Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

09.02.2026 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження у кримінальному провадженні №11-сс/4806/922/25, за апеляційною скаргою прокурора Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.12.2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.12.2025 року, задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151 400 гривень, строком з 15.12.2025 по 10.02.2025 року включно.

У разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_6 покладено наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками з приводу обставин вчиненого ним кримінального правопорушення; здати на зберігання у відповідні органи державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, а саме до ГУ ДМС у Закарпатській області.

Строк дії покладених на підозрюваного обов`язків до 10 лютого 2026 року включно.

З матеріалів судового провадження слідує, що до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні зареєстрованого 15.12.2025 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1, відносно ОСОБА_6 .

Клопотання обґрунтовано тим, що 15 грудня 2025 року слідчим управління ГУНП в Закарпатській області внесено відомості до ЄРДР №0000519, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 Кримінального кодексу України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 14 грудня 2025 року приблизно о 23 год. 45 хв. водій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , керуючи технічно справним транспортним засобом автомобілем марки «Mercedes-Benz» модель «Sprinter 416» д.н.з. НОМЕР_1 , червоного кольору, у стані алкогольного сп`яніння, рухаючись по вул.Івана Грабовського що м.Тячів, Тячівського району, Закарпатської області, у напрямку вул.Лазівська що в м.Тячів, Тячівського району, Закарпатської області, маючи можливість оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, проявив неуважність до дорожньої обстановки, своєчасно не застосував гальмування для зменшення швидкості руху, таким чином грубо порушуючи вимоги Правил дорожнього руху України, а саме п.1.5; 2.3 «б»; 12.1; 12.2; 19.3 та 1.10 ( в частині тлумачення поняття "проїзна частина", "смуга руху") ПДРУ, виїхав на праве узбіччя (виділений конструктивно елемент автомобільної дороги, не призначений для руху транспортних засобів), де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , який рухався правим узбіччям у попутному напрямку, в результаті наїзду ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження та був доставлений до Тячівської РЛ де помер.

Своїми діями водій ОСОБА_6 , грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме п.1.5; 2.3 «б»; 12.1; 12.2 та 1.10 ( в частині тлумачення поняття "проїзна частина", "смуга руху") ПДРУ, які полягають у тім, що:

-п.1.5: Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

-п.2.3: Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну... і не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі...

-п.12.1: Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

-п.12.2: У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги;

-п.1.10: Терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення:

безпечна швидкість - швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах;

проїзна частина - елемент дороги, призначений для руху нерейкових транспортних засобів....;

смуга руху - поздовжня смуга на проїзній частині завширшки щонайменше 2,75 м, що позначена або не позначена дорожньою розміткою і призначена для руху нерейкових транспортних засобів;

узбіччя - виділений конструктивно або суцільною лінією дорожньої розмітки елемент автомобільної дороги, який прилягає безпосередньо до зовнішнього краю проїзної частини, розташований з нею на одному рівні та не призначений для руху транспортних засобів.

Не виконання водієм ОСОБА_6 вимог п.п. п.п. .1.5; 2.3 «б»; 12.1; 12.2 та 1.10 Правил дорожнього руху України, знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали, зокрема отриманням потерпілим ОСОБА_10 , тілесних ушкоджень, що потягли за собою його смерть.

15 грудня 2025 року органом досудового розслідування у відповідності до ст. ст. 40, 104, 131, 132, 208-211 та 213 Кримінального процесуального кодексу України, було затримано ОСОБА_6 та 15 грудня 2025 року у встановленому ст.ст.276, 277 та 278 Кримінального процесуального кодексу України повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286-1 Кримінального кодексу України.

Слідчий стверджує, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_6 підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: рапортом Тячівського РВП від 15.12.2025; протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 15.12.2025; протоколом проведення огляду місця події від 15.12.2025; протоколом тестування на алкоголь ОСОБА_6 від 15.12.2025; протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 15.12.2025; повідомленням про підозру від ОСОБА_6 від 15.12.2025; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 15.12.2025, а також іншими свідченнями та наявними матеріалами кримінального провадженнями.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а тому обрати щодо нього запобіжний захід у виді особистого зобов`язання та особистої поруки неможливо, так як при обранні вказаного заходу, підозрюваний може впливати на свідків та потерпілого в даному кримінальному провадженні, щодо зміни їхніх показів чи відмови від їх дачі, осіб, які б поручились за виконанням підозрюваним покладених на нього обов`язків та які викликають довіру суду не встановлено.

