ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/639/26 Справа № 191/372/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2025 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000802 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, офіційно не працевлаштованої, такої, що має середню освіту, на утриманні має малолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не зареєстрованої та така, що не має постійного місця проживання, раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.

Вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2025 року ОСОБА_8 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років. Запобіжний захід у виді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, залишено без змін. Строк покарання ухвалено обчислювати з моменту затримання 09 вересня 2023 року.

Вирішено питання щодо речових доказів та розподілу судових витрат.

Як встановлено судом, 07 вересня 2023 року, близько 16:00 год., молодший сержант ОСОБА_8 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, на посаді стрільця 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання свого знайомого ОСОБА_10 , після того, як з останнім вжив спиртні напої, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, розуміючи, що шляхом завдання ударів по тілу людини будуть спричинені тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості, передбачаючи такі наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, будучи обуреним тим, що ОСОБА_10 почав його будити, ОСОБА_11 , знаходячись в положенні лежачи на дивані, своїми ліктьовими суглобами та руками, стисненими у кулак почав наносити численні, хаотичні та послідовні удари в область голови та рук ОСОБА_10 , внаслідок чого ОСОБА_10 впав на підлогу, та в подальшому ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати свій прямий злочинний умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 , встав з ліжка та знаходячись стоячи наніс ще не менше трьох ударів по грудній клітині в ділянку ребер ОСОБА_10 своєю правою ногою, взутою у чобіт, внаслідок чого ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми тіла (перелом кісток носа, садна на спинці носа, забиті рани па нижній губі праворуч та на задніх поверхнях обох вушних раковин, синці в лобній ділянці праворуч та ліворуч, циркулярні на повіках обох очей, в лівій виличній ділянці, на всьому протязі правої половини обличчя, на всьому протязі правої половини шиї, не менш 16 на передній поверхні грудної клітини на всьому протязі, на передній поверхні правого стегна у верхній третині, на передньо-зовнішній поверхні правої гомілки у середній третині, 2 на передньо-внутрішній поверхні лівого стегна у середній третині, на задньо-бічних поверхнях обох верхніх кінцівок практично на всьому протязі; садна на верхніх кінцівках та рвано-забійні рани на тильних поверхнях кистей, крововиливи під твердою та м`якою мозковими оболонками обох півкуль головного мозку, поперечні переломи ребер праворуч 4-8-го від середньо-ключичної до середньої пахвової та ліворуч 3,5,6-го по передній пахвовій лінії), що спричинена прижиттєво, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя у момент спричинення, від яких ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у проміжку часу з 19:00 год. по 22:00 год.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 2 ст. 121 КК України, за ознаками заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Захисник ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду першої інстанції і закрити кримінальне провадження.

Обгрунтовує такі вимоги тим, що стороною обвинувачення не доведено вини ОСОБА_8 , безпосередніх свідків цієї пригоди не було, в судовому засіданні були встановлені лише непрямі докази вини ОСОБА_8 .

У вироку суд зазначив, що коли ОСОБА_8 знайшов ОСОБА_10 померлим, то самостійно викликав поліцію і зазначені обставини на переконання суду свідчать про те, що ОСОБА_8 щиро не розкаявся, а тому не засуджує свою поведінку.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні захисник та обвинувачений підтримали вимоги апеляційної скарги та з підстав, викладених в них, просили задовольнити.

У судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника.

Представник потерпілого ОСОБА_12 була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, однак у судове засідання вони не з`явилися. Надала клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді доповідача, думку та пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали справи в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого підлягає залишенню без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, що передбачено ч. 1 ст. 404 КПК України.

Відповідно до ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно переглянути справу і ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 94 КК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Статтею 374 КПК України визначено, що у мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою, крім іншого, зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Вимоги вищевказаних норм закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Суд першої інстанції, із дотриманням закладених у зазначеній нормі закону завдань, провів стосовно ОСОБА_8 повний та неупереджений судовий розгляд, вимог кримінального процесуального законодавства України дотримався.

