Справа № 147/457/26
Провадження № 1-кс/147/46/26
УХВАЛА

іменем України

28 лютого 2026 року с-ще Тростянець

Слідчий суддя Тростянецького районного суду Вінницької бласті ОСОБА_1 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Тростянець Гайсинського району Вінницької області клопотання слідчого СВ Відділення поліції № 2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_6 погоджене прокурором Тростянецького відділу Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 , у межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000024 від 26.02.2026, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Проволжськ, РФ, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше несудимого,

за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

встановив:

28 лютого 2026 року слідчий СВ Відділення поліції № 2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 за погодженням прокурора Тростянецького відділу Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 , в межах кримінального провадження №0000024 від 26.02.2026, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України, звернувся до слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області із клопотанням, в якому просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання сторона обвинувачення посилається на те, що 26.02.2026 близько 16 год головний державний інспектор Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», відносяться до працівників правоохоронного органу, та підлягають державному захисту від перешкоджання виконанню покладених на них законом обов`язків, а так само від посягань на життя, здоров`я у зв`язку із службовою діяльністю, прибули до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 для проведення фактичної перевірки вимог податкового законодавства магазину-кафе, розташованого на АДРЕСА_1 , на підставі наказу Головного управління ДПС у Вінницькій області від 24.02.2026 №971к «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_4 », а також на підставі направлення на перевірку від 25.02.2026 №1339 видане ГУ ДПС у Вінницькій області на ім`я ОСОБА_9 , та направлення на перевірку від 25.02.2026 №1338 видане ГУ ДПС у Вінницькій області на ім`я ОСОБА_10 .

У ході виконання державними інспекторами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 службових обов`язків, пов`язаних із перевіркою вимог податкового законодавства, ОСОБА_4 пред`явлені відповідні документи про дозвіл на проведення перевірки, на що останній розпочав перешкоджати здійсненню зазначеними державними інспекторами службових обов`язків, висловлювався до них нецензурними словами та застосовуючи фізичну силу намагався виштовхнути ОСОБА_7 та ОСОБА_8 із приміщення магазину-кафе на вулицю.

В ході вказаних вище дій, на ґрунті раптово виниклої агресії по відношенню до державних інспекторів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», є працівниками правоохоронного органу та в цей час виконували свої службові обов`язки, у ОСОБА_4 виник умисел на заподіяння працівникові правоохоронного органу побоїв у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків. Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, ОСОБА_4 , в приміщенні магазину-кафе, розташованого на АДРЕСА_1 , умисно наніс державному інспектору ОСОБА_7 удар кулаком правої руки в ділянку грудної клітки та удар долонею правої руки в ліву сторону обличчя.

Після цього, ОСОБА_4 відібравши з рук державного інспектора ОСОБА_8 нагрудну відеокамеру, якою останній відповідно до своїх службових обов`язків здійснював відеофіксацію, викинув її на вулицю.

Своїми діями у виді нанесення ударів в ділянку грудної клітки та в обличчя ОСОБА_7 , ОСОБА_4 умисно заподіяв ОСОБА_7 побої, які завдали фізичного болю.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, а саме умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу побоїв у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

27.02.2026 за вищевказаним фактом ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Приволжськ, РФ, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , громадянину України, раніше несудимому, повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Сторона обвинувачення стверджує, що вина ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаного злочину доводиться зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: повідомленням до служби «102» від державного податкового інспектора ОСОБА_8 про вчинення кримінального правопорушення; заявою державного податкового інспектора ОСОБА_7 про спричинення йому тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків; протоколом огляду місця події приміщення магазину в АДРЕСА_1 , де відбулась подія; протоколами допитів свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які повідомили про обставини які їм відомі у даному кримінальному провадженні; протоколом допиту потерпілого - державного податкового інспектора ОСОБА_7 , який повідомив про обставини заподіяння йому ударів руками у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків; протоколом допиту свідка - державного податкового інспектора ОСОБА_8 , який повідомив про обставини події; висновком судово-медичної експертизи виконаний експертом Державної спеціалізованої установи «Вінницьке обласне бюро судово-медичної експертизи» та іншими матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання подальшим спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

У клопотанні зазначено, що санкція ч. 2 ст. 345 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років. Тому, на даний час існує високий ступінь ризику того, що ОСОБА_4 під страхом ймовірної кримінальної відповідальності переховуватиметься від органу досудового розслідування, суду, оскільки санкція інкримінованої йому статті вчиненого злочину є такою, що спроможна в значній мірі обмежити його права й свободи, в тому числі право на свободу пересування, тому думки останнього з приводу можливої ізоляції до установи виконання покарань закритого типу сприятимуть наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України.

В обґрунтування ризику передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, зазначено, що на даний час органом досудового розслідування продовжуються дії, спрямовані на пошук та фіксацію усіх доказів вчинення кримінального правопорушення, у тому числі відео- доказів а зокрема з камер відеоспостереження у магазині, де відбулася подія. Так, в ході проведення огляду місця події було встановлено, що у зазначеному магазині встановлені камери відеоспостереження, доступ до яких не виявилось за можливе отримати. Враховуючи викладене перебуваючи на волі, ОСОБА_4 з метою уникнення кримінальної відповідальності, може вчинити дії направлені на знищення та приховування зазначеної відео інформації, яка може сприяти встановленню всіх обставин вчинення кримінального правопорушення.

Також, ОСОБА_4 може впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні з метою зміни їхніх показів для уникнення кримінальної відповідальності, так як допитані у кримінальному провадженні свідки працюють у вищевказаному магазині де відбулась подія. Зазначені обставини підтверджують наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України. Зазначають, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Крім цього, на даному етапі судового розгляд не розпочатий, свідки не допитані судом, тому на думку сторони обвинувачення, більш м`який запобіжний захід сприятиме впливу на свідків підозрюваним ОСОБА_4 .

Також, існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення оскільки раніше він вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 296 КК України, за вчинення якого йому вручено письмове повідомлення про підозру.

Оцінюючи наведені ризики в сукупності, сторона обвинувачення вважає їх реальними та такими, що виправдовують обмеження свободи підозрюваного ОСОБА_4 .

З урахуванням положень п. 1 ч. 4 ст. 283 КПК України, оскільки кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 345 КПК України відноситься до злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, просять суд при обранні запобіжного заходу не застосовувати заставу.

ОСОБА_4 раніше не судимий, однак йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину. Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо особі повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину. Санкція ч. 2 ст. 345 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років.

