Справа № 308/6294/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2026 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ужгородського

міськрайонного суду Закарпатської області клопотання старшого слідчого слідчого відділення ВП №1

Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні

№0000166 від 02.04.2026, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Вінницької області, Жмеринського району, с. Станіславчик, громадянина України, українця за національністю, такого, що не має реєстрації місця проживання, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває в цивільному шлюбі, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

встановив:

В провадженні суду перебуває вищевказане клопотання.

Подане клопотання слідчий мотивує тим, що невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізінше початку лютого 2026 року, на території с. Соловка, Ужгородського району, Закарпатської області в ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення осіб призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон, через державний кордон України, всупереч обмеженням, встановленим Законом України «Про правовий режим воєнного стану», з корисливих мотивів, за грошову винагороду.

В ході виконання свого злочинного умислу, спрямованого на незаконне переправлення осіб призовного віку через державний кордон України, у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, але не пізніше початку лютого 2026 року, на території с. Соловка Ужгородського району Закарпатської області, в обвинуваченого виник корисливий умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , якому в умовах воєнного стану обмежено виїзд за межі України.

Як зазначає слідчий, 06.02.2026 ОСОБА_4 за допомогою мобільного додатку «Messenger» повідомив ОСОБА_6 , що може організувати його незаконне переправлення через державний кордон України за грошову винагороду у розмірі 10 000 доларів США. При цьому обвинувачений вказав, що оплата має здійснюватися частинами, а ОСОБА_6 необхідно прибути до м. Ужгород Закарпатської області для отримання подальших вказівок.

На виконання таких вказівок, у період з 06.02.2026 по 06.03.2026, ОСОБА_6 здійснив на банківську картку «Monobank», НОМЕР_1 , надану ОСОБА_4 , грошові перекази у загальному розмірі 367 900 грн., зокрема: 06.02.2026 8 600 грн; 07.02.2026 25 600 грн та 8 600 грн; 08.02.2026 25 000 грн, 17 800 грн, 25 000 грн та 17 800 грн; 14.02.2026 двічі по 4 800 грн; 01.03.2026 5 900 грн, 7 000 грн, 43 000 грн та 21 000 грн; 02.03.2026 21 000 грн, 43 000 грн, 43 000 грн та 21 000 грн; 06.03.2026 двічі по 12 500 грн.

Крім цього, у клопотанні зазначено, що 02.03.2026 підозрюваний через мобільний додаток «WhatsApp» повідомив ОСОБА_6 про необхідність прибути до м. Ужгород та після прибуття чекати подальших вказівок. 03.03.2026 ОСОБА_6 прибув до м. Ужгород, де за вказівками ОСОБА_4 винаймав житло у готелях «Галаговь» за адресою: м. Ужгород, вул. Довженка, №5, «Ужгород» за адресою: м. Ужгород, площа Богдана Хмельницького, №2, та «Alina Hotel&Hostel» за адресою: АДРЕСА_3 , очікуючи подальших вказівок щодо переправлення через державний кордон.

Також слідчий посилається на те, що 07.03.2026 підозрюваний надіслав ОСОБА_6 координати через «Google Maps» та наказав йому викликати автомобіль служби таксі «838» і прибути за вказаними координатами. Прибувши до центру с. Соловка Ужгородського району Закарпатської області, ОСОБА_6 повідомив про це ОСОБА_4 , після чого до нього підійшов ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який, як зазначено у клопотанні, не був обізнаний із злочинними намірами брата, та провів ОСОБА_6 до будинку за адресою: АДРЕСА_4 .

У період з 07.03.2026 по 31.03.2026 ОСОБА_6 перебував у вказаному будинку, очікуючи вказівок щодо незаконного перетину державного кордону. За цей час, як зазначає слідчий, ОСОБА_4 декілька разів приходив до нього, приносив їжу та проводив інструктаж щодо способу перетину кордону, місцевості, через яку необхідно буде рухатися, відстані до кордону, а також наголошував на необхідності запам`ятовувати надані ним вказівки.

31.03.2026 близько півночі підозрюваний разом із ОСОБА_7 прибув до будинку АДРЕСА_4 та повідомив ОСОБА_6 , що перехід через державний кордон має відбутися цього дня. Після цього обвинувачений покинув будинок, а згодом повідомив ОСОБА_7 , щоб той разом із ОСОБА_6 рухався у напрямку державного кордону України з Угорською Республікою. Однак ОСОБА_6 не встиг перетнути державний кордон, оскільки був виявлений та затриманий прикордонним нарядом на напрямку 335 прикордонного знаку на ділянці відповідальності ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

Таким чином, за змістом клопотання, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництві такими діями та сприянні їх вчиненню порадами, вказівками і наданням засобів, вчиненому з корисливих мотивів.

Крім того, слідчий зазначає, що отримані від ОСОБА_6 грошові кошти у загальному розмірі 367 900 грн. ОСОБА_4 набув та використав, достовірно знаючи про їх злочинне походження, зокрема передав 5 000 грн своєму сусіду ОСОБА_8 у рахунок повернення боргу. У зв`язку з цим орган досудового розслідування вважає, що ОСОБА_4 також підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 209 КК України.

29 квітня 2026 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України та ч.1 ст. 209 КК України.