Так, суд першої інстанції на підтвердження доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України посилався на дослідженні в ході судового провадження письмові докази, серед яких зокрема:

- рапорт помічника чергового Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_13 від 07.09.2023 року;

- протокол огляду місця події від 08.09.2023 року з фототаблицею;

- лікарське свідоцтво про смерть №491 від 09.09.2023 року;

- протокол огляду місця події (трупа) від 08.09.2023 року, з фототаблицею;

- постанова від 08.09.2023 року про визначення речових доказів та передачу їх на зберігання;

- протокол огляду місця події від 08.09.2023 року з фототаблицею та диском з відеозаписом з огляду місця події;

- постанова про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 08.09.2023 року;

- заява ОСОБА_8 , який добровільно видав свої особисті речі, а саме: ботинки буци, чорного кольору, штани спортивні чорного кольору, кофту коричневого кольору для проведення експертизи;

- протокол огляду предмета від 09.09.2023 року з фототаблицею до нього;

- постанова про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 09.09.2023 року;

- постанова про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 21.09.2023 року;

- постанова про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 08.11.2023 року;

- протокол проведення слідчого експерименту від 03.11.2023 року;

- постанова про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 05.12.2023 року.

А також, на покази представника потерпілого ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та висновки судово-медичного експерта від 08.09.2023 року №491; висновок експерта від 09.09.2023 року №373; висновок експерта від 21.09.2023 за №СЕ-19/104-23/32923-Д; висновок експерта від 22.09.2023 №1897-2506/БД; висновок експерта від 20.09.2023 №1898/2507-БД, висновок експерта від 22.09.2023 №1898/2509-БД; висновок експерта від 02.10.2023 № 1898/2510-БД; висновок судово-психіатричного експерта від 26.10.2023 року №648; висновок експерта від 10.11.2023 №491/2; висновок експерта від 16.11.2023 №2174/2954-БД;висновок експерта від 16.11.2023 №2174/2955-БД; висновок експерта від 24.01.2024 №491/3.

Вищенаведені докази, на переконання апеляційного суду, узгоджуються між собою та відповідають фактичним обставинам зазначеного кримінального провадження.

Дослідивши безпосередньо під час судового провадження вищевказані докази, суд першої інстанції дійшов висновку про їх належність і допустимість, та оцінивши їх за своїми внутрішніми переконаннями дійшов обґрунтованих висновків про те, що ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 121 КК України за ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Водночас, захисник в своїй апеляційній скарзі посилається на те, що органом досудового розслідування не доведено вину ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, безпосередніх свідків не було.

Однак, колегія суддів відхиляє такі доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого та приходить до висновку, що вони повністю спростовуються показами допитаних судом потерпілих та свідків, а також обсягом досліджених судом першої інстанції в ході судового провадження письмових доказів, наявних в матеріалах кримінального провадження, виходячи з наступного.

Так, в ході судового провадження, судом першої інстанції безпосередньо було допитано представника потерпілого ОСОБА_12 , яка пояснила суду, що вона працює першим заступником голови Зайцівської сільської ради. До неї звертались люди зі скаргами, що у будинку померлого ОСОБА_10 завжди були крики, шум, відбувались бійки, а також галос і шум. Їй було відомо, що ОСОБА_8 ходив до ОСОБА_10 додому і там вони разом розпивали спиртні напої, а з 02.01.2023 року вони почали проживати разом. ОСОБА_10 на обвинуваченого не скаржився, але сусіди говорили, що ОСОБА_8 б`є ОСОБА_10 . Коли все сталося поліцію викликав обвинувачений.

Крім того, свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що ОСОБА_10 чоловік його рідної сестри, проживав в селі Зайцеве, в ніч з 06 на ІНФОРМАЦІЯ_4 він помер. Люди казали, що ОСОБА_8 проживав у ОСОБА_10 та часто вживали спиртні напої, про бійки не чув.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що проживає над квартирою ОСОБА_10 та тривалий час звідти доносились крики останнього «не чіпай мене», «брось мене». ОСОБА_8 разом з ОСОБА_10 ходили до магазину та повертались зі спиртними напоями. Коли помер ОСОБА_10 вона не пам`ятає але про його смерть дізналась коли приїхала поліція.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснив, що проживає на другому поверсі в сусідньому підїзді поряд з підїздом ОСОБА_10 . Коли саме помер останній не пам`ятає але часто бачив ОСОБА_8 з ОСОБА_10 на вулиці. Якось чув, що ОСОБА_10 казав йому «Не бий мене». Що відбувалось у потерпілого не бачив, але періодично чув, що були крики.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що працює в магазині і ОСОБА_8 після приходу з війни почав пити. Всі в селі знали, що ОСОБА_8 ходив до ОСОБА_10 . Не чула, щоб ОСОБА_8 бив ОСОБА_10 але люди казали що вони то билися, то товаришували.

Свідок ОСОБА_18 суду пояснила, що живе напроти квартири ОСОБА_10 та бачила, що ОСОБА_8 проживав у останнього місяця три. Коли ОСОБА_10 міг ходити, то він не жалівся на ОСОБА_8 , якби хотів вигнати його то давно би вигнав. Сусіди казали, що ОСОБА_8 . б`є ОСОБА_10 але вона особисто такого не бачила.

Свідок ОСОБА_19 суду пояснила, що ОСОБА_10 та ОСОБА_8 проживали разом. З квартири ОСОБА_10 постійно були крики, чи билися вони їй невідомо. Знає, що ОСОБА_10 кричав та виганяв ОСОБА_8 . Сусідка ОСОБА_23 казала, що потерпілий звертався до сусідів про виклик поліції.

06.09.2023 року було чутно крики з квартири де проживав ОСОБА_10 з ОСОБА_8 і приблизно в той день стало відомо, що ОСОБА_10 помер. Чула, як з квартири ОСОБА_10 кричав: «Не чіпай мене» та бачила, коли ОСОБА_10 та ОСОБА_8 ходили в магазин за алкогольними напоями, по дорозі додому між ними були сварки.

Свідок ОСОБА_20 суду пояснила, що ОСОБА_10 постійно був у сінцях і зі слів людей його бив ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_21 суду пояснив, що є сусідом ОСОБА_10 і бачив як ОСОБА_8 ходив до останнього до дому в гості. Сусіди казали, що вони розпивали спиртні напої але він не знає чи сварились вони.

Свідок ОСОБА_22 суду пояснила, що до ОСОБА_10 ходило багато чоловіків до дому, де вони разом вживали алкогольні напої, серед них був і ОСОБА_8 . ОСОБА_10 приходив і скаржився на нього, казав, що боїться йти до себе до дому. Бачила і чула, як ОСОБА_8 розбив вікно в квартирі ОСОБА_10 зовні.

Свідок ОСОБА_23 суду пояснила, що вона проживає по сусідству з потерпілим, останній час ОСОБА_8 проживав разом з ОСОБА_10 та в серпні 2023 року ОСОБА_10 зайшов до неї і попросив викликати поліцію, бо його бив ОСОБА_8 але заяву не написав. За останній тиждень до смерті між ними були скандали та крики, та останнім часом до них ніхто в гості не приходив.

Свідок ОСОБА_24 ( ОСОБА_25 ) суду пояснила, що є сусідкою ОСОБА_10 по дому. Бачила як ОСОБА_8 приходив до потерпілого і вони випивали разом, бачила з вікна як ОСОБА_8 ніс пляшку.

