Номер провадження 1-кс/754/511/26
Справа № 754/3504/26
У Х В А Л А

Іменем України

06 березня 2026 року слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000323 від 12.02.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України відносно підозрюваної

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Києва, громадянки України, з вищою освітою, працюючою на посаді начальника Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, заміжньої, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,-

В С Т А Н О В И В:

04 березня 2026 року слідчий СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 звернулась до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про застосування стосовно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000323 від 12.02.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України.

Клопотання слідчим подане в рамках кримінального провадження №0000323 від 12.02.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий зазначає, що відповідно до розпорядження голови Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації №81-к від 15.05.2019 «Про призначення ОСОБА_5 », ОСОБА_5 призначено на посаду начальника Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації.

ОСОБА_5 , перебуваючи з 15.09.2019 року на посаді начальника Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, обіймала посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, тобто, у розумінні ч. 3 ст. 18 КК України, є службовою особою.

Будучи службовою особою, діючи в межах наданих їй службових повноважень та будучи зобов`язаною вживати заходів щодо забезпечення захисту прав та законних інтересів дитини, не вжила достатніх та своєчасних заходів, спрямованих на усунення загрози життю та здоров`ю малолітнього ОСОБА_7 , не забезпечила належного виконання вимог законодавства у сфері охорони дитинства. У результаті зазначеної бездіяльності, малолітній ОСОБА_7 залишився без належного захисту з боку служби у справах дітей, що створило реальну загрозу його життю та здоров`ю та спричинило тяжкі наслідки останньому.

Так, 18.09.2024 Службою у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації отримано від сектору ювенальної превенції Деснянського УП ГУНП в м. Києві повідомлення про те, що за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_8 вчиняє домашнє насильство фізичного та психологічного характеру відносно малолітнього ОСОБА_7 , повідомленням орієнтовано службу на необхідність проведення відповідної роботи, в межах компетенції, щодо недопущення подібних ситуацій у майбутньому.

Отримавши повідомлення, ОСОБА_5 несумлінно поставилась до виконання своїх службових обов`язків, що виразилось у незабезпеченні невідкладного виїзду за місцем проживання дитини із залученням представників поліції, не вжила заходів щодо організації проведення оцінки рівня безпеки дитини, не забезпечила постановку дитини на облік, як такої, що перебуває у складних життєвих обставинах, а лише обмежилась складанням формального акта про неможливість поспілкуватися із сім`єю, без вжиття додаткових заходів реагування.

Також встановлено, що в Службі у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації зберігаються особові справи інших дітей громадянки ОСОБА_8 , відповідно до яких останню на підставі рішень судів було позбавлено батьківських прав.

Таким чином, ОСОБА_5 , маючи у своєму розпорядженні офіційно підтверджену інформацію про позбавлення ОСОБА_8 батьківських прав та усвідомлюючи підвищений ризик для життя і здоров`я малолітнього, проявила службову недбалість, що виразилась у невжитті передбачених законом заходів реагування.

В подальшому, 07.04.2025 до Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації звернувся директор з виховної роботи ліцею №190 Деснянського району м. Києва ОСОБА_9 з повідомленням про те, що до навчального закладу прийшов учень 2-В класу ОСОБА_7 з яскраво вираженими тілесними ушкодженнями, які, зі слів останнього, були спричинені його матір`ю - ОСОБА_8 .

Вказані обставини свідчать про те, що настання тяжких наслідків для малолітнього ОСОБА_7 було об`єктивно передбачуваним, а бездіяльність ОСОБА_5 створила умови для продовження протиправної поведінки матері та сприяла спричиненню дитині тілесних ушкоджень та моральних страждань.

Між неналежним виконанням ОСОБА_5 своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них та настанням тяжких наслідків існує прямий причинно-наслідковий зв`язок, оскільки, за умови належного та своєчасного реагування служби у справах дітей, дитина могла бути вилучена з небезпечного середовища або перебувати під постійним контролем, що унеможливило б спричинення їй тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у службовій недбалості, тобто неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

03.03.2026 року повідомлено про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.367 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий посилається на існування ризиків, які дають йому достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; вчинити інше кримінальне правопорушення. Натомість, інші, менш суворі запобіжні заходи, не здатні запобігти вказаним ризикам.

Клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити з наведених у клопотанні підстав. Зазначав, що ОСОБА_5 , обіймаючи керівну посаду у Службі у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - служба), може вдатися до спроб знищення документів, які стосуються вказаного кримінального провадження та зберігаються у службі, а також вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення, маючи доступ до службової документації та матеріальних ресурсів. Прокурор зазначив, що відносно підозрюваної 27.06.2022 скеровано до суду обвинувальний акт за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 169 КК України, тобто злочину, вчиненого із використанням службових повноважень. Крім того, прокурор наголосив, що у даному кримінальному провадженні ще встановлюються особи, які можуть бути також причетні до вчинення зазначеного правопорушення, натомість підозрювана може вдатися до спроб незаконного впливу на них.

Захисник ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого, оскільки підозра є необґрунтованою, а ризики, заявлені слідчим, жодними доказами не підтверджуються.

Так захисник звертав увагу на те, що саме завдяки діям підозрюваної, як керівника служби, було внесено відомості до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, стосовно малолітнього ОСОБА_7 .

Захисник наголошував на тому, що в матеріалах кримінального провадження відсутні докази, які б свідчили про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_11 інкримінованого правопорушення, яке має матеріальний склад. При цьому, відсутні належні та допустимі докази як заподіяння шкоди ОСОБА_7 саме діями підозрюваної, так і розмір такої шкоди, який би свідчив, що наслідки є тяжкими. Захисник просив не враховувати як доказ висновок судового експерта від 02.02.2026, яким встановлено завдання психічних (на моральному рівні) страждань ОСОБА_7 , оскільки даний висновок зроблений за результатами експертизи, проведеної в іншому кримінальному провадженні та не стосується дій підозрюваної, а отже є доказом, здобутим у непередбачений КПК спосіб. Просив врахувати, що за час роботи на посаді керівника служби підозрювана не мала жодних нарікань на неналежне виконання службових обов`язків, а лише заохочення. Підозрювана працює, є державним службовцем, виконує значний обсяг важливих завдань, натомість, поміщення її під цілодобовий домашній арешт матиме негативний вплив не тільки на функціонування служби, а й на можливість підозрюваної фінансово та матеріально забезпечувати своє існування.

З урахуванням наведеного, просив не допустити обмеження конституційних прав особи за відсутності передбачених КПК України підстав та відмовити у задоволенні клопотання.

Підозрювана ОСОБА_5 підтримала думку захисника та повідомила, що обіймаючи посаду керівника служби, вжила всіх належних і можливих заходів, з огляду на повноваження, щодо захисту дитини та реагувала на всі звернення з цього питання. Так, за заявою уповноваженого представника служби було відкрито кримінальне провадження щодо завдання легких тілесних ушкоджень дитині. В подальшому, за позовом служби дитину було відібрано від матері без позбавлення батьківських прав та влаштовано у прийомну сім`ю. Щодо, нібито, неналежного її реагування саме на перше звернення сектору ювенальної превенції Деснянського УП ГУНП в м. Києві від 18.09.2024 з повідомленням про те, що за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_8 вчиняє домашнє насильство фізичного та психологічного характеру відносно малолітнього ОСОБА_7 , - підозрювана зазначила, що у порядку реагування на повідомлення представниками служби 02.10.2024 було здійснено виїзд за адресою проживання дитини з метою складення акта обстеження умов проживання дитини. Однак, оскільки двері квартири ніхто не відчинив, а представники служби не наділені повноваженнями на примусове входження до житла особи, було залишено повідомлення про необхідність явки до служби. За тих обставин, які існували на той момент, вона не мала підстав ініціювати питання про відібрання дитини у матері.

Також зауважила, що під час проведення правоохоронними органами обшуку у службі були вилучені оригінали документів особових справ усіх дітей ОСОБА_8 , а тому вона не тільки не має наміру знищити, сховати або спотворити якісь документи, а й не має фізичної можливості здійснити це.

Вислухавши доводи прокурора, промову захисника та підозрюваної, дослідивши клопотання та додатки до нього, приходжу до таких висновків.

За змістом ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду з метою досягнення дієвості провадження.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Згідно з вимогами ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Слідчим суддею встановлено, що клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам ст. ст. 181, 184 КПК України та вручене підозрюваній вчасно, що підтверджується розпискою, долученою до матеріалів клопотання.

Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.02.2026 року внесено відомості за №0000323 за ч.2 ст. 367 КК України.

03.03.2026 року повідомлено про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч.2 ст. 367 КК України.

