Справа № 454/692/26
УХВАЛА

про обрання запобіжного заходу

м. Сокаль 23.03.2026 року

Слідчий суддя Сокальського районного суду Львівської області ОСОБА_1 за участю :

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисників адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу підозрюваному

ОСОБА_4 , народженому ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Буланеаш Артемівського району Свердловської області, російська федерація, зареєстрованому по АДРЕСА_1 , проживаючому по АДРЕСА_2 , громадянину України, перебуваючому на посаді директора ВП «Шахта «Відродження» ДП «Львіввугілля» та тимчасового виконувача обов`язків генерального директора ДП «Львіввугілля», раніше несудимому,

в с т а н о в и в:

В клопотанні, погодженому прокурором, слідчий просить обрати підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_4 будучи директором ВП «Шахта «Відродження» ДП «Львіввугілля» та на якого у період з 23 грудня 2024 року покладено тимчасово виконання обов`язків генерального директора ДП «Львіввугілля, був наділений організаційно - розпорядчими та адміністративно - господарськими функціями, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України та примітки 1 до статті 364 КК України, був службовою особою.

Так, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно та зловживаючи своїм службовим становищем, у порушення Статуту

ДП «Львіввугілля», Колективного договору між адміністрацією апарату управління ДП «Львіввугілля», Первинною профспілковою організацією апарату управління

ДП «Львіввугілля» та Первинною профспілковою організацією НПГУ Управління ДП «Львіввугілля», видав три накази про звільнення працівників ДП «Львіввугілля», а саме:

- Наказ ДП «Львіввугілля» від 02.02.2026 № 30-к «Про звільнення», згідно якого ОСОБА_7 директора з кадрів і соціальних питань, звільнено з 03.02.2026 у зв`язку з припиненням повноважень посадових осіб, на підставі пункту 5 частини 1 статті 41 КЗпП України та здійснено остаточний розрахунок, в тому числі виплати вихідної допомоги у розмірі шестимісячного заробітку згідно статті 44 КЗпП України;

- Наказ ДП «Львіввугілля» від 02.02.2026 № 31-к «Про звільнення», згідно якого ОСОБА_8 заступника генерального директора з питань безпеки та міжнародного співробітництва, звільнено з 03.02.2026 у зв`язку з припиненням повноважень посадових осіб, на підставі пункту 5 частини 1 статті 41 КЗпП України та здійснено остаточний розрахунок, в тому числі виплати вихідної допомоги у розмірі шестимісячного заробітку згідно статті 44 КЗпП України;

- Наказ ДП «Львіввугілля» від 03.02.2026 № 34-к «Про звільнення», згідно якого ОСОБА_9 директора відокремленого підрозділу «Безпека» ДП «Львіввугілля» звільнено з 03.02.2026 у зв`язку з припиненням повноважень посадових осіб, на підставі пункту 5 частини 1 статті 41 КЗпП України та здійснено остаточний розрахунок, в тому числі виплати вихідної допомоги у розмірі шестимісячного заробітку згідно статті 44 КЗпП України.

На підставі вказаних наказів ДП «Львіввугілля» проведено нарахування та виплату таким працівникам при звільненні вихідної допомоги на загальну суму 943 807,20 грн та проведено нарахування єдиного внеску на вихідну допомогу на суму 171 952,09 гривень, а загалом на суму 1 115 759,29 гривень та вказані грошові кошти у лютому 2026 року були зараховані на їхні карткові рахунки.

Попри це, стаття 41 Кодексу законів про працю України визначає додаткові підстави для розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця (власника або уповноваженого ним органу) щодо окремих категорій працівників.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку припинення повноважень посадових осіб.

Дія норми пункту 5 частини 1 статті 41 КЗпП України поширюється лише на членів виконавчого органу господарських товариств.

Норми права щодо діяльності господарських товариств на ДП «Львіввугілля» не поширюються, оскільки відповідно до пункту 1 Статуту ДП «Львіввугілля» від 04.08.2025 № 291, затвердженого наказом Міністерства енергетики України ДП «Львіввугілля» є державним унітарним підприємством заснованим на державній власності, функції з управління яким виконує Міністерство енергетики України та є державним комерційним підприємством.

Враховуючи вищенаведене, звільнення ОСОБА_9 (директора відокремленого підрозділу «Безпека» ДП «Львіввугілля»), ОСОБА_8 (заступника генерального директора з питань безпеки та міжнародного співробітництва), ОСОБА_10 (директора з кадрів і соціальних питань) на підставі пункту 5 частини 1 статті 41 КзпП України не відповідає вимогам закону, оскільки ця норма права стосується посадових осіб господарських товариств, яким ДП «Львіввугілля» не являється, а вказані особи не є спеціальними суб`єктами, щодо яких може бути застосована зазначена правова норма.

Окрім цього, у Колективному договорі між адміністрацією апарату управління ДП «Львіввугілля», Первинною профспілковою організацією апарату управління ДП «Львіввугілля» та Первинною профспілковою організацією НПГУ Управління ДП «Львіввугілля» в редакції 2025 року у розділі 8 «Умови звільнення» передбачено умови звільнення працівників, а саме - згідно норми статті 40 КЗпП України.

Таким чином, ОСОБА_4 видавши накази про звільнення ОСОБА_9 (директора відокремленого підрозділу «Безпека» ДП «Львіввугілля»), ОСОБА_8 (заступника генерального директора з питань безпеки та міжнародного співробітництва), ОСОБА_10 (директора з кадрів і соціальних питань) на підставі пункту 5 частини 1 статті 41 КзпП України, будучи службовою особою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно та зловживаючи своїм службовим становищем, діючи в умовах воєнного стану, введеного 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022, (із подальшими змінами та доповненнями), заволодів в інтересах третіх осіб бюджетними коштами на загальну суму 1 115 759,29 гривень, що є особливо великим розміром, внаслідок чого ДП «Львіввугілля» було спричинено матеріальних збитків на вказану суму.

Інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення вчинене за умов перебування його на посаді в ДП «Львіввугілля» з використанням службового становища, що унеможливлює використання ним своїх обов`язків на час кримінального провадження, оскільки продовжуючи перебувати на казаній посаді він зможе знищити або підробити документи, які мають суттєве значення для досудового розслідування кримінального провадження та матиме змогу впливати на свідків, які є його колегами по роботі, або продовжити свою злочинну діяльність.

В клопотанні слідчий покликається на те, що підозрюваному загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, що може спонукати останнього переховуватимся від органів досудового розслідування та суду, втекти за межі України, незаконно впливати на свідків з метою зміни їх показань або ненадання ними показань.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав.

Підозрюваний та захисники заперечили проти клопотання. Зазначили, що з огляду на вік в підозрюваного наявні захворювання. Також покликалися на неправильну кваліфікацію кримінального правопорушення, оскільки сума шкоди визначена неправильно.

Вислухавши прокурора, підозрюваного та захисника, перевіривши надані матеріали клопотання, дослідивши докази, вислухавши думку сторін, доходжу до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що відділенням поліції №2 Шептицького РВП ГУНП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000012, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.

Також, з матеріалів клопотання встанорвлено, що підозра ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України є обґрунтованою, про що свідчать наявні в матеріалах клопотання докази, зібрані під час досудового розслідування.

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання (кримінальне правопорушення за ч.5 ст. 191 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , є особливо тяжким злочином, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на значний строк від семи до дванадцяти років. Тяжкість ймовірного покарання особливо сильно підвищують ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

При цьому, слідчий суддя при встановленні даного ризику враховує існування інших факторів, які можуть свідчити про наявність у ОСОБА_4 можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Так, про відсутність перешкод для підозрюваного покинути територію України свідчить також і те, що в нього відсутні обмеження для виїзду за кордон, оскільки станом на день розгляду даного клопотання йому виповнилося сімдесят років та щодо нього відсутні обмеження для перетину державного кордону у зв`язку з введеним в України воєнним станом.

Наведені вище обставини у сукупності дають підстави дійти висновку щодо існування ризику вчинення підозрюваним дій, направлених на переховування від органу досудового розслідування та суду.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену Кримсінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків, інших підозрюваних існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок виключних обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

ОСОБА_4 перебуває на посаді виконувача обов`язків генерального директора ДП «Львівувугілля». Свідками у кримінальному провадженні є працівники ДП «Львівувугілля», що встановлено з матеріалів клопотання.

Існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 будучи виконувачем обов`язків генерального директора ДП «Львівувугілля», набув широке коло зв`язків серед службових осіб органів державної влади, місцевого самоврядування, правоохоронних органів, керівників підприємств, установ та організацій.

Таким чином, наявні обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний наділений потенційною можливістю самостійно або шляхом використання набутих зв`язків впливати на свідків, щодо яких він обізнаний, з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності.

Враховуючи вищезазначене, існують достатні підстави вважати щодо існування ризику незаконного впливу на свідків.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Прокурор не має права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Суд враховує, що ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтовано ймовірної можливості здійснити підозрюваним зазначені дії. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зазначені вище обставини свідчать про об`єктивне існування ризиків, зазначених прокурором.

В той же час, з огляду на вік підозрюваного, наявність в нього міцних соціальних зв`язків, а також те, що він раніше несудимий, прокурором не доведено необхідності застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

За таких підстав, слідчий суддя дійшов висновку про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді застави в розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням на нього ряду обов`язків, що буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та забезпечення його належної процесуальної поведінки.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.181, 183, 193, 194, 196, 206 КПК України,

у х в а л и в:

Клопотання про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави задовольнити частково.

Обрати підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді застави в розмірі 200 (двохсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665600 (шістсот шістдесят п`ять тисяч шістсот) грн.

Підозрюваний або заставодавець зобов`язані протягом п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду.

Реквізити для внесення застави: код отримувача (код за ЄДРПОУ):26306742, Банк отримувача: ДКСУ, м.Київ; Банк отримувача (МФО): 820172; рахунок отримувача:UA0000757.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки:

1. не відлучатися з м.Шептицький Львівської області без дозволу слідчого, прокурора та суду;

2. повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

3. прибувати на першу вимогу до слідчого, прокурора та суду.

Роз`яснити підозрюваному та заставодавцю, що у разі невиконання після внесення застави обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Попередити підозрюваного ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків після внесення застави, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі, визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України.

Контроль за виконанням ухвали покладається на прокурора ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Слідчий суддя : ОСОБА_1