Також, судом першої інстанції було досліджено висновки судових експертиз та протокол проведення слідчого експерименту за участі обвинуваченого, які повністю узгоджуються між собою, та прийнято до уваги сам механізм заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу на досліджений судом першої інстанції протокол проведення слідчого експерименту від 03 листопада 2023 року за участі ОСОБА_8 , в ході якого обвинувачений надав пояснення, що він дійсно 07 вересня 2023 року після вживання спиртних напоїв разом з ОСОБА_10 будучи обуреним тим, що останній почав його будити, ОСОБА_11 знаходячись в положені лежачи на дивані, своїми ліктьовими суглобами та руками, стисненими у кулак почав наносити численні, хаотичні та послідовні удари в область голови та рук ОСОБА_10 , внаслідок чого ОСОБА_10 впав на підлогу, та в подальшому ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати свій прямий злочинний умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 , встав з ліжка та знаходячись стоячи наніс ще не менше трьох ударів по грудній клітині в ділянку ребер ОСОБА_10 своєю правою ногою, взутою у чобіт, внаслідок чого ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми тіла. Тобто, відповідно до даного протоколу проведення слідчого експерименту, обвинувачений підтвердив як факт раптово виниклого конфлікту, внаслідок якого ним було спричинено тілесні ушкодження ОСОБА_10 .

Відповідно до дослідженого судом першої інстанції висновку судово-медичної експертизи №491 від 08 вересня 2023 року з фототаблицями до нього, смерть ОСОБА_10 настала від сумісної тупої травми тіла у вигляді крововиливів під мозкові оболонки, переломів ребер та численних синців і саден на тілі, що підтверджується даними судово-медичної експертизи трупа, що свідчить про те, що дії обвинуваченого по нанесенню ударів потерпілому перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті ОСОБА_10 .

Відповідно до висновку експерта №2174/2955-БД КЗ Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» було проведено судово-медичну експертизу слідів крові на спортивній кофті з капюшоном «худі» та на «буці-берці» на праву ногу, які належать підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , встановлено, що із слідів крові на «буці-берці» на праву ногу підозрюваного ОСОБА_8 , отримані препарати ДНК чоловічої генетичної статі, встановлений їх генотип.

Із слідів крові на спортивній кофті з капюшоном «худі» підозрюваного ОСОБА_8 , отримані препарати ДНК чоловічої генетичної статі, встановлений їх генотип.

Проведений молекулярно-генетичний порівняльний аналіз виявив співпадіння генотипів слідів крові на «буці-берцю» на праву ногу, слідів крові на спортивній кофті «худі» підозрюваного ОСОБА_8 між собою та з генотипом потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

ДНК цих слідів може походити від потерпілого ОСОБА_10 з ймовірністю не менше 99,999999945%. (т.2 а.с.222-226).

Тож, з огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що сукупність досліджених судом першої інстанції доказів у логічному їх поєднанні із отриманими в ході судового провадження показами свідків та потерпілої, не викликає жодного сумніву у доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, колегія суддів вважає, що винуватість ОСОБА_8 в інкримінованому злочині доведена за критерієм «поза розумним сумнівом». За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи захисника про те, не були здобуті належні та допустимі докази вини ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 121 КК України є безґрунтовними та повністю спростованими вищенаведеним.

Таким чином, враховуючи вище наведене, а також, те що при ухваленні вироку судом першої інстанції дотримані вимоги кримінального та кримінального процесуального закону України, суд першої інстанції всебічно перевірив як обставини кримінального провадження, так і обрану лінію захисту обвинуваченого, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, вмотивувавши своє рішення всебічно дослідженими, оціненими у своїй сукупності з точки зору належності, допустимості й достовірності письмовими доказами та показами свідків та потерпілих, колегія суддів вважає, що правові підстави для скасування вироку суду, відсутні.

А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2025 року відносно ОСОБА_8 за ч.2 ст. 121 КК України без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою в той самий строк, з моменту вручення їй копії даної ухвали.

Судді Дніпровського

апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4