Також недоцільно обрати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки, враховуючи тяжкість злочинів у вчиненні якого він підозрюється, соціальних зв`язків, створюють реальні підстави вважати, що в разі обрання даного запобіжного заходу підозрюваний ОСОБА_6 може покинути межі як Закарпатської області так і території України.

Що стосується ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, то слідчий зазначив наступне.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину - ч.3 ст.286-1 КК України, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Крім цього, ОСОБА_6 може незаконно впливати на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні, а також їх родичів з метою дачі, зміни ними показань на його користь, відтак будучи поза контролем правоохоронних органів вона зможе здійснити підкуп чи іншим способом вплинути на сторін з метою схиляння їх до зміни даних слідству показань. Аналогічним чином зможе впливати на експертів та спеціалістів, які залучені у кримінальному провадженні при проведенні слідчих дій та до проведення судових експертиз.

Це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких.

Крім цього, на думку сторони обвинувачення наявний ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а саме знаходячись поза контролем правоохоронних органів, ОСОБА_6 може перешкоджати кримінальному провадженню, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання.

Ухвалою слідчого судді констатовано, що обґрунтованість підозри стверджується наявними в долучених на обґрунтування клопотання документах даними, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри. Також слідчий суддя вважав встановленим та доведеним органом досудового розслідування існування ризиків, передбачених п. п.1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; можливого незаконного впливу на свідків, потерпілих, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. На думку слідчого судді, з огляду на встановлені в судовому засіданні ризики та обставини інкримінованих підозрюваному дій - застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідатиме потребам, меті та завданням відповідного запобіжного заходу. Крім того, слідчий суддя приймаючи до уваги обставини вчиненого злочину та особу підозрюваного, зокрема його майновий стан, визнання останнім вини, вважав за можливе визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, визначивши розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Не погоджуючись з ухвалою прокурор ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, у якій вказує на незаконність рішення у частині визначення підозрюваному ОСОБА_6 розміру застави. В обґрунтування доводів прокурор вказує, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років. Крім того, визначений розмір застави є явно недостатнім з урахуванням майнового та сімейного стану підозрюваного, призначена слідчим суддею сума, у виді розміру застави, передбаченої ст. 182 КПК України для тяжкого злочину (50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 151400 грн.), є для підозрюваного незначною, оскільки її внесено 22.12.2025. Враховуючи ці обставини, сума визначена заставою є незначною для підозрюваного чи його членів сім?ї, а тому не здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов?язків. Прокурор вважає, що слідчий суддя погоджуючись з доводами сторони обвинувачення про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також про те, що жоден із більш м?яких запобіжних засобів не зможе запобігти цим ризикам, фактично обрав підозрюваному запобіжний захід у виді застави, не врахувавши при цьому положення ч, 4 ст. 183 КПК України. Просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. У разі якшо апеляційний суд прийде до переконання про необхідність визначення застави підозрюваному ОСОБА_6 то обрати йому у відповідності до п. 2 ст. 5 ст. 182 КПК України не менше, як 502 648 грн., що становить 166 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги та перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Приймаючи судове рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

З приписів ст. 183 КПК України слідує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам.

Колегія суддів вважає, що клопотання про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування і відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що у провадженні слідчого в особливо важливих справах слідчого управління ГУНП в Закарпатській області знаходиться кримінальне провадження за №0000519, відомості про яке внесені 15.12.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, процесуальне керівництво у якому здійснюється прокурорами Закарпатської обласної прокуратури.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання слідує, що клопотання розглядалось за участі як підозрюваного ОСОБА_6 , так і його захисника адвоката ОСОБА_7 , що свідчить про дотримання слідчим суддею передбачених ст. 193 КПК України вимог, у тому числі, дотримання права особи на захист.

Зі змісту апеляційної скарги та матеріалів судового провадження слідує, що висновки слідчого судді про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також обґрунтованість підозри ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України та неможливість застосування щодо ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, окрім як тримання під вартою, - не оспорюються як апелянтом (прокурором) в апеляційній скарзі, так і стороною захисту, про що свідчить і факт неподання стороною захисту апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України апеляційним судом не перевіряються і визнаються такими, що ґрунтуються на фактичних обставинах та матеріалах судового провадження, належним чином вмотивованими.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції переглядає ухвалу слідчого судді в межах апеляційної скарги, зокрема в частині розміру визначеної підозрюваному застави.

