Справа № 296/1832/26
УХВАЛА

Іменем України

18 лютого 2026 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділу Житомирського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 , поданого в межах кримінального провадження №0000370 від 05.05.2025 про арешт майна

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду із вказаним клопотаннями в обґрунтування якого зазначив, що До СВ Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області надійшов рапорт ст. оперуповноваженого УБН ГУНП в Житомирській області, про те що мешканці м. Житомира громадяни ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 , а також інші особи на території м. Житомира та Житомирської району виготовляють, збувають наркотичні засоби та психотропні речовини.

За вказаним фактом СВ Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч.2 ст. 307 КК України та розпочате досудове розслідування.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Житомирської окружної прокуратури.

14.02.2026 у період часу з 06 год. 11 хв. по 07 год. 11 хв було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_8 , що за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого влучено: мобільний телефон марки «redmi A-5» чорного кольору, три пляшки та два нарізки від пляшок з нашаруванням речовини жовто-білого кольору, банківська картка АТ «Райффайзенбанк» № НОМЕР_1 . Вилучені речі належать ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

14.02.2026 вищевказані речі визнано речовими доказами про що винесено відповідну постанову.

У ході досудового розслідування вказаного злочину виникла необхідність у накладенні арешту на зазначені вище предмети, речі та майно та проведення з ними судових експертиз з метою встановлення істини по справі.

Слідчим зазначено, що накладення арешту на майно необхідне з метою збереження речових доказів.

Слідчий клопотання підтримав та просив задовольнити з підстав викладених в ньому.

Власника майна в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується клопотання, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення клопотання по суті, суд приходить до наступних висновків.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його пошкодження, знищення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до санкції ч. 4 ст. 189 КК України, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Ч. 10 ст. 170 КПК України: арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При цьому закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Виходячи з змісту вимог ч. 3ст. 132 КПК України, доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого, прокурора.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України (ч.1 ст. 26 КПК України).

З огляду на обставини вчиненого кримінального правопорушення, представлених доказів за матеріалами клопотання в їх сукупності, слідчий суддя з метою забезпечення дієвості досудового розслідування, запобігання можливості приховування та зникнення майна та насамперед збереження речового доказу для можливості проведення експертизи , а також враховуючи правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, вважає наявними підстави для задоволення клопотання.

Керуючись статтями 98, 170-172, 369-372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на зазначене в клопотанні майно, а саме на мобільний телефон марки «redmi A-5» чорного кольору, три пляшки та два нарізки від пляшок з нашаруванням речовини жовто-білого кольору, банківська картка АТ «Райффайзенбанк» № НОМЕР_1 вилучених під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 та позбавити власника ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , користувачів та третіх осіб можливості відчужувати, володіти, користуватись та розпоряджатись вказаним майном.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання, про скасування арешту повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядатиметься слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1