Справа № 128/3825/25
УХВАЛА

06 травня 2026 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі

судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

та учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,

захисників обвинувачених адвоката ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_7 ,

розглядаючи у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 15.08.2025 за №0000, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Буревісник, Курильського району Сахалінської області Російської Федерації, громадянина України, адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 , одруженого, освіта вища, військовослужбовця, раніше несудимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 309 КК України,

та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_4 , одруженого, освіта вища, непрацюючого, раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

УСТАНОВИВ:

До Вінницького районного суду Вінницької області подано вищезазначений обвинувальний акт.

Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою судді від 24.09.2025 у даному кримінальному провадженні призначив підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні 06.05.2026 прокурор зазначив, що дане кримінальне провадження підсудне Вінницькому районному суду Вінницької області, підстав для повернення обвинувального акту та закриття кримінального провадження немає, просив призначити судовий розгляд та під час судового розгляду допитати свідків, зазначених у реєстрі матеріалів досудового розслідування.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 підтримав попередньо подане письмове клопотання про повернення обвинувального акту. Клопотання обґрунтоване тим, що «обвинувальний акт не відповідає вимогам статей 290-291 КПК України, оскільки відсутнє чітке формулювання обвинувачення не конкретизовано фактичні обставини, які становлять склад злочину, що порушує право обвинуваченого на захист. Викладені фактичні обставини в обвинувальному акті не відповідають кваліфікації кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, обвинувачені не мали владних повноважень для вирішення питання про службове житло; їхні дії не можуть вважатися використанням службового становища. Крім того, порушено правила підслідності, оскільки розслідування здійснювалося ДБР, однак посада ОСОБА_5 не належить до категорії осіб, щодо яких передбачена виключна компетенція цього органу (ч. 4 ст. 216 КПК України). Так, у матеріалах провадження та в самому обвинувальному акті відсутні відомості, що ОСОБА_4 мав будь-які реальні владні чи розпорядчі повноваження щодо вирішення питання надання службового житла. Всі дії, які йому інкримінуються, погодження проектів листів, внутрішня службова комунікація, підписання документів, не тягнуть юридичних наслідків і не впливали на прийняття рішення органами місцевого самоврядування. Тобто вони не можуть кваліфікуватися як використання службового становища у розумінні статті 368 КК України. Більше того, ініціатива у даній ситуації належала громадянину ОСОБА_8 , який самостійно ініціював підготовку документів, неодноразово звертався з проханням вирішити питання надання житла та передавав кошти за попередньою домовленістю зі слідством. У діях ОСОБА_5 відсутні ознаки вимагання чи фактичного одержання неправомірної вигоди. За таких обставин відсутні будь-які дані, які підтверджували б «вимагання» неправомірної вигоди з боку його підзахисного чи її фактичне «одержання». Такі дії ОСОБА_8 є типовою ознакою провокації. Аналіз посадової інструкції, що регламентує діяльність начальника Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області, свідчить про повну відсутність у нього будь-яких повноважень щодо розпорядження службовим житлом. Таким чином, викладені фактичні обставини не відповідають кваліфікації кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, в якому обвинувачуються ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо «вчинення дій з використанням службового становища» та «сприяння у виділенні житла», не ґрунтуються на об?єктивних даних про повноваження обвинуваченого і не підтверджено реальної можливості виконання ним зазначених дій у межах компетенції. ОСОБА_5 обіймав посаду начальника районного управління ГУ Держпродспоживслужби у Вінницькій області. Ця посада не відноситься ані до категорії «А», ані до переліку суб?єктів, щодо яких передбачена виключна підслідність ДБР. Жодних даних про участь правоохоронців чи суддів у межах даного провадження також немає. Таким чином, предметна підслідність ДБР у цій справі відсутня. Більше того, місцем ймовірного вчинення інкримінованих дій у повідомленні про підозру зазначено м. Вінниця та територію Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області. Саме тут, за версією слідства, відбулася передача неправомірної вигоди, а також здійснювались інші дії (ініціювання оформлення службового житла, підготовка документів, участь посадових осіб). Відповідно до загальних правил територіальної підслідності (ч. 1 ст. 218 КПК України), досудове розслідування мало проводитися слідчим підрозділом, уповноваженим на території Вінницької області. Натомість розслідування здійснювалося слідчими ДБР у місті Києві. Це не лише суперечить вимогам статей 216-218 КПК України, але й ставить під сумнів законність і допустимість усіх доказів, отриманих у такому провадженні. Якщо провадження не належало до виключної компетенції ДБР, то слідча ОСОБА_9 , яка працює у підрозділі ДБР, не мала повноважень складати обвинувальний акт, а прокурор ОСОБА_10 , що здійснював нагляд за додержанням законів саме ДБР, не був уповноважений затверджувати обвинувальний акт у цій справі. Тому просить повернути прокурору даний обвинувальний акт для виконання вимог статей 290, 291, 293 КПК України».

