Справа № 521/1065/26
Номер провадження:1-кс/521/478/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року м. Одеса

Хажибейський районний суду м. Одеси у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Хажибейського районного суду м. Одеси клопотання слідчого СВ ВП №3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 , по кримінальному провадженню, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000102 від 25.01.2026 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеса, українця, громадянина України, з середньою освітою, який зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , який проходить військову службу за мобілізацією на посаді стрільця-зенітника зенітного ракетного взводу зенітної ракетно-артилерійської батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону у військові частині НОМЕР_1 , у військовому званні «матрос», раніше не судимого, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, слідчий суддя

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді Хаджибейського районного суду м. Одеси з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

З клопотання вбачається, що 25.01.2026 року до чч ВнП № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення 102, про те що, працівниками патрульної поліції біля будинку за адресою: м. Одеса, вул. М`ясоїдівська, буд. 5 виявлено гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при поверхневій перевірці якого було виявлено предмет ззовні схожий на гранату РГД-5 у кількості 1 штука. ЖЄО № 2671.

Враховуючи вищевикладене, орган досудового розслідування у своєму клопотанні просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Прокурор у судовому засідання підтримав клопотання, оскільки вважав мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають право слідчому судді на застосування найбільш суворого заходу, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Слідчий підтримав клопотання в повному обсязі.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 заперечував проти клопотання, просив застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав думку захисника.

Вивчивши клопотання з доданими матеріалами, а також вислухавши думку учасників, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч.1, ч.2 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так слідчим суддею встановлено, СВ ВП №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені внесеному до ЄРДР за №0000102 від 25.01.2026 року, а Одеською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Південного регіону здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні.

Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення за ч.1 ст.263 КК України, тобто носінні бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу.

25.01.2026 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст.208 КПК України.

26.01.2026 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину за ч.1 ст.263 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , протоколом огляду предмету, а саме відеозаписів з боді-камер, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 , іншими доказами у їх сукупності, які зібрані у ході досудового розслідування.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання до 7 років позбавленням волі

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в клопотанні, на даному етапі досудового розслідування даного кримінального провадження слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин.

Слідчий суддя погоджується із доводами органу досудового розслідування та вважає, що повідомлена ОСОБА_4 підозра станом на час розгляду даного клопотання, повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Аналіз наданих доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з вказаними правопорушеннями на даному етапі, хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення.

Наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України.

В судовому засіданні встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуває у віці 47 років, з середньою освітою, не одружений, дітей на утриманні не має, військовослужбовець ЗСУ.

Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам передбаченим ст. 177 КПК України, необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою виходячи із наступного:

- п.1 ч.1 ст.177 КПК України - переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Так, ОСОБА_11 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, який згідно ст. 12 КК України відносять до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним (позбавлення волі до 10 років) дає підстави вважати, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Окрім цього, ОСОБА_11 може уникати проведення слідчих та процесуальних дій, тим самим затягувати розумні строки досудового розслідування;

- п.1 ч.1 ст.177 КПК України ризик переховування від органів досудового розслідування та суду є обґрунтованим, у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 , неодружений, малолітніх дітей, неповнолітніх осіб, та осіб похилого віку на утриманні не має, що свідчить про відсутність стійких соціальних зав`язків, підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до семи років, тому є підстави вважати, що підозрюваний, знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від органу досудового розслідування та в подальшому від суду.

- п.3 ч.1 ст.177 КПК України ризик незаконно впливати на свідків є обґрунтованим у зв`язку із тим, що ОСОБА_4 , в ході ознайомлення з додатками до клопотання про обрання запобіжного заходу, стануть відомі місця проживання свідків та їх анкетні дані, а тому підозрюваний шляхом залякування, погроз чи вмовляння може вплинути на потерпілого для того щоб останній змінив свої покази у кримінальному провадженні, так як під час судового розгляду він ще не допитаний

Слідчий суддя приходить до висновку, що в даному випадку є виправданим застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Викладене дає підстави вважати, що інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити досягнення мети їх застосування, тому стосовно підозрюваного ОСОБА_4 необхідним є застосування найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи у судовому засіданні захисника та підозрюваного не спростовують висновків суду щодо застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обмежень щодо застосування найбільш сурового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою передбачених ч.2 ст.183 КПК України слідчим суддею під час судового розгляду не встановлено.

Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного

ОСОБА_4 , у вигляді особистого зобов`язання пов`язана з тим, що цей запобіжний захід не забезпечить належної поведінки підозрюваного, враховуючи тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованого злочину, тяжкість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному за інкримінований злочин.

Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного

ОСОБА_4 , у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що до органу досудового розслідування не було звернення із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту пов`язана з тим, що він на даний час не працевлаштований, відсутність у нього міцних соціальних зав`язків, дозволяють йому залишити територію міста Одеси та безперешкодно переїхати до іншого населеного пункту з метою переховування від органу досудового розслідування та суду.

Згідно з п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому, відповідно практики Суду, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зав`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх судових засідань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Разом з цим, у справі «І.А. проти Франції» №1/1998/904/1116 від 23.09.1998 року Суд вказує, що національний суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, у справі «Лабіта проти Італії» №26772/95 від 06.04.2000 року Суд також нагадує, що існування розумної підозри, що заарештована особа вчинила правопорушення, є умовою sinequanon (те, без чого неможливо) для тривалого тримання під вартою, але через деякий час ця умова перестає бути достатньою. У таких випадках Суд повинен встановити, чи інші підстави, наведені судовими органами, виправдовують подальше позбавлення свободи. У разі «відповідності» і «достатності» таких підстав Суд має також з`ясувати, чи компетентні національні органи виявили «особливу ретельність» у здійсненні провадження.

Зокрема, в справі «Білуха проти України» №33949/02 від 09.11.2006 Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись у світлі обставин справи та з огляду на наступні критерії: складність справи, поведінка підозрюваного та відповідних органів влади та ін. Також Суд зазначає, що тільки ті затримки, які сталися з вини держави (правоохоронних органів), можуть виправдати висновок стосовно недотримання вимоги «розумного строку» (п.п.61, 64).

Враховуючи вищевикладене, а також той факт, що ОСОБА_4 , вчинив тяжкий злочин, вважаю за доцільне обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строків досудового розслідування.

Відповідно до положень ст.182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

З урахуванням майнового стану підозрюваного, ОСОБА_4 слідчий суддя доходить висновку про можливість про визначення розміру застави у розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в перерахунку становить 166 400 /сто шістдесят шість тисяч чотириста/ гривень. На думку слідчого судді застава в такому розмірі буде достатнім стримулючим засобом, щоб запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Застосовуючи до підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

В частині застосування обов`язків відносно підозрюваного, то слідчий суддя вважає необхідним їх встановити в тому об`ємі, як зазначено у клопотанні органу досудового розслідування з врахування введеного в Україні воєнного стану.

Керуючись ст.ст. 132,176,177,178,183,186,193,194,196,197,208, КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 , по кримінальному провадженню, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000102 від 25.01.2026 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою становить 58 /п`ятдесят вісім/ днів в межах строку досудового розслідування та обчислюється з моменту затримання, тобто з 25.01.2026 року.

Ухвала судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 26.03.2026 року.

На підставі п.2 ч.5 ст.182 КПК України визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України - встановити у розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в перерахунку становить 166 400 /сто шістдесят шість тисяч чотириста/ гривень.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки строком на 58 /п`ятдесят вісім/ днів, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

1)не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

3)утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні та іншими особами з приводу обставин вчиненого ним кримінального правопорушення;

4)здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків підозрюваним, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу.

Підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

Копію ухвали направити для виконання співробітникам ДУ «Одеський слідчий ізолятор» та іншим учасникам процесу.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1