На думку сторони обвинувачення, запобіжний захід у виді тримання під вартою при фактичних обставинах викладених у клопотанні, та пред`явленій ОСОБА_4 підозрі, з урахуванням наведених ризиків, не є надмірним та таким, що принижує його честь і гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, згідно з якою обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, дозволить досягти мети застосування запобіжних заходів, визначеної статтею 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав з підстав зазначених у ньому, просить задовольнити.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не прибув, в телефонному режимі повідомив, що перебуває в закладі охорони здоров`я і не зможе прибути до суду.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання. Зокрема сторона захисту зазначає про те, що прокурором зазначено, що вчинено правопорушення відносно працівника правоохоронного органу, однак потерпілий є працівником контролюючого органу, що випливає з положень Податкового кодексу України. Також зазначає, що нормами Податкового кодексу контролюючий орган не віднесений до правоохоронних органів, натомість нормами чинного податкового законодавства заборонено здійснення перевірок працівниками правоохоронних органів. Вказують на те, що ВП ВС у своїх висновках встановлювала зокрема чи працівники податкових органів є працівниками правоохоронних органів, а також про те, що контролюючі органи не мають статусу правоохоронних. Захисник вказує на те, що прокурором не доведено неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, натомість у клопотанні просто перераховано обставини, однак доказів існування ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, окрім припущень сторони обвинувачення не надано. Сторона обвинувачення у своєму клопотанні посилається на максимальну міру покарання за ч. 2 ст. 345 КК України, однак зазначеною статтею передбачено і покарання у виді обмеження волі. Зазначає, що дружина його підзахисного надала добровільну згоду на огляд місця події, що свідчить на відсутність будь-яких перешкод у досудовому розслідуванні. На думку сторони захисту, відновивши кримінальне провадження за ст. 296 КК України відносно ОСОБА_4 , яке було закрите ще у 2025 році, а також вручення двох підозр особі, яка перебувала у закладі охорони здоров`я, і яка потребує оперативного втручання, стороною обвинувачення створено штучні підстави для обрання найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави. Сторона захисту посилається на необґрунтованість підозри. Вказує на те, що заявляючи клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою не враховано те, що ОСОБА_4 54 роки, і за свій вік він не вчинив жодного злочину, є пенсіонером МВС, адже 20 років пропрацював у правоохоронних органах. Наразі його підзахисний знаходиться на стаціонарному лікуванні та запланована операція на серці, в той час як прокурор просить обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави. Сторона захисту посилається також на те, що ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки, одружений має двох дітей, одна з яких неповнолітня, підприємець, створює робочі місця та сплачує податки, має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання, має гарну репутацію, матеріально забезпечений, немає судимостей. Посилання у клопотанні сторони обвинувачення на вручення підозри за ч. 2 ст. 296 КК України є необґрунтованими, адже відносно підозрюваного немає вироку суду, який набрав законної сили, в той час як вручення підозри не свідчить про вчинення особою правопорушення, в силу положень ст. 62 Конституції України. Усі ризики наведені в клопотанні є лише припущеннями. Зазначає, що подія відбулася близько 16:00 години 26.02.2026, в той час як витяг з ЄРДР сформовано о 19:10, тобто через три години. Заявник у рапорті вказує про хуліганство, в той же час відомості до ЄРДР вносяться за ч. 2 ст. 345 КК України. З протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення випливає, що потерпілий вказує на нанесення йому тілесних ушкоджень, натомість експертизою не встановлено наявності ушкоджень ОСОБА_13 . Доказів нанесення ударів ОСОБА_4 окрім показів самого потерпілого немає, ушкодження відсутні. У справі проведено дві експертизи, однак експертизою проведеною у Вінниці також не встановлено ушкоджень. Більш того, постановою слідчого призначено комісійну експертизу, в той час як експертиза проводилася однією особою, що свідчить про вихід експертом за межі повноважень встановлених у постанові слідчого, а тому таку не можна враховувати як належний та допустимий доказ. Сторона захисту просить врахувати наведені нею обставини, а також вказує на відсутність підстав для позбавлення волі лише за наявності підозри. Вказує також на незаконність затримання особи, яка перебуває на стаціонарному лікуванні, і яка потребує оперативного втручання. Попри клопотання сторони захисту про відкладення розгляду справи через стан здоров`я підозрюваного, а також відповіді із КНП «Тростянецька лікарня» щодо неможливості особистої участі ОСОБА_4 під час розгляду клопотання, ОСОБА_4 бере участь під час розгляду справи. Наведені обставини сторона захисту просить врахувати, і зважати не лише на позицію сторони обвинувачення, а і на доводи сторони захисту.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно зі ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст.176 КПК України у кримінальному провадженні можуть бути застосовані такі запобіжні заходи як особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою, водночас їх наведено в порядку зростання ступеню суворості.

Відповідно до ч.4 ст.176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно зі ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинувачується, у тому числі наявність в нього родини утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан, тощо (ч. 1 ст. 178 КПК України).

Слідчий суддя встановив, що слідчим відділом ВП №2 Гайсинського РУП ГУ НП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000024 від 26.02.2026, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України (а.с. 6).

27 лютого 2026 року у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, тобто умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу побоїв у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

На переконання слідчого судді обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: повідомленням до служби «102» від державного податкового інспектора ОСОБА_8 про вчинення кримінального правопорушення; заявою державного податкового інспектора ОСОБА_7 про спричинення йому тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків; протоколом огляду місця події приміщення магазину в АДРЕСА_1 , де відбулась подія; протоколами допитів свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які повідомили про обставини які їм відомі у даному кримінальному провадженні; протоколом допиту потерпілого - державного податкового інспектора ОСОБА_7 , який повідомив про обставини заподіяння йому ударів руками у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків; протоколом допиту свідка - державного податкового інспектора ОСОБА_8 , який повідомив про обставини події; висновком судово-медичної експертизи виконаний експертом Державної спеціалізованої установи «Вінницьке обласне бюро судово-медичної експертизи» та іншими матеріалами кримінального провадження.

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані, а також надані докази, слідчий суддя доходить висновку про обґрунтованість підозри та причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

Слідчий у клопотанні зазначає, що з метою запобігання подальшим спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, до ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Щодо обґрунтованості підозри слідчий суддя зазначає таке.

Оцінивши наведені вище докази в їх сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що досліджених матеріалів достатньо для того, щоб в межах судового контролю, який наразі здійснюється, дійти висновку про наявність обґрунтованої підозри.

На підставі встановлених обставин, слідчий суддя погоджується з твердженнями про те, що ОСОБА_4 може бути причетним до інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Досудовим розслідуванням дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст.345 КК України.

Згідно з усталеною судовою практикою, яка обґрунтовується рішеннями Європейського суду з прав людини (у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року та у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Також, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Слідчий суддя дійшов висновку про те, що описана у клопотанні фабула, в сукупності з мотивами прокурора та наданими матеріалами кримінального провадження, свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

В ході досудового розслідування встановлені переконливі факти, на підставі розумної оцінки яких можливо визнати причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною.

Попередня правова оцінка зібраних на момент подання клопотання про застосування запобіжного заходу доказів сторони обвинувачення вказує на ті обставини, що підозра за ч. 2 ст.345 КК України є обґрунтованою, в розпорядженні слідчого є здобуті у визначеному законом порядку достатні дані, які вказують на наявність ознак кримінального правопорушення.

Доводам сторони захисту щодо неправильної кваліфікації дій за подією, яка мала місце близько 16:00 години 26.02.2026, щодо помилкового віднесення працівника податкового органу, який є контролюючим органом до правоохоронних органів, як і на відсутність тілесних ушкоджень у потерпілого за результатами проведених експертиз, а також щодо неналежності висновку експертизи, з огляду на повноваження слідчого судді під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя не вправі надавати будь-яку оцінку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Мотиви слідчого судді щодо ризиків є наступними.

Слідчий суддя, оцінивши доводи, наведені у клопотанні, вважає, що сторона обвинувачення під час розгляду клопотання довела наявність підстав вважати, що існують ризики, передбачені п. 1, 2, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема, ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органу досудового слідства та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Водночас суд вважає недоведеним ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому він підозрюється.

Водночас варто зазначити, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високий ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Разом з тим, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Висновок слідчого судді щодо наявності ризиків ґрунтується на тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 345 КК України віднесено законом України про кримінальну відповідальність до категорії нетяжкого злочину.

На переконання слідчого судді, суворість покарання за вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінуються ОСОБА_4 , а це зокрема покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, у сукупності із обґрунтованістю повідомленої йому підозри доводить ризик переховування від органів досудового розслідування чи суду.

Разом з тим, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це варто робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Так, суд враховує те, що ОСОБА_4 має незадовільний стан здоров`я у зв`язку з наявністю захворювань, а також те, що наразі він перебуває на стаціонарному лікуванні та потребує проведення медичних процедур, які заплановані на 02.03.2026, які є неможливими у разі перебування особи під вартою, що підтверджується довідкою та листом КНП «Тростянецька лікарня».

Крім того стороною обвинувачення доведено існування ризику, що ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, адже, як зазначено у клопотанні, на даний час органом досудового розслідування продовжуються дії, спрямовані на пошук та фіксацію усіх доказів вчинення кримінального правопорушення, у тому числі відео- доказів а зокрема з камер відеоспостереження у магазині, де відбулася подія, в той час, як в ході проведення огляду місця події було встановлено, що у зазначеному магазині встановлені камери відеоспостереження, доступ до яких не виявилось за можливе отримати.

Враховуючи те, що свідки проживають у одному населеному пункті, що й підозрюваний, а також ці особи працюють у ТЦ «Родинний» власником якого є дружина підозрюваного, вони фактично перебувають у трудових відносинах з родиною ОСОБА_4 , у зв`язку з цим підозрюваний матиме можливість чинити тиск на свідків, шляхом погроз, умовляння чи переконання останніх.

Таким чином, ризик незаконно впливати на потерпілого, свідків має місце станом на день розгляду клопотання слідчим суддею.

Суд також бере до уваги відомості, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_14 , який раніше несудимий, щодо посилань сторони обвинувачення про наявність підозри за ч. 2 ст. 296 КК України, то вони є передчасними, адже як встановлено під час розгляду клопотання, кримінальне провадження за ч. 2 ст. 296 КК України було закрите, однак відновлене 26.02.2026, вироку суду яким підтверджувалося б вчинення кримінального правопорушення підозрюваним, слідчому судді не надано; ОСОБА_4 має постійне місце проживання, одружений має двох дітей, одна з яких є неповнолітньою, є фізичною особою підприємцем, матеріально забезпечений, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, репутацію підозрюваного, згідно із характеристикою якого компрометуючими матеріалами старостинський округ не володіє, окрім того, наразі підозрюваний перебуває на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я у зв`язку із погіршенням стану здоров`я. У зв`язку з наведеним, відсутні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може продовжувати злочинну діяльність спрямовану на вчинення кримінальних правопорушень, тобто ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не доведений.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання прокурора та вважає, що стосовно ОСОБА_4 доцільно обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК України, які будуть достатньою мірою для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Водночас перебування підозрюваного на стаціонарному лікуванні у закладі охорони здоров`я не може вважатися порушенням умов запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Під час оцінки можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі особисте зобов`язання, особиста порука чи застава не зможе запобігти визначеним ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

У п. 104 рішення ЄСПЛ у справі «Бузаджі проти Республіки Молдова» від 05.07.2016 зазначено, що домашній арешт з огляду на його рівень і напруженість вважається позбавленням свободи у розумінні статті 5 Конвенції. Цей спосіб позбавлення свободи вимагає існування відповідних і належних підстав, як і тримання під вартою під час досудового слідства. Він уточнив, що поняття «рівень» і «напруженість» у його практиці, як критерії застосовності статті 5 Конвенції, стосується тільки рівня обмеження свободи пересування, а не відмінностей за рівнем комфорту або у внутрішньому режимі у різних місцях позбавлення волі. Тому Суд застосовує ті самі критерії щодо позбавлення свободи незалежно від місця тримання заявника під вартою (п. 104, 113, 114 рішення ЄСПЛ у справі «Бузаджі проти Республіки Молдова» від 05.07.2016 та п. 212 рішення у справі «Развозжаєв проти Росії та України та Удальцов проти Росії» від 19.11.2019.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_4 слідчий суддя враховує вимоги п.п.3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Таким чином, з урахуванням обставин, що встановлені у ході розгляду клопотання слідчий суддя вважає, що застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічну пору доби буде необхідним для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання існуючим ризикам і буде пропорційним, співмірним та таким, що не становитиме надмірний тягар, не суперечитиме КПК України.

Окрім цього слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, зокрема: прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора та суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, утриматися від спілкування зі свідками та з потерпілим.

Керуючись ст. 131, 132, 177, 178, 181, 193, 194, 199, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Клопотання слідчого СВ Відділення поліції № 2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_6 погоджене прокурором Тростянецького відділу Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 , у межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000024 від 26.02.2026, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічну пору доби з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв., що полягає в забороні підозрюваному залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 26 квітня 2026 року включно (за виключенням відвідування медичних закладів за рекомендацією лікаря).

У задоволенні решти вимог клопотання - відмовити.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки:

- прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора та суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим.

Строк дії ухвали, запобіжного заходу та покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків визначити до 26 квітня 2026 року.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ч.5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Копію ухвали для забезпечення контролю виконання надіслати ВП №2 Гайсинського РУП ГУ НП у Вінницькій області.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено о 14:00 годині 02 березня 2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1