Обвинувачений ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні 06.05.2026 підтримав клопотання свого захисника та просив його задовольнити.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні 06.05.2026 суду зазначив, що усі сумніви мають тлумачитись на користь обвинувачених, тому просить призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду. Просить викликати у судове засідання свідків, які зазначені у реєстрі матеріалів досудового розслідування, та вважати їх свідками сторони захисту. Також вказав, що під час судового розгляду може виникнути необхідність дослідити докази із виділеного кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні 06.05.2026 підтримав свого захисника.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні заперечив щодо клопотання про повернення обвинувального акту. Суду зазначив, що основний зміст клопотання зводиться до незгоди із правовою кваліфікацією дій ОСОБА_5 . Вважає, що дії ОСОБА_5 кваліфіковані правильно, його дії в обвинувальному акті детально конкретизовані. Постанова Верховного Суду у справі № 490/1747/20, на яку посилається сторона захисту у поданому до суду клопотанні про повернення обвинувального акту, не може бути застосована, оскільки стосується зовсім іншого судочинства. Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 3 ст. 368 КК України, оскільки він діяв за попередньою змовою із ОСОБА_4 , який займав посаду керівника органу та мав право звертатися як до органів місцевого самоврядування, так і до вищестоящого керівництва щодо виділення житла. З`ясування питання щодо правильності кваліфікації на даній стадії судового провадження не вирішується. Щодо підслідності зазначив, що Головне управління Державного бюро розслідувань поширює свою дію на усю територію України. ОСОБА_4 , з яким ОСОБА_5 діяв за попередньою змовою, являвся працівником правоохоронного органу, тому досудове розслідування здійснювалося слідчими органами ДБР відповідно до ч. 4 ст. 216 КПК України.

Будь-які інші клопотання учасники судового провадження до суду не подавали.

Заслухавши учасників судового провадження, оглянувши клопотання про повернення обвинувального акту, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу; 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу; 3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу; 4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; 5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру; 6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

Отже, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно зі ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам до змісту та форми, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

При цьому, суд може повернути обвинувальний акт прокурору виключно з підстав невідповідності вимогам статті 291 КПК України. Тобто для ухвалення рішення про повернення обвинувального акту прокурору з підстав його невідповідності вимогам КПК України суд має встановити невідповідність форми чи змісту такого обвинувального акту положенням статті 291 КПК України.

Відповідно до ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого; прізвище ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта; дату та місце його складання та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

На стадії підготовчого судового засідання суд перевіряє обвинувальний акт на відповідність вимогам статті 291 КПК України. Вказана стаття містить конкретний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт, та не підлягає розширеному тлумаченню.

Таким чином, суд не може виходити за межі предмету розгляду у підготовчому судовому засіданні та фактично вдаватися до дослідження обставин кримінального провадження, що є неприпустимим на даній стадії судового провадження.

У статті 315 КПК України визначені ті питання, які вирішує суд з метою підготовки до судового розгляду. Зокрема це: 1) визначає дату та місце проведення судового розгляду; 2) з`ясовує, у відкритому чи закритому судовому засіданні необхідно здійснювати судовий розгляд; 3) з`ясовує питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді; 4) розглядає клопотання учасників судового провадження про: здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту; витребування певних речей чи документів; здійснення судового розгляду в закритому судовому засіданні; 5) вчиняє інші дії, необхідні для підготовки до судового розгляду.

Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України, судове провадження кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами.

Аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що підготовче судове засідання у судовому провадженні є обов`язковою, самостійною стадією кримінального процесу, основною метою проведення якого є визначення судом можливості на законних підставах призначити кримінальне провадження до судового розгляду на підставі наданого обвинувального акта. При цьому судом у підготовчому судовому засіданні не надається оцінка обставинам кримінального провадження та законності проведених в ході досудового розслідування процесуальних дій та прийнятих рішень.

Відповідно до ч. 4 ст. 291 КПК України, стороні обвинувачення забороняється надання суду до початку судового розгляду інших документів, ніж обвинувальний акт та додатки до нього.

У зв`язку із цим розгляд судом відповідних доводів сторони захисту, наведених у клопотанні, можливий лише на стадії судового розгляду, під час якого суд, за участю учасників судового провадження, на підставі дослідження наданих доказів, здійснює розгляд кримінального провадження і ухвалює за наслідками цього судове рішення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Таким чином, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення викладається в обвинувальному акті у такому виді, як це вважає за правильне прокурор. Вказане означає, що визначення обсягу та способу викладення фактичних обставин кримінального правопорушення у тексті обвинувального акта належить до повноважень прокурора, а тому ані суд, ані інші учасники судового провадження не можуть вимагати від нього змінити їх виклад.

