за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна. Вивченням характеристики підозрюваного встановлено, що він офіційно не працевлаштований, вчинив тяжкий злочин і знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може вдатися до спроб переховуватися від слідства та суду. Таким чином, існує реальна загроза, що останній буде переховуватись від органів досудового розслідування та від суду, тобто ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, зважаючи на практику ЄСПЛ, врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства («W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р.).

Також Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Окрім цього, на теперішній час не встановлені всі особи, які можуть бути причетні до вчиненого кримінального правопорушення, що можете свідчити про наявність інших місць зберігання речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Таким чином, існує ризик передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Також зважаючи на те, що остаточне рішення по справі не прийнято, а свідки підлягають безпосередньому допиту у суді, відповідно до засади безпосередності дослідження доказів, передбаченою ст. 23 КПК України, то в даному випадку існує ризик можливого незаконного впливу підозрюваного на свідків, з метою зміни останніми показань, що свідчить про наявність ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Окрім того, у зв`язку з припиненням зазначеної кримінально-протиправної діяльності, у підозрюваного обмежені засоби для існування та забезпечення життєвих потреб, так як останній не має постійного джерела доходу та постійного місця проживання, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Враховуючи вищевикладені обставини, жоден із більш м`яких запобіжних заходів на даний час не може забезпечити належну поведінку підозрюваного та запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Більш м`які, передбачені ст. 176 КПК України, запобіжні заходи, не гарантують запобіганню настання вищевказаних ризиків та не забезпечать виконання ним як підозрюваним, а в майбутньому, вірогідно, й обвинуваченим, покладених на нього ст. 42 КПК України процесуальних обов`язків.

З врахуванням сукупності викладених обставин, даних про особу підозрюваного, в силу характеру інкримінованого ОСОБА_5 діяння, для забезпечення належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, єдиним запобіжним заходом, який надасть можливість запобігти усім вищевказаним ризикам, є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України з урахуванням ч.4 ст. 182 КПК України.

Відповідно до положень ст.182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

В рішенні від 20.11.2010 р. у справі «Мангурас проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання. Сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку. Іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя доходить висновку про можливість визначення застави у розмірі 80 (восьмидесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 266 240 (двісті сорок шістдесят шість тисяч двісті сорок) гривень. Такий розмір застави є розумним з огляду на необхідність виконання завдань кримінального провадження та не є завідомо непомірним для підозрюваного.

При встановлені процесуальних обов`язків, які необхідно покласти на підозрюваного, слідчий суддя бере до уваги ч.5 ст. 194 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що прокурором під час розгляду клопотання надано достатньо матеріалів (доказів), які є достатніми для переконання що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 40, 131, 132, 176-178, 183, 193, 194 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ ВнП №3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Хаджибейської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 днів і обчислюється з моменту фактичного затримання, тобто з 26.03.2026 року та діє до 24.05.2026 року.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 01.01.2026 року складає суму 266 240 (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) гривень, вважаючи зазначений розмір співмірним та достатнім для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу.

Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1)прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

2)не відлучатися з населеного пункту в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;

4) утримуватись від спілкування зі свідками, іншими особами з приводу обставин вчиненого ним кримінального правопорушення;

5)здати на зберігання до органу досудового розслідування свій паспорт для виїзду за кордон.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена обвинуваченим може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана, безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1