У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2026 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його законного представника представника служби у справах дітей Сюртівської сільської ради ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, клопотання спеціально уповноваженого керівником органу досудового розслідування на здійснення досудових розслідувань щодо неповнолітніх старшого слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_8 , у рамках кримінального провадження, відомості про яке 13.09.2025 року внесені до ЄРДР за № 0001739, про застосування відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, ромської народності, з базовою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -

запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В :

З внесеного слідчим клопотання, яке погоджене з прокурором, та доданих до нього матеріалів слідує, що близько 00 годин 40 хвилин, 13 вересня 2025 року, ОСОБА_4 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та особою, яка не досягла віку притягнення до кримінальної відповідальності, під час дії не території України воєнного стану, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх суспільну небезпечність та протиправність, з метою незаконного збагачення за рахунок викраденого майна, знаходячись на ділянці тротуару, поблизу будинку № 175 по вулиці Капушанській в м. Ужгород, відкрито, з застосуванням насильства, що не було небезпечним для життя та здоров`я в момент заподіяння, відкрито викрав, зірвавши з плеча потерпілої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дві жіночі сумки в середині яких знаходились особисті речі ОСОБА_10 , зокрема грошові кошти в сумі близько 5000 (п`яти тисяч) гривень та мобільний телефон марки «Tecno».

За таких обставин, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а саме відкритому викраденні чужого майна (грабежі) вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

18 вересня 2025 року спеціально уповноваженим керівником органу досудового розслідування на здійснення досудових розслідувань щодо неповнолітніх старшим слідчим слідчого відділу Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітаном поліції ОСОБА_11 , за погодженням з прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_12 , відповідно до ст. ст. 40, 42, 276, 277, 278, 298 КПК України, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Підозрюваним у кримінальному провадженні є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець, с. Галоч, Закарпатської області, особа ромської народності, громадянин України, з середньою освітою, непрацюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 13.09.2025, протоколом огляду місця події від 13.09.2025, протоколом огляду місця події від 13.09.2025, протоколом огляду від 13.09.2025, протоколом огляду від 13.09.2025, протоколом огляду від 13.09.2025, протоколом допиту потерпілого від 16.09.2025, протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 16.09.2025, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.09.2025, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.09.2025.

Ризики передбачені ч.1 ст. 177 КПК України полягають в наступному.

1. Переховуватися від органу досудового розслідуванні та суду.

Зважаючи на те, що злочин, який інкримінуються ОСОБА_4 , є тяжкими і передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 (десяти) років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Окрім того ОСОБА_4 , усвідомлює те що вчинив кримінальне правопорушення під час іспитового строку, який був визначений йому на підставі вироку Ужгородського міськрайонного суду за вчинення ним аналогічного кримінального правопорушення. Тому в разі ухвалення судом нового вироку за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення буде враховуватись покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, призначене йому попереднім вироком, що передбачатиме реальне позбавлення волі для ОСОБА_4 .

2. Незаконно впливати на іншого підозрюваного, у цьому ж кримінальному провадженні.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,. та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , являються рідними братами, з чого випливає факт негативного впливу ОСОБА_4 на меншого брата, оскільки він будучи особою, яка раніше вчиняла кримінальні правопорушення та під час іспитового строку не престеріг меншого брата ОСОБА_9 , від вчинення кримінального правопорушення, а натомість спільно з ним, попередньо спланувавши свої дії, вчинив з ним кримінальне правопорушення.

Таким чином можна зробити висновок про те, що дані особи негативно впливають один на одного, що в результаті призводить до спільного вчинення ним кримінальних правопорушень.

3. Вчинити інше кримінальне правопорушення

Згідно вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.11.2023 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, згідно положень ст. 75 КК України ОСОБА_4 , звільнено від відбування покарання з іспитовим строком терміном у 2 роки.

Однак ОСОБА_4 , не зробив належних висновків зі своєї протиправної поведінки, а знову повторно вчинив нове, аналогічне кримінальне правопорушення 13 вересня 2025 року.

Тобто ОСОБА_4 , не робить належних висновків зі своєї кримінально-протиправної поведінки та свідомо продовжує вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення, які характеризуються значною суспільною небезпечністю.

Тому ОСОБА_4 потребує негайної ізоляції від суспільства та утримання його під вартою, лише це може гарантувати не вчинення ним нових злочинів, а також його імовірне перевиховання.

У даному випадку ініціювання перед слідчим суддею питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стало наслідком ретельного дослідження обставин кримінального правопорушення, а також особи підозрюваного. Висновки сторони обвинувачення, що інші запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим кримінальним процесуальним законом є не припущенням, а об`єктивною дійсністю.

Враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_4 , негативно характеризується, не має позитивної репутації в суспільстві, не піддається вихованню в сім`ї, свідомо бажає вести антисоціальний та протиправний спосіб життя, може переховуватись від органів досудового розслідування, оскільки усвідомлює про неминучість покарання за вчинення тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до десяти років, може незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, може вчинити інше кримінальне правопорушення та існує ризик його протиправної поведінки, у зв`язку з чим особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваного, домашній арешт та застава будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам, порівняно із взяттям під варту.

Зокрема, аналіз особистості ОСОБА_4 вказує на байдуже ставлення ним до дотримання правових норм, ігноруванням громадських інтересів, ігнорування виховання батьків, свідоме протиставлення себе суспільству. Вказані обставини свідчать про неможливість застосування особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , так як такі дотримані не будуть. З цих підстав більш м`які запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава не зможуть запобігти ризикам, визначеним ч. 2 ст. 177 КК України.

З огляду на вищенаведене, слідчий просить застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала з викладеними в такому підставами. Зазначила, що підозра є обґрунтованою та наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України. Підозрюваний є раніше судимим. Просила обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Щодо застави, то просила визначити таку в межах ст. 182 КК України.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_13 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення внесеного слідчим клопотання. Зазначив, що його підзахисний є неповнолітнім, ризики відсутні. Вважає, що тримання під вартою є занадто суворим запобіжним заходом. Просив обрати відносно його підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або визначити мінімальний розмір застави.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали внесеного клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно положень ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться (зареєстрований) орган досудового розслідування як юридична особа.

У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1, п.5 ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто, із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Слідчим суддею враховуються вимоги пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), а також пункту 1 частини 1 статті 178 Кримінального процесуального кодексу України, згідно з яким слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Водночас, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Відповідно до ст. 492 КПК України за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим Кодексом. Затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.

З матеріалів клопотання слідує, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК Кримінального кодексу України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Дане кримінальне правопорушення, відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 13.09.2025, протоколом огляду місця події від 13.09.2025, протоколом огляду місця події від 13.09.2025, протоколом огляду від 13.09.2025, протоколом огляду від 13.09.2025, протоколом огляду від 13.09.2025, протоколом допиту потерпілого від 16.09.2025, протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 16.09.2025, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.09.2025, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.09.2025 та іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

При розгляді клопотання слідчим суддею також оцінено особу підозрюваного ОСОБА_4 , який є неповнолітнім та раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічного злочину, вчинив даний злочин у період призначеного йому судом іспитового строку, переховувався від слідства, за що був оголошений у розшук.

Оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, враховуючи наявні ризики, існування яких доведено, слідчий суддя вважає доведеною ту обставину, що застосування більш м`якого запобіжного заходу у даному випадку не забезпечить потреби досудового розслідування на даному етапі, та не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного, у зв`язку з чим клопотання сторони захисту про застосування більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту, задоволенню не підлягає.

Щодо обрання запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, слід зазначити наступне.

На даній стадії досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Слідчий суддя погоджується із твердженням органу досудового розслідування про наявність ризику можливого переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та суду в рамках даного кримінального провадження, з огляду на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, яке інкримінується підозрюваному ОСОБА_4 та тяжкості можливого призначення покарання.

Також слідчий суддя враховує те, що підозрюваний має можливість незаконно випливати на іншого підозрюваного, свідків, потерпілу по кримінальному провадженню, чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, дає підстави для обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 у виді тримання під вартою.

Крім цього, за допомогою застосування до ОСОБА_4 заходу забезпечення кримінального провадження - запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення.

На думку слідчого судді, з огляду на вказані вище обставини, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи ОСОБА_4 .

Частиною 3 статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

З огляду на вказане та враховуючи висловлену, в судовому засіданні позицію прокурора, який вважає, що при застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слід визначити розмір застави, беручи до уваги матеріальне становище підозрюваного, тяжкість кримінального правопорушення, у якому ОСОБА_4 підозрюється, а також те, що інкримінований злочин було вчинено в умовах воєнного стану, особою яка має судимість за аналогічний злочин, слідчий суддя вважає за можливе визначити розмір застави - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки на думку слідчого судді внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; не відлучаться із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утриматися від спілкування з потерпілою та свідками по справі: здати на зберігання до відповідних органів державної влади ДМС у Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Керуючись ст. ст. 176, -178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 310 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого задоволити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, ромської народності, з базовою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 60 (шістдесят) днів, а саме до 10 год. 25 хв., 28.06.2026 року.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 10 год. 25 хв., 21.05.2026 року.

Визначити заставу, достатню для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покладених на нього обов`язків передбачених КПК України, - в розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 грн.

Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;

- не відлучаться із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- утриматися від спілкування з потерпілою та свідками по справі:

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади ДМС у Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити заставодавцю та підозрюваному, що відповідно до ч.ч. 8,9,10 ст.182 КПК України у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. Питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним, який перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1