Справа № 296/1174/26
УХВАЛА

Іменем України

04 лютого 2026 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м.Житомира ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі: прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі матеріали клопотання слідчого відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП в Житомирській області, капітана поліції ОСОБА_7 , погодженого прокурором у кримінальному провадженні прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_8 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Дерешова, Мурованокуриловецького району, Вінницької області, українця, громадянина України, військовослужбовця ЗСУ за мобілізацією, кулеметника ВЧ НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, повідомленого про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 4, 6 ст. 152, ч. 6 ст. 153 КК України.

ВСТАНОВИВ:

Слідчий відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_7 звернулась до слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира з клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном на 60 днів, в межах строку досудового розслідування, тобто до 05.04.2026р., без визначення розміру застави.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий зазначає, що у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області знаходиться кримінальне провадження № 0001666 від 11.12.2025 за ознаками злочинів, передбачених ч. ч. 4, 6 ст. 152, ч. 6 ст. 153 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2019 року проживав разом із ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та її малолітніми дітьми ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та спільними дітьми ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, в достеменно невстановлений в ході досудового розслідування час, влітку 2019 року, у ОСОБА_9 виник злочинний умисел направлений на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним та оральним проникненням в тіло ОСОБА_11 , яка не досягла 14-річного віку, незалежно від її добровільної згоди з використанням геніталій.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на зґвалтування малолітньої ОСОБА_11 , використовуючи безпорадний стан потерпілої, яка в силу малолітнього віку, не могла розуміти характер та значення вчинюваних з нею дій, чинити опір, ОСОБА_9 , у точно не встановлений досудовим розслідуванням день та час, літа 2019 року, перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , порушуючи загальноприйняті норми моралі та поведінки в суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи та розуміючи, що остання є малолітньою, вчинив дії сексуального характеру пов`язані з оральним проникненням у тіло малолітньої ОСОБА_11 з використанням своїх геніталій, таким чином зґвалтував останню.

Крім того, ОСОБА_9 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на вчинення зґвалтування малолітньої ОСОБА_11 , перебуваючи за місцем спільного проживання, протягом періоду часу з літа 2019 року по жовтень 2025 року, перебуваючи у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та лісовій місцевості неподалік АДРЕСА_2 , використовуючи безпорадний стан потерпілої, яка в силу малолітнього віку, не могла розуміти характер та значення вчинюваних з нею дій, чинити опір, повторно, неодноразово, вчиняв дії сексуального характеру пов`язані з оральним та вагінальним проникненням у тіло малолітньої ОСОБА_11 з використанням своїх геніталій, таким чином ґвалтував останню.

Крім того, в достеменно невстановлений в ході досудового розслідування час, в травні 2020 року, у ОСОБА_9 , виник злочинний умисел направлений на вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло ОСОБА_12 , яка не досягла 14-річного віку, незалежно від добровільної згоди останньої.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло ОСОБА_12 , яка в силу малолітнього віку, не могла розуміти характер та значення вчинюваних з нею дій, чинити опір, ОСОБА_9 , будучи особою, яка вчинила злочин, передбачений ч. 4 ст. 152 КК України, у достеменно не встановлений досудовим розслідуванням день та час, травня 2020 року, перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , порушуючи загальноприйняті норми моралі та поведінки в суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи та розуміючи, що остання є малолітньою, вчинив насильницькі дії сексуального характеру, не пов`язані з проникненням у тіло ОСОБА_12 , яка не досягла 14-річного віку, незалежно від її добровільної згоди, які виразилися у доторканні до її статевих органів.

Крім того, ОСОБА_9 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на вчинення насильницьких дій сексуального характеру щодо ОСОБА_12 , в період часу з травня 2020 по вересень 2025 років, перебуваючи за місцем їх спільного проживання, використовуючи безпорадний стан потерпілої, в силу малолітнього віку, не могла розуміти характер та значення вчинюваних з нею дій, чинити опір, повторно, неодноразово, вчиняв відносно потерпілої яка не досягла 14-річного віку насильницькі дії сексуального характеру, не пов`язані із проникненням в її тіло, незалежно від її добровільної згоди, а саме неодноразово торкався руками частин тіла ОСОБА_12 та змушував останню торкатись своїх статевих органів, тим самим задовольняючи свою статеву пристрасть та посягаючи на її статеву свободу та недоторканість.

