Справа № 159/290/26 Провадження №11-сс/802/57/26 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2026 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

представника власника майна - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника власника майна Ковельського СЛАТ «ТУР» - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 січня 2026 року (кримінальне провадження № 0000032),

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 січня 2026 року задоволено клопотання слідчого Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000032, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Відповідно до вказаної вище ухвали слідчого судді накладено арешт на майно, з позбавленням права на відчуження, користування та розпоряджання, а саме: деревину породи «сосна» в кількості 12 штук в колодах із замірами:

- колода № 1 породи «сосна», довжиною 23, 3 м., діаметром 0,42 м.;

- колода № 2 породи «сосна», довжиною 24 м., діаметром 0,43 м.;

- колода № 3 породи «сосна», довжиною 23, 6 м., діаметром 0,42 м.;

- колода № 4 породи «сосна», довжиною 23, 4 м., діаметром 0, 41 м.;

- колода № 5 породи «сосна», довжиною 12, 4 м., діаметром 0, 19 м.;

- колода № 6 породи «сосна», довжиною 8 м., діаметром 0, 23 м.;

- колода № 7 породи «сосна», довжиною 24, 1 м., діаметром 0, 32 м.;

- колода № 8 породи «сосна», довжиною 12, 80 м., діаметром 0, 27 м.;

- колода № 9 породи «сосна», довжиною 22, 8 м., діаметром 0, 29 м.;

- колода № 10 породи «сосна», довжиною 25 м., діаметром 0, 38 м.;

- колода № 11 породи «сосна», довжиною 1, 25 м., діаметром 0, 37 м.;

- колода № 12 породи «сосна», довжиною 12, 4 м., діаметром 0, 23 м, виявлену та вилучену 15 січня 2026 року.

Накладено арешт на майно, з позбавленням права на відчуження, користування та розпоряджання, а саме: деревину породи «сосна» в кількості близько 50 м3, в колодах середньою довжиною від 2м до 5 м, з середнім діаметром від 20 см. до 34 см. виявлену та вилучену 15 січня 2026 року.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням представник власника майна адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржену ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що у матеріалах кримінального провадження відсутні належні докази того, що рубка здійснювалася після завершення строку заготівлі або поза межами відведених ділянок, а також відсутні належно мотивовані ризики, які б вимагали саме арешту як найбільш обтяжливого заходу. Звертає увагу на істотні вади оскарженої ухвали слідчого судді, оскільки неналежно індивідуалізовано об`єкти арешту «близько 50 м3», є розбіжність у даті вилучення майна, яка в резолютивній частині ухвали вказана 15.01.2026, тоді як огляд проводився 21.01.2026.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних вимог представника власника майна; представника власника майна, яка просила задовольнити її апеляційну скаргу, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Арештом майна згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

У п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку згідно із ч. 3 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Так, відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

З аналізу положень вказаних вище процесуальних норм закону вбачається, що слідчий, прокурор повинні довести, що майно, яке на їх думку підлягає арешту, повинно відповідати критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України. Доведеними повинні бути і ризики щодо такого майна, передбачені ст. 170 КПК України, а саме: щодо збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

На думку апеляційного суду за наслідками розгляду поданого слідчим клопотання слідчий суддя дійшов обґрунтованого та законного висновку про доведеність сукупності розумних підозр та підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом для накладення арешту на майно.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що СВ Ковельського РУП ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000032 від 13.01.2026, щодо вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 246 КК України, а саме незаконної порубки та зберігання деревини у 8 виділі 50 кварталі Підрізького лісництва на території Ковельського району.

Встановлено, що у Ковельського СЛАТ «ТУР» наявний спеціальний дозвіл на спеціальне використання лісових (лісорубний квиток) № 0090 у Підрізькому лісництві, а саме проведення вибіркової санітарної рубки у 50 кварталі 8 виділі. Відповідно до вищевказаного лісорубного квитка термін закінчення заготівлі 31.12.2025, а термін закінчення вивезення 31.03.2026.

В ході огляду місця події у 50 кварталі 8 виділі Підрізького лісництва на території Ковельського СЛАТ «ТУР» було виявлено відносно свіжозрізану деревину породи «сосна», вкриту снігом, без відповідних бирок. Також під покривом снігу було виявлено декілька відносно свіжозрізаних пнів деревини породи «сосна», поруч яких наявна тирса, окрім того у згаданому лісовому масиві на снігу було виявлено сліди коліс вантажної техніки. Також під час проведення огляду на місці події було виявлено близько 20 дерев породи «сосна», які відведені до рубки про те не вирубані, про те що дані дерева відведені до рубки свідчить клеймо на стовбурі.

Отже, враховуючи те, що дану деревину було виявлено у період 2026 року, тобто після припинення дії дозвільних документів, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що є достатні підстави вважати, що вона можливо була зрубана поза межами дозволеного періоду, тобто незаконно, а відсутність бирок унеможливлює встановлення її законного походження та обліку.

Виявлене та вилучене під час проведення оглядів місць події в рамках кримінального провадження №0000032 майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Слідчий доводячи підставність поданого клопотання про накладення арешту на майно зазначав про те, що на його думку існує сукупність розумних підозр, що таке майно є доказом, предметом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, зберегло на особі сліди кримінального правопорушення, містить інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, які встановлюються під час досудового розслідування, а тому саме з метою збереження такого майна, просив накласти арешт.

Апеляційний суд погоджується із доводами слідчого, оскільки у поданому до суду клопотанні наведено достатні обґрунтування, а матеріали клопотання містять належні та допустимі докази, які дають суду підстави вважати, що майно зазначене у клопотанні слідчого повністю відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 та ч. 2 ст. 167 КПК України, у зв`язку з чим на нього було обґрунтовано накладено арешт.

Що стосується доводів апеляційної скарги представника власника майна, то вони перевірені колегією суддів та свого підтвердження не знайшли. Всупереч доводів апеляційної скарги матеріали судового провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження саме в межах і рамках, як це визначив слідчий суддя, потреби досудового розслідування виправдовують втручання у права та інтереси власника майна для виконання завдань арешту майна, з чим погоджується апеляційний суд.

Колегія суддів зазначає, що захід забезпечення кримінального провадження арешт майна є тимчасовим, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які, в свою чергу, чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України. Поряд з цим, власник або інший володілець майна, відповідно до вимог ст. 174 КПК України, має право звернутися із клопотанням про скасування накладеного арешту.

Крім того, застосування будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, є втручанням у права і свободи особи, проте таке втручання можливе якщо потреби досудового розслідування виправдовують такий ступень втручання, що у цьому випадку і мало місце.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, представником власника майна не надано та колегією суддів не встановлено.

При цьому майно на яке накладено арешт оскарженою ухвалою слідчого судді передано на відповідальне зберігання Ковельському СЛАТ «ТУР», що дає можливість власнику майна здійснювати контроль за зберіганням згаданого вище майна в належному вигляді упродовж застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді прийнята у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту та перевірив доцільність накладення арешту у даному кримінальному провадженні.

Відтак, проаналізувавши викладене вище та дослідивши матеріали провадження в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про достатність законних підстав, передбачених кримінально процесуальним законом, для накладення арешту на майно в межах визначених слідчим суддею, є цілком правильним.

При апеляційному розгляді не встановлено істотних порушень норм КПК України, які є підставою для скасування ухвали слідчого судді, не вбачаються такі підстави і зі змісту апеляційної скарги.

За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст.376, 405, 407, 412, 415, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника власника майна Ковельського СЛАТ «ТУР» - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 січня 2026 року про накладення арешту на майно без зміни.

Ухвала остаточна й оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: