ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/32/26 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2026 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючої - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

з участю

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_7 -адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 грудня 2025 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_6 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000782 від 20.12.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна.

Накладено арешт, шляхом заборони користування, розпоряджання та відчуження на вилучені у період часу з 22 год. 27 хв. 20.12.2025 по 00 год. 05 хв. 21.12.2025 в ході проведеного огляду місця дорожньо-транспортної пригоди:

-автомобіль марки «Mercedes-Benz 180», д.н.з. НОМЕР_1 , 2010 року випуску, сірого кольору, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , власником якого на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_3 є ОСОБА_7 , а користувачем ОСОБА_9 ;

-ключ запалювання транспортного засобу марки «Mercedes-Benz 180» д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 .

В апеляційній скарзі представник власника майна просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати вказану ухвалу слідчого судді та відмовити у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно.

Вказані вимоги мотивує тим, що автомобіль марки «Mercedes-Benz 180» належить ОСОБА_7 і безпідставне накладення арешту на майно порушує її право на приватну власність.

Крім того ОСОБА_7 не було вручено зазначене клопотання про арешт майна, не повідомлено про розгляд справи, а також відмовлено у можливості ознайомитися із матеріалами справи, чим порушено її право на захист.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора котрий вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просить залишити її без змін, дослідивши матеріали судового провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо поважності причин пропуску ним строку апеляційного оскарження, а тому колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин і його слід поновити.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчими СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000782 від 20.12.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Задовольняючи клопотання прокурора та накладаючи арешт на майно вказане у клопотанні, слідчий суддя виходив з того, що дане майно має значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, в подальшому може бути використане як доказ факту чи обставин кримінального правопорушення, з метою забезпечення його збереження та запобігання можливих ризиків щодо його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, для забезпечення повноти та всебічності розслідування кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно клопотання, метою даного арешту прокурором вказано, що такий необхідний для збереження речових доказів, тобто що встановлено п.1 ч.2 ст.170 КПК України, з метою недопущення спотворення речового доказу або його відчуження, а також наявні достатні підстави вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації та конфіскації майна як виду покарання.

Вирішуючи вказане клопотання про накладення арешту на вищевказане майно, слідчий суддя виходив з того, що воно необхідне для збереження речового доказу, майна, щодо якого є достатні підстави вважати, що є ризик його відчуження або спотворення.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1.збереження речових доказів; 2. спеціальної конфіскації; 3.конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4.відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до змісту ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Так, ст.98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Як вбачається зі змісту клопотання в ході досудового розслідування, 20.12.2025, у період часу з 22 год. 27 хв. 20.12.2025 по 00 год. 05 хв. 21.12.2025, проведено огляд огляду місця дорожньо транспортної пригоди, а саме проїзної частини дороги М19 сполучення «Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече» на 379 км. (+500 м.), в ході якого вилучено автомобіль марки «Mercedes-Benz 180» д.н.з. НОМЕР_1 , 2010 року випуску, сірого кольору, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , який поміщено на зберігання до спеціального майданчика Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області, за адресою: вул. Об`їзна, 1, с. Угрин, Чортківський район, Тернопільська область та ключ запалювання вказаного транспортного засобу.

Постановою старшого слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернопіль) Територіального управління ДБР розташованого у місті Львові ОСОБА_10 від 21.12.2025, автомобіль марки «Mercedes-Benz 180» д.н.з. НОМЕР_1 та ключ запалювання вказаного транспортного засобу визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

При цьому не заслуговують на увагу твердження апелянта, що вказане майно не підлягає арешту з огляду на наступне.

Так у випадку, передбаченому ч.3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, що має місце у даному випадку.

Відповідно до ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слід зауважити, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження. Слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження, заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що слідчим суддею в даному випадку не було допущено порушень вимог кримінального процесуального закону щодо порядку розгляду клопотання про арешт майна, про які стверджує апелянт.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування по суті вірної ухвали слідчого судді, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи усе вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувану ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляцію - без задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 170-172, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:

Поновити представнику власника майна ОСОБА_7 -адвокату ОСОБА_8 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 грудня 2025 року.

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 -адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 грудня 2025 року про накладення арешту на майно без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді