Справа № 214/7895/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000469 від 28.08.2023, відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.301-1, ч.3 ст.303 КК України, ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.303, ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000469 від 28.08.2023, відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.301-1, ч.3 ст.303 КК України, ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.303, ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 подав до суду письмове клопотання про зміну запобіжного заходу його підзахисному із застави на особисте зобов`язання, яке в судовому засіданні підтримав та просив задовольнити, при цьому, покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатись з місця проживання без дозволу суду, окрім випадків, передбачених чинним законодавством, та загрозі життю; повідомляти прокурора та суд про зміну місця свого проживання. Також сторона захисту вважає, що заставу у розмірі 302 800 грн., яка внесена на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, необхідно повернути заставодавцю ОСОБА_8 .

В обґрунтування своїх вимог захисник вказав, що відповідно до змісту квитанції № від 11 березня 2024 року на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Дніпропетровській області 11 березня 2024 року ОСОБА_8 , матір`ю обвинуваченого ОСОБА_5 , внесені кошти у розмірі 302 800 грн. в якості застави за ОСОБА_5 , у зв`язку з чим останній був звільнений з-під варти під заставу. Під час розгляду клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу суд встановив, що ОСОБА_5 за час дії запобіжного заходу у вигляді застави не порушував умов запобіжного заходу та покладенні на нього процесуальні обов`язки, іншого кримінального правопорушення не вчинив, внесена застава в дохід держави не зверталась. Обвинувачений ОСОБА_5 належно виконував та виконує покладені на нього процесуальні обов`язки під час досудового розслідування та судового розгляду, з`являвся в судові засідання, не намагався уникнути досудового розслідування або суду, відсутні відомості про скоєння останнім будь-якого іншого кримінального правопорушення. Крім того, ОСОБА_5 раніше не судимий, раніше не притягався до кримінальної відповідальності, має зареєстроване місце проживання та міцні соціальні зв`язки. Також, захисник просить врахувати, що майновий стан та стан здоров`я заставодавця ОСОБА_8 , який погіршився, а тому ОСОБА_8 потребує повернення грошових коштів, внесених нею на депозитний рахунок ТУ ДСА в якості застави за обвинуваченого ОСОБА_5 . Враховуючи дані, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 , ступінь ризиків, які зі спливом часу зменшились, відсутність підстав вважати, що ОСОБА_5 має на меті переховуватись від суду, відсутність підстав для подальшого застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді застави, виходячи з принципів розумності, положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, сторона захисту вважає, що раніше встановлені ризики на теперішній час повністю нівельовані, а тому достатнім буде застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Крім того, захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні просив суд врахувати, що ОСОБА_5 не міг передбачити, що він буде призваний на військову службу за мобілізацією, не скористався правом на зупинення судового розгляду кримінального провадження у зв`язку із проходженням військової служби за мобілізацією, має намір довести свою невинуватість в суді у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень під час судового розгляду кримінального провадження, враховуючи, що ризики впливу на свідків в кримінальному провадженні за вказаних вище обставин, а саме, проходженням військової служби, відсутні.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав клопотання свого захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу йому із застави на особисте зобов`язання, посилаючись на зазначені останнім обставини.

Застодавець ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримала клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу її сину обвинуваченому ОСОБА_5 із застави на особисте зобов`язання, а також просила повернути їй заставу у розмірі 302 800 грн., внесену на рахунок ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, відповідно до квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № від 11 березня 2024 року, оскільки внесені нею кошти були взяті у борг, що можуть підтвердити свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які їй надали зазначені кошти під розписки та мають намір їх повернути. Вона знайома із зазначеними свідками тривалий час, вони разом здійснювали та здійснюють торгівельну діяльність на базарі. ОСОБА_9 дав їй у борг до березня 2026 року під розписку 100 000 грн., а ОСОБА_10 200 000 грн. під розписку до квітня 2026 року. На теперішній час вона займається торгівельною діяльністю на базарі, де отримує дохід в місяць приблизно 10 000 грн. Вона має проблеми зі здоров`ям. На момент внесення застави вона не працювала, а її син ОСОБА_5 проживав разом з нею. Під час обшуку місця її проживання було виявлено та вилучено 1 000 доларів США та 50 000 грн., на яких був накладений арешт. На теперішній час вона не зверталась із клопотанням про зняття арешту із вилучених коштів та їх повернення, а отже, немає навіть часткової можливості щоб повернути частину коштів, взятих у борг під розписки.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 із застави на особисте зобов`язання. При цьому прокурор вказав, що військова служба за мобілізацією ОСОБА_5 в Збройних Силах України не є достатньою підставою для зміни запобіжного заходу та не свідчить, що раніше встановлені ризики зменшились або взагалі зникли, оскільки ризики продовжують існувати, а застава у визначеному розмірі стримує обвинуваченого ОСОБА_5 від порушення процесуальних обов`язків та зобов`язує з`являтися до суду. В свою чергу, прокурор не заперечував, що з моменту внесення застави за обвинуваченого ОСОБА_5 , останній виконує покладені на нього процесуальні обов`язки, в томі числі з`являється до суду для розгляду кримінального провадження. Також прокурор просив врахувати, що судовий розгляд кримінального провадження не завершений та проходження обвинуваченим ОСОБА_5 військової служби за мобілізацією не повинно впливати на стан розгляду справи.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_6 , кожен окремо, підтримали клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 із застави на особисте зобов`язання та повернення застави застодавцю ОСОБА_8 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що він є пенсіонером, має середню-спеціальну освіту, раніше працював водієм на автомобілі марки «БелАЗ» в кар`єрі ТОВ «Рудомайн», потім проходив військову службу за мобілізацією. Він разом із чоловіком ОСОБА_8 ОСОБА_11 орендують невеликий ставок, займаються рибним промислом. Він був обізнаний, що син ОСОБА_8 ОСОБА_5 утримується під вартою та може бути звільнений під заставу. Він знає ОСОБА_5 з дитинства. ОСОБА_11 звернувся до нього за допомогою, а саме, попросив дати гроші у борг ОСОБА_8 , щоб вона могла внести за ОСОБА_5 заставу. Він мав певні заощадження, які назбирав за час військової служби, які надав у борг ОСОБА_8 у розмірі 100 000 грн. під розписку до березня 2026 року. Копію розписки він має при собі, яку надає суду для огляду та не заперечує проти долучення її копії до справи.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що він знайомий з обвинуваченим ОСОБА_5 з дитинства, оскільки багато років дружить із сім`єю ОСОБА_12 . Він був обізнаний, що син ОСОБА_8 ОСОБА_5 утримується під вартою та може бути звільнений під заставу. ОСОБА_8 звернулася до нього за допомогою, а саме, попросила дати їй у борг гроші, щоб внести за ОСОБА_5 заставу. Він мав певні заощадження, які назбирав, отримуючи дохід від підприємницької діяльності, яку здійснює з 2007 року, та надав у борг ОСОБА_8 200 000 грн. під розписку до квітня 2026 року. Копію розписки він має при собі, яку надає суду для огляду та не заперечує проти долучення її копії до справи.

Вислухавши учасників судового провадження, покази свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , дослідивши письмові докази та матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч. 1, 2, 3 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію.

Законодавець виділив окремою групою у системі заходів забезпечення кримінального провадження запобіжні заходи. Запобіжними заходами, відповідно до ч.1 ст.176 КПК, є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 3 ст.182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.

При застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу (ч.11 ст. 182 КПК України).

Судом встановлено, що ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2024 року до ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, до 05 травня 2024 року включно, з визначенням застави у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатний осіб, тобто в сумі 302 800,00 грн., та, в разі внесення застави, із покладенням на строк до 05 травня 2024 року обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

В подальшому застодавецем ОСОБА_8 була внесена визначена ухвалою суду застава у розмірі 302 800 грн., відповідно до квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № від 11 березня 2024 року, та ОСОБА_5 було звільнено з-під варти.

При цьому, кошти на внесення визначеного вище розміру застави ОСОБА_8 були позичені під розписки у борг у ОСОБА_9 (100 000 грн.) та ОСОБА_10 (200 000 грн.), що підтверджується відповідними розписками та показами свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

З моменту внесення застави на підозрюваного ОСОБА_5 були покладені обов`язки визначені ухвалою слідчого судді строком на два місяці, які неодноразово продовжувались.

В подальшому, ОСОБА_5 був призваний на військову службу за мобілізацією, яку проходить на теперішній час, що підтверджується довідкою форми 5 військової частини НОМЕР_1 від 16.09.2025 за №3060, а також довідкою про обставини поранення під час виконання бойового завдання від 02.11.2025 №310.

В свою чергу, з урахуванням ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу із застави на особисте зобов`язання відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані стороною обвинувачення в кримінальному провадженні докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, ніж застава.

Відповідно до вимог ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Покладаючи в основу обґрунтованості наявність ризиків прокурор посилається на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_5 , за умови доведеності його вини у вчинені інкримінованих йому злочинів, які є тяжкими злочинами, проте, сама лише тяжкість вчинених злочинів, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності обрання запобіжного заходу.

Доказів неявки до прокурора або суду, та порушення обвинуваченим ОСОБА_5 обов`язків, які раніше встановлювались ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 вересня 2024 року, дія яких неодноразово продовжувалася судом, до суду не надано.

При цьому, встановлено, що термін дії ухвали Саксаганського районного суду

м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 листопада 2024 року про чергове продовження строку дії обов`язків, передбачених п.п.2-4, 8 ч.5 ст.194 КПК України, покладених у даному кримінальному провадженні на обвинуваченого ОСОБА_5 закінчився 30 грудня 2024 року.

Особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого певних обов`язків, передбачених ч.6 ст.194 КПК України, де визначено, що строк покладання даних обов`язків становить не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може продовжуватися за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст.199 КПК України. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, в межах якого на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Разом з цим, в наведених прокурором запереченнях з приводу клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу із застави на особисте зобов`язання, відсутні будь-які докази того, що обвинувачений ОСОБА_5 з 30 грудня 2024 року по день розгляду клопотання захисника ОСОБА_7 (17 лютого 2026 року), міг переховуватись від суду, вчинив інше кримінальне правопорушення або перешкоджав даному кримінальному провадженні іншим чином, а тому зазначені прокурором ризики, передбачені п.п.1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, як підстави для врахування для продовження застосування запобіжного заходу у вигляді застави відносно обвинуваченого ОСОБА_5 є недостатньо необґрунтованими.

При цьому, суд вважає, що продовжує існувати ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, можливість обвинуваченого ОСОБА_5 незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

В свою чергу, на даному етапі судового провадження суд не вирішує питання про оцінку доказів для визнання обвинуваченого ОСОБА_5 винуватим чи невинуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, адже судове провадження наразі не завершено, докази сторін в повному обсязі судом не досліджено, і відповідно до ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, має оцінити після завершення дослідження кожного доказк з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Отже суд вважає, що прокурором не доведені обставини, які виправдовують подальше застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатний осіб, тобто в сумі 302 800,00 грн., враховуючи тривалість судового провадження, проходження останнім військової служби за мобілізацією, яку він проходить на теперішній час, що підтверджується довідкою форми 5 військової частини НОМЕР_1 , а також довідкою про обставини поранення під час виконання бойового завдання від 02.11.2025 №310, зазначеними вище.

В свою чергу, суд вважає необхідним врахувати, що обтяження за запобіжним заходом у виді застави несе застодавець ОСОБА_8 , яка об`єктивно не здатна, враховуючи проходження обвинуваченим ОСОБА_5 військової служби за мобілізацією, виконувати обов`язки із забезпечення належної поведінки останнього та його явки за викликом до суду, що виключає застосування до ОСОБА_8 наслідків, у випадку невиконання процесуальних обов`язків обвинуваченим ОСОБА_5 під час судового розгляду цього кримінального провадження.

При цьому, суд вважає, що прокурором доведено, а стороною захисту не спростовано, що обставини, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.194 КПК України, продовжують існувати, але не доведено існування обставини, передбаченої п.3 ч.1 цієї статті, а отже, клопотання сторони захисту про застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, що був застосований, підлягає задоволенню та зміні запобіжного заходу із застави на особисте зобов`язання щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , при цьому на останнього необхідно покласти обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведених прокурором обставин.

Таким чином, враховуючи вимоги ч.11 ст.182 КПК України, приймаючи до уваги прийняте судом рішення про зміну запобіжного заходу із застави на особисте зобов`язання, суд вважає за можливе повернути заставодавцю ОСОБА_8 з рахунку отримувача (IBAN) UA0017442, код отримувача 26239738, заставу в розмірі 302 800 (триста дві тисячі вісімсот) грн. 00 коп., яка була внесена згідно з квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № від 11 березня 2024 року за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ухвали Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07.03.2024.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст.177, 178, 179, 182, 194, 202, 331, 372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід із застави на особисте зобов`язання, строком на 60 (шістьдесят) днів, тобто до 17 квітня 2026 року.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 (шістьдесят) днів, тобто до 17 квітня 2026 року наступні обов`язки:

- прибувати по першому виклику до суду на визначений ними час;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання (перебування) та реєстрації;

- утримуватися від спілкування з будь-яким свідком в даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання покладених обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на прокурора.

Повернути ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з рахунку отримувача (IBAN) НОМЕР_2 , код отримувача 26239738, заставу в розмірі 302 800 (триста дві тисячі вісімсот) гривень 00 копійок, яка була внесена згідно з квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № від 11 березня 2024 року за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ухвали Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07.03.2024.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та проголошено о 15 год. 25 хв. 20 лютого 2026 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1