Відповідно до ч.1-5 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого правопорушення на цьому етапі досудового розслідування підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: розпорядженням Деснянської РДА №81-к від 15.05.2019 року про призначення ОСОБА_5 , наказом служби у справах дітей та сім`ї №57-КН від 15.05.2019 року, положенням про службу у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, затвердженим розпорядженням Деснянської РДА у м. Києві від 05.04.2023 року №183, листом №176299- 2024 від 18.09.2024, листом №10223-3355 від 04.10.2024, актом обстеження умов проживання дитини від 03.10.2024 року, постановою судді Деснянського районного суду м. Києва № 754/12153/24 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_8 , постановою, судді Деснянського районного суду м. Києва № 754/12098/24 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_8 , постановою судді Деснянського районного суду м. Києва № 754/11858/24 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_8 , запитом №14638-2026 від 16.01.2026 року, відповіддю №102/41-330 від 22.01.2026 року, повідомленням про підозру ОСОБА_8 , іншими матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Як вбачається з наданих стороною обвинувачення матеріалів, якими обґрунтовується клопотання, зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого. Наведені захисником обставини, не спростовують обґрунтованості підозри, доведеність якої не потребує такої ж високої якості доказів, як при стандарті доведення «поза розумним сумнівом».

Необхідно наголосити, що на даному етапі провадження, слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою (за стандартом "обґрунтованої підозри") для подальшого розслідування.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України обов`язковою підставою застосування запобіжного заходу, окрім обґрунтованої підозри, є також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. КПК України покладає на слідчого, прокурора обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження.

Причому наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер і доводитися відповідними доказами (рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України»).

На переконання сторони обвинувачення, в цьому провадженні існують ризики, що підозрювана може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Щодо незаконного впливу на свідків слід зазначити, що до клопотання не долучено жодного доказу, який би свідчив про вірогідність здійснення підозрюваною такого впливу, більш того, із матеріалів клопотання взагалі не вбачається існування таких свідків. Твердження прокурора, що у даному кримінальному провадженні ще встановлюються особи, які можуть бути також причетні до вчинення зазначеного правопорушення, і підозрювана може вдатися до спроб незаконного впливу на них - є суто умоглядними, суперечать принципу правової визначеності та не узгоджуються з основними засадами кримінального судочинства, зокрема, верховенства права.

Щодо можливості підозрюваної знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, слідчий суддя враховує пояснення підозрюваної про те, що органом досудового розслідування за місцем її роботи вже було проведено обшук та вилучено речі і документи, у тому числі й оригінали документів, отже твердження слідчого про наявність зазначеного ризику є вкрай непереконливим.

Щодо можливості підозрюваної вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 раніше не судима, заміжня, має міцні соціальні зв`язки. В провадженні Деснянського районного суду м. Києва з 27.06.2022 перебуває кримінальне провадження стосовно ОСОБА_5 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 169 КК України, тобто злочину, вчиненого із використанням службових повноважень. Разом з тим, жодних запобіжних заходів стосовно ОСОБА_5 до цього часу не застосовувалось, від просади вона не відсторонена, що між тим, не має негативного впливу на виконання підозрюваною процесуальних обов`язків. Крім того, принцип презумпції невинуватості зобов`язує уповноважені органи до поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, як з невинуватою особою.

Так, в судовому засіданні, відповідно до ст. 178 КПК України, встановлено та оцінено в сукупності ті обставини, що підозрювана має постійне місце проживання, заміжня, працює, має міцні соціальні зв`язки, не судима. Крім того, судом враховується й те, що відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР були внесені ще 12.02.2026 року, тоді ж у підозрюваної було відібрано пояснення. Тобто з дня внесення відомостей до ЄРДР та до моменту розгляду клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу пройшов значний проміжок часу, протягом якого підозрювана не вчиняла жодних дій, які б свідчили про існування заявлених прокурором ризиків.

Отже, на переконання слідчого судді, прокурором не доведено ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваної за відсутності запобіжних заходів.

Враховуючи, що клопотання слідчого не містить належного обґрунтування на підтвердження існування обставин, визначених п. 2 ч.1 ст.194 КПК України, зокрема, щодо наявних ризиків, а також зважаючи на те, що ОСОБА_5 раніше не судима, має постійне місце проживання, працює - слідчий суддя не вбачає необхідності в обранні запобіжного заходу.

Таким чином слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та на підставі ч.3 ст. 194 КПК України зобов`язати підозрювану ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду.

Керуючись ст.ст. 176 - 178, 181, 184, 194, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000323 від 12.02.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України, стосовно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без задоволення.

Відповідно до ч.3 ст. 194 КПК України зобов`язати підозрювану ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 09 березня 2026 року о 12 годині 50 хвилин

Слідчий суддя: ОСОБА_1