Провадження №: 1-кп/336/448/2026
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі сторін: прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0000388 від 21.07.2022 року

та клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт по обвинуваченню

ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.306, ч.2, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_10 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.307 КК України, суд

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

Ухвалами суду обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 неодноразово продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою суду від 14.05.2025 відмовлено у задоволенні клопотання прокурора щодо обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Ухвалою суду від 14.05.2025 провадження по справі відносно обвинуваченого ОСОБА_11 закрито у зв`язку зі смертю.

Відповідно до повідомлення ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» від 13.10.2025 обвинувачений ОСОБА_8 був звільнений з-під варти у зв`язку із внесенням застави у сумі 242 240, 00 грн.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 05.03.2026 запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_10 змінено з тримання з-під варти на домашній арешт.

Прокурор клопотав про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 , оскільки обвинувачений обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2,3 ст. 307 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_9 та захисник ОСОБА_5 заперечили щодо задоволення клопотання, просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Адвокат зазначив, що ризики, на які посилається прокурор, є формальними та не підтверджені належними доказами. Також додала, що обвинувачений утримується під вартою більше двох років, свідки по кримінальному провадженню не допитувались, судове слідство триває довго.

Інші учасник судового засідання підтримали позицію адвоката ОСОБА_5 .

Заслухавши учасників кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.177 КПК підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим ст.177 КПК ризикам.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Під час вирішення питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності зазначених у ст.177 КПК ризиків, зобов`язаний оцінити та врахувати й передбачені ст.178 КПК обставини, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи та дані, які його характеризують.

Як зазначено у листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 04.04.2013 р.№511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу у процесі розгляду відповідних клопотань, суд щоразу зобов`язаний: здійснювати повноваження з судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону (п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК); пам`ятати про критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу, передбачені у ч. 1 ст. 194 КПК, а тому суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу, якщо за результатами розгляду клопотання встановить наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, та на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання/продовження запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання (ч. 4 ст.194 КПК України).

Суд відзначає, що право на свободу та особисту недоторканість може бути обмежене, однак таке обмеження має здійснюватися з дотриманням конституційних гарантій захисту прав і свобод людини і громадянина, принципів справедливості, рівності та пропорційності, із забезпеченням балансу інтересів особи та суспільства, на підставі та у визначеному чинним законодавством порядку, з урахуванням актів міжнародного права, позицій Європейського суду з прав людини за вмотивованим рішенням суду.

Як вбачається із матеріалів справи, 05.01.2024 року на стадії досудового розслідування ОСОБА_9 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави, який у подальшому неодноразово продовжувався.

Отже, із вищевказаного випливає, що ОСОБА_9 перебуває під вартою більше двох років. Останній обвинувачуються у вчиненні декількох епізодів злочинної дії. Станом на день ухвалення оскаржуваної ухвали судом не допитано жодного свідка у справі.

Суд наголошує, що таке надмірно тривале утримання обвинуваченої під вартою без ухвалення вироку у справі не є виправданим об`єктивними обставинами.

При цьому матеріали кримінального провадження, зокрема і клопотання прокурора, не містять достатнього обґрунтування поважності і доцільності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 на даному етапі судового розгляду.

Суд наголошує, що сама по собі тяжкість пред`явленого обвинувачення та тяжкість можливого покарання не є самостійною, виключною та достатньою підставою в обґрунтування неможливості застосування до обвинуваченого за вказаних обставин більш м`якого запобіжного заходу.

З матеріалів провадження встановлено відомості про наявність у ОСОБА_9 місця проживання у АДРЕСА_1 .

Вказана квартира на праві власності належить матері ОСОБА_9 ОСОБА_12 , яка в судовому засіданні не заперечувала, щодо проживання її сина у вказаній квартирі разом з нею.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшла висновку, що застосування до ОСОБА_9 такого виключного запобіжного заходу, як тримання під вартою, є невиправдано суворим запобіжним заходом. Тому суд дійшла висновку, що відносно обвинуваченоїго може бути застосовано більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем мешкання останнього з покладенням на нього обов`язків відповідно до ч.5 ст.194 КПК.

Одним із видів запобіжного заходу, згідно ст. 176 КПК України, є домашній арешт.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або в певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Суддя вважає, що застосування цього запобіжного заходу ОСОБА_9 із забороною залишати місце свого проживання цілодобово в достатній мірі забезпечить адекватне виконання останнім процесуальних обов`язків.

Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження.

Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Такий запобіжний захід буде співмірним і доцільним для забезпечення дієвості даного кримінального провадження та вона зможе повною мірою забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 199 КПК України.

Керуючись ст.ст.3, 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 195, 196, 314, 331, 392 КПК України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити частково.

Клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт задовольнити повністю.

Застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід у виді домашнього арешту, шляхом заборони обвинуваченому залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово.

Звільнити ОСОБА_9 з-під варти в залі суду.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на ОСОБА_9 такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не змінювати своє місце проживання без дозволу суду;

- заборонити спілкування зі свідками в цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду закордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за її поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуватиме, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань. У випадку порушення покладених на обвинуваченого обов`язків до нього може бути застосовано більш суворий запобіжний захід.

Визначити строк дії цієї ухвали до 21 травня 2026 включно.

Скасувати ухвалу суду від 28.01.2026 про продовження строку дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 у виді тримання під вартою.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту підлягає виконанню після її проголошення.

Цю ухвалу передати для виконання до відділу поліції за місцем проживання обвинуваченого, зобов`язавши вказаний орган негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це суд.

Копію ухвали надіслати начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» для виконання в частині звільнення ОСОБА_9 з-під варти.

Повний текст ухвали суду складений 24.03.2026 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1