Питання про узгодженість викладення в обвинувальному акті, власне, фактичних обставин справи, а також про узгодженість викладених фактичних обставин справи з формулюванням обвинувачення та з правовою кваліфікацію кримінального правопорушення, як і конкретизація правової кваліфікації кримінального правопорушення, не можуть бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, оскільки на цій стадії судового провадження суд не вправі вдаватися до оцінки вказаних обставин.

На стадії підготовчого судового засідання суд має встановити, чи відповідає по формі обвинувальний акт вимогам КПК, зокрема статті 291 КПК України, та чи не містить він положення, що суперечать одне одному, водночас обставини, викладені в обвинувальному акті, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення, тобто суть обвинувального акта є предметом розгляду в судовому засіданні кримінального провадження по суті.

На переконання суду, обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні складений відповідно до вимог статті 291 КПК України, оскільки всі необхідні реквізити обвинувального акту, направленого до суду у цьому кримінальному провадженні, зазначені у його тексті, включаючи, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення за нормами Кримінального кодексу України та формулювання самого обвинувачення. У реєстрі матеріалів до обвинувального акта викладено рух та сутність вчинених на стадії досудового розслідування слідчих і процесуальних дій у цьому кримінальному провадженні.

До того ж, як прямо передбачено законом, фактичні обставини кримінального правопорушення викладаються у такій формі і у такому об`ємі, в тому числі щодо способу вчинення кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими за результатами проведеного досудового розслідування.

Суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться стороною захисту, проте у даному конкретному випадку доходить до переконання, що ці аргументи є передчасними та не підлягають розгляду на стадії підготовчого судового засідання. Суд не може передчасно, без дослідження будь-яких доказів, надавати оцінку обставинам, викладеним в обвинувальному акті та ставити їх існування під сумнів, як того вимагає захисник. У цьому контексті, суд звертає увагу на правову позицію Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладену у постанові від 03.07.2019 (справа № 273/1053/17), відповідно до якої кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг та повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого, визначення ж обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора.

Згідно з ч. 1 ст. 216 КПК України, слідчі органів Національної поліції здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, крім тих, які віднесені до підслідності інших органів досудового розслідування.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 216 КПК України, слідчі органів державного бюро розслідувань здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень вчинених Президентом України, повноваження якого припинено, Прем`єр-міністром України, членом Кабінету Міністрів України, першим заступником та заступником міністра, членом Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Антимонопольного комітету України, Головою Державного комітету телебачення і радіомовлення України, Головою Фонду державного майна України, його першим заступником та заступником, членом Центральної виборчої комісії, народним депутатом України, Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини, Директором Національного антикорупційного бюро України, Директором Бюро економічної безпеки України, Генеральним прокурором, його першим заступником та заступником, Головою Національного банку України, його першим заступником та заступником, Головою Національного агентства з питань запобігання корупції, його заступником, Секретарем Ради національної безпеки і оборони України, його першим заступником та заступником, Постійним Представником Президента України в Автономній Республіці Крим, його першим заступником та заступником, радником або помічником Президента України, Голови Верховної Ради України, Прем`єр-міністра України, суддею, працівником правоохоронного органу, особою, посада якої належить до категорії "А", крім випадків, коли досудове розслідування цих кримінальних правопорушень віднесено до підслідності Національного антикорупційного бюро України згідно з частиною п`ятою цієї статті.

Згідно з обвинувальним актом та поясненнями прокурора у підготовчому судовому засіданні, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_5 та на час вчинення такого кримінального правопорушення ОСОБА_4 являвся службовою особою, яка займає відповідальне становище, тому згідно з вимогами статті 216 КПК України, досудове розслідування кримінальних правопорушень у даному кримінальному провадженні здійснювалося слідчими органами державного бюро розслідувань.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 про повернення обвинувального акту слід залишити без задоволення.

Судом установлено, що дане кримінальне провадження підсудне Вінницькому районному суду Вінницької області відповідно до статей 32, 33 КПК України; підстав для закриття кримінального провадження на даний час не вбачається; обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст. 291 КПК України; обвинувальний акт підписано слідчим та прокурором, який його затвердив, і до нього додано передбачені кримінальним процесуальним законом додатки; в обвинувальному акті міститься виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення сформовано з посиланням на статтю закону України про кримінальну відповідальність та сформульовано обвинувачення із зазначенням дій, які були вчинені; будь-які угоди до суду не подано.

Тому суд дійшов висновку про можливість призначення судового розгляду у даному кримінальному провадженні.

З урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження судовий розгляд даного кримінального провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ст. 27 КПК України, відсутні.

Керуючись статтями 314-317 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 про повернення обвинувального акту прокурору залишити без задоволення.

Призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 15.08.2025 за № 0000842, по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 309 КК України, та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, і провести його одноособово у відкритому судовому засіданні в приміщенні Вінницького районного суду Вінницької області в залі судових засідань 10 год 30 хв 14 травня 2026 року.

У судове засідання викликати учасників судового провадження.

Під час судового розгляду допитати свідків, зазначених у реєстрі матеріалів досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