справа № 278/4314/21
У Х В А Л А

19 лютого 2026 рокум. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Житомирської окружної прокуратури про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому у кримінальному провадженні№0000213 від 13 червня 2021 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ліщин Житомирського районного Житомирської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

що обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 296 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Житомирського районного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження №0000213 від 13 червня 2021 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 296 Кримінального кодексу України.

Прокурор звернувся до суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 строком на 60 діб без визначення розміру застави, оскільки судовий розгляд даного кримінального провадження на даний час не завершено, відтак заявлені раніше ризики не зменшились та продовжують існувати. Зокрема, ОСОБА_6 є судимою особою за вчинення тяжкого злочину, за який відбуває реальну міру покарання у виді позбавлення волі, обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, що підтверджує той факт, що останній на шлях виправлення не стає та продовжує вчиняти кримінальні правопорушення. В установі виконання покарань допустив 5 порушень встановлених вимог режиму тримання, за що до нього застосовувались різні види стягнень. Враховуючи також характер, обставини та спосіб вчинення злочинів, є достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачений може знову вчиняти аналогічні злочини. ОСОБА_6 ніде не працює, міцних соціальних зв`язків немає, проживає в одному населеному пункті з потерпілими та свідками; перебуваючи на волі, з метою уникнення покарання, може ухилитися від суду, з метою виправдання своїх дій чи побудови власної версії події впливати на свідків та потерпілих. Крім того, в одному з минулих судових засідань при з`ясуванні думки в потерпілих щодо доцільності продовження виняткового запобіжного заходу ОСОБА_6 , останні висловили побоювання за своє життя та здоров`я у випадку звільнення з-під варти ОСОБА_6 .

У судовому засіданні прокурор підтримала подане клопотання та просила його задовольнити.

Захисник ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання прокурора; стверджував, що обвинувачений наразі відбуває покарання за попереднім вироком, тому ризики, визначені прокурором, не обґрунтовані; справа перебуває у судовому провадженні тривалий час, що порушує розумні строки її розгляду, а його підзахисний вже тривалий час знаходиться під вартою.

Обвинувачений підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку клопотання прокурора задовольнити частково з наступних підстав.

На розгляді Житомирського районного суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 296 КК України, та обвинувачується в умисному вбивстві ОСОБА_8 та у хуліганстві, вчиненого із застосуванням заздалегідь заготовленого предмета для нанесення тілесних ушкоджень стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Ухвалою суду від 25.12.2024 року обвинуваченого ОСОБА_6 залишено у слідчому ізоляторі при ДУ «Житомирська УВП №8» у зв`язку з відбуванням останнім покарання у виді позбавлення волі за вироком Богунського районного суду м. Житомира від 19.01.2024 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, який спливає 20.02.2026.

За змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно з ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

За приписами ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 296 КК України, за вчинення яких передбачена максимальна міра покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», розглядаючи питання про доцільність тримання особи під вартою, суди повинні брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи, зокрема. характер (обставини) і тяжкість інкримінованого злочину, покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження, характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки із суспільством.

За приписами пунктів 1, 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою, а ризик переховування від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

При вирішенні питання щодо обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу, суд, окрім наведених доводів прокурора, також бере до уваги той факт, що обвинувачений з 08.07.2021 по 22.02.2024 перебував під вартою у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», зі спливом певного часу лише наявність обґрунтованої підозри та тяжкість вчинених злочинів, перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші аргументи для тримання особи під вартою.

У п. 58 справи «Бекчиєв проти Молдови» Європейський суд з прав людини резюмує, що ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Суд погоджується із доводами прокурора пр те, що зважаючи на суворість покарання, яке загрожує обвинуваченому, наявність у останнього судимості за вчинення умисного насильницького злочину, погроз обвинуваченого потерпілим під час судового розгляду, побоювання останніх за своє життя та здоров`я, існує ризик ухилення обвинуваченого від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень та незаконного впливу обвинуваченого, у тому числі з мотивів помсти за викривальні покази. Проте, звертаючи увагу на тривалість розгляду кримінального провадження, суд дійшов висновку, що вірогідність настання цих ризиків зменшилась, у зв`язку із чим запобіжним заходом достатнім для запобігання їх настання, буде цілодобовий домашній арешт із покладенням обов`язку носити електронний засіб конторою та утримуватись від спілкування з потерпілими та свідками обвинувачення.

Керуючись ст. ст. 177, 181, 194, 331, 372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 задовольнити частково.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Заборонити ОСОБА_6 цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 2 місяці, тобто до 20.04.2026 року.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_6 носити цілодобово засіб електронного контролю, з`являтись за викликом до Житомирського районного суду Житомирської області, уникати спілкування та зустрічі з потерпілими та свідками на строк 2 місяці, тобто до 20.04.2026 року.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати для виконання відповідним органам Національної поліції.

Зобов`язати вказані органи негайно поставити на облік ОСОБА_6 та повідомити про це Житомирський районний суд Житомирської області, а також закріпити обвинуваченому електронний засіб контролю.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися у житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3