Справа № 461/1744/26
Провадження № 1-кс/461/1480/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2026 року м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Львові погоджене з прокурором другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 , клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000193 від 22.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -

в с т а н о в и в:

слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 за погодженням прокурором другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до суду із клопотанням, в якому просить накласти арешт на майно, вилучене 09.03.2026 в ході проведення обшуку у приміщенні кабінету ОСОБА_6 в обласної консультативної поліклініки «Університетська лікарня» філія державного некомерційного підприємства «Львівський національний медичний університет імені Данила Галицького» за адресою м. Львів, вул. Чернігівська, 7, а саме на:

- мобільний телефон ОСОБА_6 iPhone 15 Pro Max у коричневому чохлі, з ІМЕІ1: НОМЕР_1 та ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з сім-карткою з абонентським номером НОМЕР_3 , з кодом захисту «478698», який вилучено у спецпакет NPU 5004442;

- витяг з програми «HELSI» - скерування на госпіталізацію ОСОБА_7 №1659-4847-1090-0303 на 1 арк.

В обґрунтування внесеного клопотання покликається на те, що в ході досудового розслідування, на виконання доручення в порядку ст. 40 КПК України, оперативним підрозділом встановлено, що ОСОБА_6 здійснює свою діяльність у приміщенні службового кабінету обласної консультативної поліклініки - «Університетська лікарня» філія державного некомерційного підприємства «Львівський національний медичний університет імені Данила Галицького», що за адресою м. Львів, вул. Чернігівська, 7.

09.03.2026 на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 06.03.2026 (справа №461/1744/26 провадження №1-кс/461/1349/26) проведено обшук у приміщенні кабінету ОСОБА_6 в обласної консультативної поліклініки «Університетська лікарня» філія державного некомерційного підприємства «Львівський національний медичний університет імені Данила Галицького» за адресою м. Львів, вул. Чернігівська, 7, де здійснює свою діяльність ОСОБА_6 , в ході якого було виявлено та вилучено:

- мобільний телефон ОСОБА_6 iPhone 15 Pro Max у коричневому чохлі, з ІМЕІ1: НОМЕР_1 та ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з сім-карткою з абонентським номером НОМЕР_3 , з кодом захисту «478698», який вилучено у спецпакет NPU 5004442;

- витяг з програми «HELSI» - скерування на госпіталізацію ОСОБА_7 №1659-4847-1090-0303 на 1 арк.

Зважаючи на те, що речі, та документи які були вилучені, мають критерії речових доказів, 09.03.2026 слідчим винесено постанову про визнання їх речовими доказами та прилучення їх до матеріалів кримінального провадження.

Вище перелічені речі, предмети зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчий у судове засідання не з`явився, оскільки згідно клопотання просить проводити розгляд клопотання про арешт майна без його участі, клопотання підтримує та просить таке задоволити в повному обсязі, а також без участі власника (володільця) майна, з метою забезпечення арешту майна та запобігання можливості відчуження вказаного майна до розгляду даного клопотання по суті.

Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Встановлено, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП у Львівській області за процесуального керівництва Львівської обласної прокуратури проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000193 від 22.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є завідувачем ревматологічного «Університетська лікарня» філія державного некомерційного підприємства «Львівський національний медичний університет імені Данила Галицького», що за адресою м. Львів, вул. Чернігівська, 7, за попередньою змовою з іншими невстановленими на даний час досудовим розслідуванням особами, діючи умисно, використовуючи свої службові повноваження, з метою власного збагачення, організував протиправний механізм одержання неправомірної вигоди від громадян України за організацію незаконного механізму госпіталізації пацієнтів на стаціонарне лікування та у подальшому прийняття рішення експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи.

Близько липня 2025 року заявник - ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернулася до ОСОБА_8 з метою профілактики та лікування суглобів, останній повідомив, що мені необхідно взяти скерування у свого сімейного лікаря до лікаря ревматолога та повторного звернутися у його відділення.

16.09.2025 року ОСОБА_7 , прибула у ревматологічне відділення «Університетська лікарня» філія державного некомерційного підприємства «Львівський національний медичний університет імені Данила Галицького», що за адресою м. Львів, вул. Чернігівська, 7. У приміщенні свого кабінету, ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_7 , щоб вона звернулася із направленням до лікаря-ревматолога обласної консуальтативної поліклініки «Університетська лікарня» філія державного некомерційного підприємства «Львівський національний медичний університет імені Данила Галицького» ОСОБА_6 та пошепки повідомив їй необхідність надати грошові кошти ОСОБА_6 за госпіталізацію на стаціонарне лікування. Після оформлення госпіталізації у ОСОБА_6 , ОСОБА_7 повторно звернулася до ОСОБА_8 , який повідомив їй, що лікуючим лікарем буде ОСОБА_9 . ОСОБА_8 , під час зазначеної особистої зустрічі з ОСОБА_7 , висловив вимогу у наданні йому грошових коштів у розмірі 300 доларів США за госпіталізацію на стаціонарне лікування та повідомив про можливість скерування на експерту команду з оцінювання повсякденного функціонування особи з метою визначення інвалідності, після проходження відповідних стаціонарних лікувань.

24.09.2025 року ОСОБА_7 прибула до ревматологічного відділення «Університетська лікарня» філія державного некомерційного підприємства «Львівський національний медичний університет імені Данила Галицького», що за адресою м. Львів, вул. Чернігівська, 7, а саме у кабінет ОСОБА_8 , де, виконуючи попередньо висловлену вимогу ОСОБА_8 , поставила на його робочий стіл попередньо ідентифіковані грошові кошти 300 доларів США, а ОСОБА_8 , взяв вказані кошти та помістив у шухляду стола.

01.12.2025 року ОСОБА_10 повторно прибула у кабінет ОСОБА_8 у ревматологічному відділенні «Університетська лікарня» філія державного некомерційного підприємства «Львівський національний медичний університет імені Данила Галицького», що за адресою м. Львів, вул. Чернігівська, 7, ОСОБА_8 повідомив останній про необхідність проходження повторної процедури госпіталізації.

26.12.2025 року, ОСОБА_10 , перебуваючи у ревматологічному відділенні «Університетська лікарня» філія державного некомерційного підприємства «Львівський національний медичний університет імені Данила Галицького», звернулася до сестри медичної ОСОБА_11 , яка допомагає у роботі ОСОБА_8 , оскільки останнього на роботі не було. ОСОБА_12 повторно скерувала ОСОБА_10 по направленню від сімейного лікара до ОСОБА_6 з метою госпіталізації на стаціонарне лікування.

Пройшовши повторне стаціонарне лікування, ОСОБА_7 прибула у кабінет ОСОБА_8 у ревматологічному відділенні «Університетська лікарня» філія державного некомерційного підприємства «Львівський національний медичний університет імені Данила Галицького», що за адресою м. Львів, вул. Чернігівська, 7, де ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_7 про можливість скерування останньої на ЕКОПФО з метою розгляду надання їй групи інвалідності. Після чого, ОСОБА_7 на виконання попередньо висловленої вимоги ОСОБА_8 , поклала на робочий стіл ОСОБА_8 попередньо ідентифіковані грошові кошти 300 доларів США, а ОСОБА_8 взяв їх та помістив у шухляду стола.

Крім того, в ході досудового розслідування, на виконання доручення в порядку ст. 40 КПК України, оперативним підрозділом встановлено, що ОСОБА_6 здійснює свою діяльність у приміщенні службового кабінету обласної консультативної поліклініки - «Університетська лікарня» філія державного некомерційного підприємства «Львівський національний медичний університет імені Данила Галицького», що за адресою м. Львів, вул. Чернігівська, 7.

09.03.2026 на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 06.03.2026 (справа №461/1744/26 провадження №1-кс/461/1349/26) проведено обшук у приміщенні кабінету ОСОБА_6 в обласної консультативної поліклініки «Університетська лікарня» філія державного некомерційного підприємства «Львівський національний медичний університет імені Данила Галицького» за адресою м. Львів, вул. Чернігівська, 7, де здійснює свою діяльність ОСОБА_6 , в ході якого було виявлено та вилучено:

- мобільний телефон ОСОБА_6 iPhone 15 Pro Max у коричневому чохлі, з ІМЕІ1: НОМЕР_1 та ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з сім-карткою з абонентським номером НОМЕР_3 , з кодом захисту «478698», який вилучено у спецпакет NPU 5004442;

- витяг з програми «HELSI» - скерування на госпіталізацію ОСОБА_7 №1659-4847-1090-0303 на 1 арк.

Зважаючи на те, що речі, та документи які були вилучені, мають критерії речових доказів, 09.03.2026 слідчим винесено постанову про визнання їх речовими доказами та прилучення їх до матеріалів кримінального провадження.

У відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Арешт на вище вказане майно, як тимчасово вилученого майна є розумним та співрозмірним обмеженням права власності щодо виконання завдання кримінального провадження відповідно до ст. 2 КПК України.

Таким чином, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.

Завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням може бути виконане.

Незастосування арешту майна із позбавленням права на відчуження та розпорядження, може привести до настання наслідків, які перешкоджатимуть збереженню речових доказів.

Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт.

Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також з метою збереження речових доказів, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000193 від 22.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України - задоволити.

Накласти арешт на майно, вилучене 09.03.2026 в ході проведення обшуку у приміщенні кабінету ОСОБА_6 в обласної консультативної поліклініки «Університетська лікарня» філія державного некомерційного підприємства «Львівський національний медичний університет імені Данила Галицького» за адресою м. Львів, вул. Чернігівська, 7, а саме на:

- мобільний телефон ОСОБА_6 iPhone 15 Pro Max у коричневому чохлі, з ІМЕІ1: НОМЕР_1 та ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з сім-карткою з абонентським номером НОМЕР_3 , з кодом захисту «478698», який вилучено у спецпакет NPU 5004442;

- витяг з програми «HELSI» - скерування на госпіталізацію ОСОБА_7 №1659-4847-1090-0303 на 1 арк.

Виконання ухвали покласти на слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП у Львівській області ОСОБА_13 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, які не викликались до суду протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1