Провадження № 1-кп/484/274/26
Справа № 484/1113/26
УХВАЛА

про продовження строку запобіжного заходу

06.05.2026 Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Первомайську у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000848, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_4 у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м.Первомайська Миколаївської області, яка має середню базову освіту, не заміжня, має на утримання малолітню дитину, інвалідності не має, зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_4 у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

Під час судового засідання прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів відносно ОСОБА_4 .

Підтримуючи своє клопотання прокурор зазначив, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років, отже може переховуватись з метою уникнення кримінальної відповідальності; перебуваючи на волі може незаконно впливати та здійснювати тиск на свідків у вказаному кримінальному провадження з метою зміни їх показів; може вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки не працює, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Також прокурор вказав, що застосувати більш м`які запобіжні заходи до обвинуваченої неможливо, оскільки вони не забезпечать належної її поведінки.

Обвинувачена та захисник проти задоволення клопотання заперечували та просили обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання, де на теперішній час проживає бабуся з її дитиною.

Вислухавши учасників процесу, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім передбачених ст.. 177 КПК України ризиків, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років, отже може переховуватись з метою уникнення кримінальної відповідальності. Суворість передбаченого законом покарання є суттєвим елементом при оцінюванні вказаного ризику. Свідки у кримінальному провадженні судом не допитані, отже існує ризик, що обвинувачена може вживати заходи для впливу на свідків з метою зміни показань.

Обставини, передбачені ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування стосовно обвинуваченої запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом не встановлені.

Також судом враховано, що обвинувачена не одружена, має на утриманні малолітню дитину, з якою разом проживала. Однак на думку суду вказане не зменшує існування встановлених ризиків та не можуть слугувати безумовною підставою для застосування стосовно обвинуваченої більш м`яких запобіжних заходів.

Крім того, слід зазначити, що ризик це не визначена подія, та по суті представляє собою ймовірність отримання несприятливих для суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України. Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії.

Отже, враховуючи вищевикладене, наявність конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до свободи особистості, суд вважає доведеним той факт, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченої переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, не зникли та продовжують існувати.

Враховуючи викладене, особу обвинуваченої, суд вважає, що зазначеним ризикам неможливо запобігти, застосувавши до обвинуваченої будь-який більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Ухвалою слідчого судді 06.02.2026 відносно ОСОБА_4 був продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 11.03.2026, з правом внесення застави в розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 266 240 (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) грн.

Враховуючи викладене, думку прокурора, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора обґрунтоване та належить задоволенню з визначенням розміру застави відповідно до ст. 183 КПК України.

Керуючись ст.ст.177, 183, 369-372 КПК України суд

ПОСТАНОВИВ:

клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів терміном до 04.07.2026 включно.

Визначити розмір застави в розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 266240 (двісті шістдесяти шести тисяч двісті сорока) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченою, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави зобов`язати обвинувачену, після звільнення з-під варти, прибувати за кожною вимогою до суду, протягом дії запобіжного заходу у виді застави.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинувачену у разі внесення застави, наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися з місця реєстрації без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченої з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачена зобов`язана виконувати покладені на неї обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачена вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачена, будучи належним чином повідомлена, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у виді застави в більшому розмірі або іншого більш суворого запобіжного заходу.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Миколаївського апеляційного суду.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Суддя ОСОБА_1