Приймаючи обґрунтоване рішення про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував обставини вчинення злочину та дані про особу підозрюваного, зокрема його майновий стан і визнання ним вини, та дійшов обґрунтованого висновку про можливість визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави під час постановлення ухвали про застосування тримання під вартою відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, визначивши розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Визначаючи розмір застави, слідчий суддя виходив із вимог п. 4 ч. 5 ст. 182 КПК України та прийшов до висновку про необхідність встановлення застави у розмірі п`ятдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки саме такий розмір є необхідним і достатнім для належного забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Колегія суддів вважає, що вказаний розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

При визначенні розміру застави слід не допускати встановлення такого її розміру, що є завідомо непомірним для особи та призводить до неможливості виконання застави. З одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 .

Підстав вважати вказаний розмір застави недостатнім для виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, колегія суддів не знаходить.

З огляду на що, твердження прокурора про те, що визначений розмір застави є явно недостатнім з урахуванням майнового та сімейного стану підозрюваного є безпідставними та не підтверджені жодними доказами.

З вказаного слідує, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнім вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151 400 грн., який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваної, тяжкістю інкримінованого йому кримінального правопорушення та його наслідками, є обґрунтованим.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі стосовно того, що слідчий суддя погоджуючись з доводами сторони обвинувачення про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також про те, що жоден із більш м?яких запобіжних засобів не зможе запобігти цим ризикам, фактично обрав підозрюваному запобіжний захід у виді застави, не врахувавши при цьому положення ч. 4 ст. 183 КПК України, є безпідставними, оскільки такі враховані слідчим суддею при визначенні розміру застави одночасно із застосуванням запобіжного заходу у виді тримання під вартою який, на думку колегії суддів, співмірний з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю кримінального правопорушення, та підстав вважати його занадто м`яким колегія суддів не знаходить.

Колегія суддів не погоджується із доводами апеляційної скарги прокурора про необхідність визначення підозрюваному ОСОБА_6 на даному етапі досудового розслідування розміру застави у розмірі 502 648 гривень, та вважає такі доводи не обґрунтованими належним чином.

Європейський суд з прав людини у рішенні "Istomina v. Ukraine" від 13.01.2022 (заява № 23312/15), вказав, що «гарантія, передбачена пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликана забезпечити не відшкодування будь-якої шкоди, завданої внаслідок підозрюваного злочину, а лише присутність обвинуваченого на судовому засіданні. Таким чином, розмір застави має встановлюватися головним чином з огляду на обвинуваченого, його майно та його чи його відносини з особами, які мають надати особисту поруку, іншими словами, на ступінь впевненості щодо можливої перспективи того, що втрата застави або позов проти гарантів у разі неявки підсудного в судове засідання буде діяти як достатній стримуючий фактор, щоб запобігти бажанню втекти з його або його боку… Оскільки йдеться про основне право на свободу, гарантоване статтею 5, органи влади повинні надзвичайно обережно встановити відповідний розмір застави, і вирішити, чи є необхідним продовження тримання під вартою. Серйозність звинувачень проти обвинуваченого не може бути вирішальним фактором, що виправдовує суму застави» (§25 рішення).

Твердження прокурора про незначність застави виключно з підстав її фактичного внесення є необґрунтованими та не спростовують правильності визначеного судом розміру, оскільки застава не повинна бути завідомо непомірною або каральною за своєю суттю. Тому можливість її внесення підозрюваним або іншими особами сама по собі не свідчить про те, що визначений судом розмір є недостатнім чи таким, що не відповідає вимогам закону.

Фактів неналежної процесуальної поведінки підозрюваного з моменту внесення розміру застави та доказів недостатності визначеного слідчим суддею розміру застави для виконання покладених на нього обов`язків, прокурором не надано, а відтак підстави для визначення підозрюваному застави у більшому розмірі не встановлені.

Крім того, прокурор в судовому засіданні повідомив про те, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 скеровано до суду першої інстанції для розгляду по суті.

Інші обставини, які б давали підстави для скасування судового рішення апеляційним судом не встановлено.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що жодних доказів чи даних про обставини, які б свідчили про незаконність ухвали слідчого судді, до апеляційної скарги не додано й будь-яких обґрунтованих клопотань прокурором із цього приводу прокурором не заявлялось.

Керуючись ст. ст. 176-183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_8 відхилити.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.12.2025 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: