Справа №577/469/26 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/815/26 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року м. Суми

Сумський апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 4 лютого 2026 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

установив:

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 4 лютого 2026 року клопотання прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Сумської обласної прокуратури ОСОБА_8 задоволено та обвинуваченому ОСОБА_9 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 3 квітня 2026 року без визначення застави.

Своє рішення суд першої інстанції умотивував тим, що у кримінальному провадженні наявні ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які продовжують існувати та не зменшилися, а інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Визначити ОСОБА_9 альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, а у разі відмови у визначенні застави змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник ОСОБА_6 вказує на те, що наведені прокурором ризики на час розгляду клопотання суттєво зменшилися, що з урахуванням норм КПК України та практики ЄСПЛ дає законні підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який. При цьому зазначає, що суд першої інстанції, задовольняючи клопотання прокурора всупереч положень кримінального процесуального закону не обґрунтував належним чином неможливості запобігання цим ризикам шляхом застосування меш суворого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, не розглянув можливість визначення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу. Окрім цього вказує на те, що обвинувачений в силу ст. 89 КК України не судимий, має міцні соціальні зв`язки, потерпіла була цивільною дружиною ОСОБА_9 , яка на даний час будь-яких претензій до нього не має, проти зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який не заперечувала.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора, застосувати до обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Свої вимоги захисник ОСОБА_7 обгрунтовує тим, що ризики, які були підставою застосування найсуворішого запобіжного заходу значно зменшилися, обвинувачений в силу ст. 89 КК України не судимий, наміру впливати на потерпілу, свідків не має, до того ж потерпіла станом на теперішній час не має жодних претензій до обвинуваченого, не заперечує проти застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу. Наведені обставини, на думку захисника, свідчать про можливість застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту. Зазначає також, що суд першої інстанції безпідставно не розглянув можливість визначення обвинуваченому розміру застави як альтернативного запобіжного заходу.

Захисники, обвинувачений та прокурор, будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду справи, до суду не з`явилися, клопотань про розгляд апеляційної скарги за участю сторін не подавали.

Клопотання захисників про відкладення розгляду справи є необґрунтованими, оскільки суду не було надано доказів щодо поважності причини їх неявки. З огляду на це, а також враховуючи, що суд вже один раз відкладав розгляд апеляційної скарги за клопотанням захисника, підстав, які б виправдовували подальше недотримання встановленого ч. 3 ст. 422-1 КПК України строку розгляду апеляційної скарги, немає.

З урахуванням наведеного, а також відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги може здійснюватися без участі сторін.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що подані апеляційні скарги слід залишити без задоволення на таких підставах.

Відповідно ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 27 п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме замаху на умисне вбивство, вчинене на замовлення.

13 вересня 2025 року ОСОБА_9 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який продовжувався судом до 6 лютого 2026 року.

27 січня 2026 року прокурор направив обвинувальний акт щодо ОСОБА_9 до суду для розгляду по суті і ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 4 лютого 2026 року ОСОБА_9 продовжено строк тримання під вартою до 3 квітня 2026 року.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які на час звернення прокурора з відповідним клопотанням не зменшилися та є актуальними.

ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого насильницького злочину проти життя та здоров`я, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі. З огляду на характер інкримінованого діяння, спосіб його вчинення та суворість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, існує об`єктивна ймовірність того, що, перебуваючи на волі, він може ухилятися від судового розгляду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Апеляційний суд погоджується і з висновком суду першої інстанції про наявність реальних ризиків впливу на потерпілу, з якою обвинувачений мав особливі стосунки, а також на свідків в даному кримінальному провадженні, здійснення на них тиску з метою зміни показань або відмови від дачі свідчень, особливо з огляду на початкову стадію розгляду справи.

Актуальним залишається й ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки інкримінований злочин не має ознак випадковості, а за версією сторони обвинувачення пов`язаний із попередньою підготовкою та спрямований на позбавлення життя потерпілої. Такі обставини свідчать про стійкість злочинного наміру та об`єктивно підвищують небезпеку вчинення інших суспільно небезпечних дій або доведення злочинного умислу до кінця.

З огляду на викладене, підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, враховуючи початкову стадію судового розгляду, колегія суддів не убачає, оскільки ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, а інший, більш м`який, запобіжний захід не зможе запобігти встановленим судом першої інстанції ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

З огляду на зазначене вище доводи апеляційних скарг сторони захисту про недоведеність заявлених стороною обвинувачення ризиків та відсутність підстав для продовження строку тримання під вартою є неспроможними.

Посилання сторони захисту на наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків та відсутність судимості в силу ст. 89 КК України враховані судом, однак самі по собі не спростовують встановлених ризиків та не є безумовними підставами для зміни запобіжного заходу. Зазначені обставини підлягають оцінці у сукупності з тяжкістю інкримінованого злочину, характером обвинувачення та конкретними фактичними даними провадження.

Доводи захисту про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту є необґрунтованими, оскільки відсутні об`єктивні гарантії того, що такий захід зможе запобігти встановленим ризикам, зокрема ризику впливу на потерпілу та свідків або ухиленню від суду.

Не заслуговують на увагу і доводи захисту щодо визначення застави, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи суд вправі не визначати розмір застави. З огляду на характер обвинувачення, тяжкість наслідків інкримінованого діяння та реальність встановлених ризиків, визначення застави не забезпечило б досягнення мети запобіжного заходу.

Крім того, апеляційний суд враховує, що строк тримання під вартою, на який його продовжено, не виходить за межі розумного з урахуванням складності кримінального провадження, обсягу доказів та стадії судового розгляду.

Інші підстави, зазначені захисниками у поданих до суду апеляційних скаргах, також не спростовують висновків суду першої інстанції.

На переконання колегії суддів, клопотання прокурора є вмотивованим, а суд першої інстанції достатньо врахував всі обставини, надав їм правильну оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про неможливість на даний час застосування до обвинуваченого будь-якого іншого більш м`якого запобіжного заходу.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, містить належну мотивацію та підстави для подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Підстав для її скасування або зміни апеляційна скарга не містить.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422-1 КПК України, суд, -

постановив:

Ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 4 лютого 2026 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 залишити без змін, а апеляційні скарги його захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4