Справа №:755/3531/26
Провадження №: 1-кс/755/1087/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" березня 2026 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Носівка Чернігівської області, українця, громадянина України, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, інваліда 3-ї групи, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000583 від 08.03.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 269 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 , звернулася до слідчого судді із зазначеним клопотанням.

Клопотання мотивоване тим, що у провадженні СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000583 від 08.03.2026 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , у невстановленому досудовим розслідуванням місці, спосіб та час, але не пізніше 07.03.2026 року, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи у порушення п. 8.8 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 року, постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» № 2471-XII від 17.06.1992 року, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи, аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї, або вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 662 від 21.08.1998 року, придбав корпус гранати Ф-1 з вибуховою речовиною, який почав зберігати та носити без передбаченого законом дозволу.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання, носіння та зберігання вибухових речовин, ОСОБА_4 помістив, переніс та почав зберігати придбаний ним корпус ручної гранати Ф-1 з вибуховою речовиною, за адресою свого проживання АДРЕСА_1 , без передбаченого законом дозволу.

У подальшому, 08.03.2026 року, в період часу з 17:00 по 17:25, працівниками поліції під час проведення огляду місця події за адресою: м. Київ, пр-т. Леоніда Каденюка, 18, в присутності двох понятих, було вилучено корпус гранати Ф-1 з вибуховою речовиною, який останній придбав, зберігав та носив без передбаченого законом дозволу.

08.03.2026 року на підставі ст. 208 КПК України ОСОБА_4 було затримано за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

09.03.2026 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є наявність обґрунтованої підозри, у вчиненні кримінального правопорушення, а саме кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до семи років, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто в межах вказаного кримінального провадження існують ризики, а саме:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - підозрюваний ОСОБА_4 , будучи обізнаним з мірою покарання, що передбачено санкцією статті, яка йому інкримінується, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначається, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами. Аналізуючи вказаний ризик, слід звернути увагу на те, що підозрюваний ОСОБА_4 неодружений, офіційно не працевлаштований, тобто відсутні стримуючі фактори, які б запобігли ризику переховування. Таким чином, наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України;

- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки підозрюваний шляхом підмовляння, підкупу, погроз може схиляти їх до дачі неправдивих показань. Вагомою частиною доказової бази у вказаному кримінальному провадженні являються показання свідків, місце мешкання та роботи яких останньому відомі, що суттєво збільшує вищевказаний ризик;

- п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - підозрюваний ОСОБА_4 може продовжити вчинення аналогічних злочинів, а також вчиняти злочини проти власності, адже не має офіційно джерела доходу. На той факт, що підозрюваний ОСОБА_4 може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення аналогічного характеру, свідчить низький рівень правової свідомості та соціальної відповідальності підозрюваного. Аналізуючи даний ризик в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини слід звернути увагу на позицію Суду щодо скоєння правопорушень: серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться (Clooth v. Belgium (Клоот проти Бельгії).

Вище перелічені ризики повністю підтверджуються матеріалами кримінального провадження і саме запобіжний захід у вигляді домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_4 на даний час забезпечить виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків і надасть можливість досягти органу досудового розслідування завдань, передбачених ст. 2 КПК України, а саме: захист особи від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування з тим, щоб кожний хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Так, обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування останнього, виконання ним процесуальних обов`язків, попередження вчинення інших кримінальних правопорушень, продовження протиправної діяльності.

Більш м`які запобіжні заходи призведуть до продовження злочинної діяльності, нададуть змогу переховуватись від органу досудового розслідування і суду, впливати на свідків, інших осіб та на розслідування кримінального провадження. Характер вчинених злочинних дій свідчить про зневажливе ставлення норм закону та прав громадян.

Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання пов`язана з тим, що ОСОБА_4 , не будучи позбавленим можливості вільного пересування та вибору місця проживання, може вчиняти злочини або спробувати переховуватися від органів досудового розслідування та суду і поза межами м. Києва. Однією з ознак виконання особистого зобов`язання є те, що підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду. Крім того, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який, відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, є тяжким.

Неможливість застосування запобіжного заходу до ОСОБА_4 у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що до органу досудового розслідування та суду не було звернення із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу. Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді застави зумовлено відсутністю у останнього офіційного джерела доходів. Все вищезазначене дає достатні підстави вважати, що підозрюваний при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу, у подальшому може переховуватись від слідства та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, оскільки існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання. Слідчий суддя, заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, дійшов такого висновку. 08.03.2026 року відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та присвоєно реєстраційний номер 0000583.

09.03.2026 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. До матеріалів клопотання додано копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, розписка підозрюваного про вручення йому копії клопотання, а також копії матеріалів, якими слідчий обґрунтовує необхідність застосування запобіжного заходу. Таким чином, слідчим виконані вимоги ч. 3 ст. 184 КПК України.

У судовому засіданні, на думку слідчого судді, на даний час встановлена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами в їх сукупності.

При цьому, слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, однак відповідно до вимог ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображеній у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає те, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32), те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Щодо обґрунтованості ризиків неналежного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, то слід зазначити таке.Суд вважає обґрунтованим стороною обвинувачення ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 , будучи обізнаний з санкцією статті, яка йому інкримінується, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки ним ймовірно вчинено тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 7 років. Тому даний ризик є цілком реальним. Суд вважає, що стороною обвинувачення обґрунтовано і ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зважаючи на те, що згідно чинного законодавства, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, ризик впливу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. А тому, враховуючи характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 та обставини його вчинення, ризик впливу останнього на свідків, як вмовлянням, підкупом, так і іншими незаконними способами, є досить реальним.

Крім того, суд вважає, що стороною обвинувачення на час розгляду клопотання не обґрунтовано ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до ст. 178 КПК України слідчий суддя на підставі наданих матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України; тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим - позбавлення волі на строк до семи років; вік та стан здоров`я підозрюваного на час розгляду клопотання; репутацію підозрюваного - раніше не судимий; наявність міцних соціальних звязків.

Крім того, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що клопотання органу досудового розслідування про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваної підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 131, 132, 176-179, 181, 193-196, 309, 310 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_4 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період часу з 22 год 00 хв до 06 год 00 хв наступного дня, за виключенням випадків необхідності отримання невідкладної медичної допомоги, а також прибуття до місць укриття чи бомбосховищ, у межах строку досудового розслідування, тобто до 07 травня 2026 року включно, за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві за першою вимогою та у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти наступні обов`язки: не відлучатися з місця свого проживання та м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або засобів телефонного зв`язку; не спілкуватися із свідками у даному кримінальному провадженні . Роз`яснитиОСОБА_4 що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід; працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти в залі суду.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати через прокурора для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного та зобов`язати останніх негайно поставити його на облік і повідомити про це суд.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 .

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваному негайно після її оголошення та довести до відома виконавців.

Будь-які твердження чи заяви підозрюваного, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, або у будь-якому іншому правопорушенні.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде проголошено 11 березня 2026 року о 09 годині 30 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1