УХВАЛА

16 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 728/3110/25

провадження № 51-215 ск 26

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду в складі (далі - Суд):

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

перевіривши касаційну скаргу, яка має назву скарга, ОСОБА_4 на судові рішення,

установив:

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що ОСОБА_4 не погоджується з судовими рішеннями.

Проте, касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених пунктами 4, 5 частини другої статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), частинами третьою, четвертою, п`ятою статті 427 КПК.

Суд, перевіривши касаційну скаргу, дійшов висновку про необхідність залишення скарги без руху із наданням ОСОБА_4 строку для усунення недоліків на таких підставах.

Відповідно до частини четвертої статті 427 КПК касаційна скарга підписується особою, яка її подає.

Зокрема, як вбачається зі змісту матеріалів поданої касаційної скарги, така надійшла електронною поштою на офіційну електронну адресу Касаційного кримінального суду Верховного Суду: .

Відповідно до статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги».

07 листопада 2018 року набув чинності Закон України «Про електронні довірчі послуги» (Нова назва Закону в редакції Закону № 2801-IX від 01 грудня 2022 року «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги») та даним Законом запроваджені такі механізми, як електронна ідентифікація, електронний підпис, електронна печатка, електронна позначка часу, реєстрована електронна доставка, інтероперабельність тощо.

Згідно з абзацом 2 частини першої статті 22 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», ідентифікація особи здійснюється кваліфікованим надавачем електронних довірчих послуг (його відокремленим пунктом реєстрації) шляхом перевірки та підтвердження належності фізичній чи юридичній особі, яка звернулася за отриманням послуги формування кваліфікованого сертифіката відкритого ключа, ідентифікаційних даних особи, отриманих кваліфікованим надавачем електронних довірчих послуг (його відокремленим пунктом реєстрації).

Відповідно до пункту 15 статті 1 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», електронний підпис - електронні дані, що додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються підписувачем як підпис.

Статтею 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» визначено, що для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Для підтвердження достовірності походження та цілісності електронного документа може використовуватися електронна печатка. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа.

Додержання процесуальної форми, змісту та порядку подання заяви є однією з обов`язкових вимог національного законодавства, що забезпечує право на звернення до суду та порушення судом провадження у справі.

Однак усупереч вказаним положенням, до Верховного Суду електронною поштою надійшла касаційна скарга, подана від імені ОСОБА_4 , яка не містить електронного цифрового підпису.

При цьому, відповідно до частини першої статті 427 КПК, оригінал скарги у письмовій формі з безпосереднім підписом особи, яка подає таку скаргу, також не надходив.

У зв`язку з зазначеним, відсутні підстави для висновку про те, що особа, яка звернулась до Верховного Суду із вказаною скаргою, дотрималась положень, передбачених частиною четвертою статті 427 КПК.

Крім того, відповідно до частин першої та другої статті 424 КПК у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції. Ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.

Згідно з вимогами частин другої та третьої статті 427 КПК у касаційній скарзі, крім іншого, зазначаються: найменування суду касаційної інстанції; судове рішення, що оскаржується; обґрунтування вимог особи із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, з урахуванням підстав для їх скасування судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК. Також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК, та застереження щодо участі особи в касаційному розгляді.

Частиною п`ятою статті 427 КПК визначено, що до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються.

У частині першій статті 433 КПК визначено повноваження суду касаційної інстанції, відповідно до яких суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно із частиною першою статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що можуть бути підставами для їх скасування, які, на її думку, були допущені судами під час ухвалення судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Однак наведених вимог кримінального процесуального закону скаржник не дотримався.

Так, зі змісту касаційної скарги вбачається, що ОСОБА_4 не погоджується з ухвалою слідчого судді Бахмацького районного суду Чернігівської області від 03 грудня 2025 року та ухвалою Київського апеляційного суду від 11 лютого 2026 року.

При цьому скаржник не звернув увагу на те, що рішення слідчого судді з огляду на положення, передбачені статтею 424 КПК, не може бути предметом перегляду судом касаційної інстанції.

Водночас ОСОБА_4 не вказує, яке рішення прийнято апеляційним судом за результатами розгляду ухвали слідчого судді та не додає його до касаційної скарги. Також скаржник не конкретизує у чому полягає недодержання судом апеляційної інстанції норм права при здійсненні провадження в цій конкретній справі та не наводить обґрунтування незаконності оскаржуваної ухвали апеляційного суду з огляду на положення статей 404, 405, 412, 419 КПК тавимог у прохальній частині касаційної скарги щодо цього рішення не ставить.

Вказане позбавляє суд касаційної інстанції можливості визначитись з предметом оскарження за касаційною скаргою та прийняти остаточне рішення за наслідками її розгляду.

Крім того, відповідно до статті 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:

залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення;

скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;

скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;

змінити судове рішення.

Проте, вимоги прохальної частини касаційної скарги ОСОБА_4 не сформульовано у відповідності до положень статті 436 КПК.

Водночас в порушення частини п`ятої статті 427 КПК скаржник не долучив до касаційної скарги копії оскаржуваного судового рішення.

Вказані недоліки перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

За правилами статті 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог статті 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху та надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.

Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.

Керуючись частиною першою статті 429 Кримінального процесуального кодексу України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 на судові рішення залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання нимухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3