Так, 12.12.2025 у відповідності до вимог ст.ст. 276-278 КПК України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, 6 ст. 152, ч. 6 ст. 153 КК України.

Враховуючи вищезазначене та оскільки ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування до ОСОБА_9 вказаного запобіжного заходу не зменшились та продовжують існувати на даному етапі досудового розслідування, сторона обвинувачення просить продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити. Ризики вказані у клопотання продовжують існувати.

Адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечила щодо задоволення клопотання.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку свого адвоката та не заперечив щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

З матеріалів клопотання вбачається, що 12.12.2025 у відповідності до вимог ст.ст. 276-278 КПК України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, 6 ст. 152, ч. 6 ст. 153 КК України.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 12.12.2025р. до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосувано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб, без права внесення застави, строком до 10.02.2026 року.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира № 296/1186/26 від 04.02.2026р. строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001666 від 11.12.2025, продовжено до чотирьох місяців, тобто до 12.04.2026р.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Наявні у матеріалах клопотання докази та обставини, на які посилається прокурор, є достатніми та дають підстави вважати, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, 6 ст. 152, ч. 6 ст. 153 КК України.

Слідчий суддя враховує, що злочини, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_9 є особливо тяжким та містять безальтернативну санкцію позбавлення волі на тривалий період часу.

Усвідомлюючи вказані факти, бажаючи уникнути негативних наслідків кримінально-правового та цивільно-правового характеру, підозрюваний може ухилятися від органу досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Перебуваючи на волі підозрюваний, з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджанню всебічного, повного та неупередженого встановлення обставин вчиненого злочину, може вчиняти спроби протиправного впливу на учасників кримінального провадження, в тому числі на свідків, потерпілих, з якими він проживає з метою нерозповсюдження інформації про вчинення ним кримінальних правопорушень.

Крім того, в ході проведення досудового розслідування було встановлено, що під час вчинення насильницьких дій сексуального характеру, вчинених ОСОБА_9 відносно малолітніх ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , підозрюваний неодноразово висловлював погрози в бік малолітніх потерпілих, змушуючи їх не розповідати про обставини скоєних ним дій відносно останніх, застосовуючи при цьому фізичне насильство. Одночасно з тим, під час перебування ОСОБА_9 на військовій службі, останній неодноразово дзвонив малолітнім потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 та шляхом психологічного насилля змушував не розповідати про злочинні дії, які він вчинював відносно них, тому існують обґрунтовані ризики незаконного впливу на потерпілих та свідків, що свідчить про існування ризику визначеного п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що орган досудового розслідування не виключає можливість, що підозрюваний може перешкоджати шляхом неприбуття та несвоєчасного прибуття на вимоги слідчого, прокурора чи суду.

Стороною обвинувачення доведено, що ОСОБА_9 вчинив кримінальні правопорушення, які за ступенем тяжкості є особливо тяжкими, вказані дії вчиненні підозрюваним стосовно малолітніх неодноразово, тому існує ризик, що останній може вчинити інші кримінальні правопорушення (п.5 ч.1 ст.177 КПК України).

Оцінюючи в сукупності вказані вище обставини, які передбачають застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких можливе продовження строку тримання підозрюваного під вартою, слідчий суддя дійшов висновку про те, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 5 ст.177 КПК України, не зменшились та виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

При цьому, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі Ілійков проти Болгарії №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Будь-яких обставин, які би свідчили про наявність підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, ніж тримання під вартою, не встановлено.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених ч. 3 ст.199 КПК України, що виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_9 під вартою.

Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи тяжкість злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , а також підстави вважати, що такий вчинено із застосуванням насильства або погрозою його застосування, слідчий суддя, продовжуючи підозрюваному строк тримання під вартою, вважає за можливе не визначати розмір застави.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 194, 205, 206, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Продовжити строк застосування до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 05.04.2026 включно, без права внесення застави.

Строк дії ухвали до 05.04.2026 включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1