Зазначає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_4 злочину повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами. Окрім цього слідчий в клопотанні зазначає про існування ризиків переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати документи, речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, в яких підозрюється. Також вказує на те, що варто врахувати, що обвинувачений проживає у прикордонному населеному пункті, обізнаний зі способами незаконного перетину державного кордону та змінює місце проживання, у зв`язку з чим може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. У той же час посилається на наявність ризику вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень, оскільки ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за злочини, передбачені ст. 332 КК України, вчиняв їх під час іспитового строку, щодо нього неодноразово скеровувались обвинувальні акти до суду, а також застосовувались запобіжні заходи у вигляді застави. З огляду на це, а також враховуючи характер інкримінованих діянь, слідчий вважає, що існує реальний ризик вчинення підозрюваним нових кримінальних правопорушень.

З огляду на вказане слідчий звертає увагу, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , вчинене з корисливих мотивів. Разом з цим враховуючи наявні ризики, які підтверджуються доданими до клопотання матеріалами, більш м`які запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава не зможуть запобігти ризикам, визначеним ч. 2 ст. 177 КК України, а тому є необхідність у обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи вищенаведене, просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб щодо ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити. Також просив визначити заставу як альтернативний запобіжний захід в більшому розмірі, ніж це передбачено п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 здійснював незаконне переправлення особи через державний кордон України, що свідчить про значну суспільну небезпеку дій особи, а тому застава в розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та просив визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним покладений на нього процесуальних обов`язків, а саме у розмірі понад 500 000 грн. (п`ятсот тисяч гривень), що дорівнює розміру сто п`ятдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Підозрюваний в судовому засіданні проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечив. Зазначив, що клопотання є необґрунтованим, вважає, що ризики не доведені, а доводи прокурора не підтверджені. Просив обрати більш м`який запобіжний захід, а у разі обрання тримання під вартою визначити мінімальний розмір застави.

Заслухавши думку прокурора, підозрюваного, приходжу до наступного висновку.

Витягом з ЄРДР підтверджено, що органом досудового розслідування старшим слідчим слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні під №0000166, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 02 квітня 2026 року, за ознаками складу кримінальних правопорушень (злочинів), передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України та ч. 1 ст. 290 КК України.

Слідчим суддею встановлено, що 29 квітня 2026 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 332 КК України та ч. 1 ст. 290 КК України.

Згідно зі змістом ст. ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 194 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу крім наявності ризиків, зазначених у статті 177, враховуються тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа, її вік, стан здоров`я, розмір майнової шкоди, майновий стан, наявність родини та утриманців, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_4 злочину повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме:

повідомленням про виявлення кримінального правопорушення від 02.04.2026; протоколом огляду предмета від 04.04.2026; протоколом допиту свідка ОСОБА_6 від 03.04.2026; протоколами пред`явлення особи ОСОБА_4 та ОСОБА_7 для впізнання за фотознімками свідком ОСОБА_6 від 03.04.2026; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 03.04.2026; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , від 03.04.2026; копіями платіжних квитанцій щодо перерахунку грошових коштів ОСОБА_4 свідком ОСОБА_6 ; протоколом проведення слідчого експерименту із свідком ОСОБА_6 ; протоколом огляду мобільного телефону належного ОСОБА_4 від 28.04.2026; повідомленням про оголошення підозри ОСОБА_4 від 29.04.2026; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 29.04.2026.

Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, є достатньою для висновку про причетність підозрюваного до злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. При цьому зазначені у розглядуваному клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних, отже за переконанням слідчого судді особа обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому.

Разом з тим слідчий суддя зауважує, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчий суддя враховує, що при обранні запобіжного заходу підозрюваному зазначений слідчим в клопотанні та заявлений прокурором в судовому засіданні ризик того, що підозрюваний може переховуватися від слідства та суду знайшов своє підтвердження, так як ОСОБА_4 підозрюється у організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, а відтак будучи обізнаним у можливих способах перетину державного кордону може покинути територію України та переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду за кордоном.

Означений ризик також посилюється з огляду на тяжкість злочину, у якому особа підозрюється, а саме те, що санкція статті ч. 3 ст. 332 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 раніше судимий, перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей.

Також слідчий суддя вважає наявним ризик незаконного впливу на учасників у даному кримінальному провадженні, оскільки перебуваючи на волі, або без відповідних процесуальних обов`язків, покладених на нього судом, ОСОБА_4 може чинити психологічний чи фізичний тиск на свідків з метою зміни даних ними слідству показів, що зрештою утруднить встановлення об`єктивної істини у цьому кримінальному провадженні.

Крім того слідчий суддя вважає доведеним ризик можливого продовження злочинної діяльності підозрюваним, так як в Україні триває призов на військову службу по мобілізації, при цьому обмежено виїзд за кордон чоловіків, а відтак будучи обізнаним зі способами перетину державного кордону, підозрюваний може надавати бажаючим нелегально покинути Україну вказівки та поради щодо такого перетину за грошову винагороду.

Окрім цього слідчий суддя вважає наявним ризик перешкоджання підозрюваним кримінальному провадженню іншим чином, так як досудове розслідування перебуває на початковій стадії, не всі особи причетні до розробки вищеописаного протиправного механізму виїзду за межі території України встановлені, не всі документи, які мають значення для досудового розслідування виявлені та вилучені в ході проведення першочергових слідчих (розшукових) дій, а відтак такі можуть бути знищені, сховані або спотворені.

В рішенні у справі «Лабіта проти Італії» Європейський суд з прав людини вказує, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Так, наразі в Україні триває воєнний стан, вчинення підозрюваним злочину в означений час з корисливих мотивів засуджується законом і суспільством.

Застосування альтернативних запобіжних заходів, не пов`язаних з ізоляцією підозрюваного від суспільства, на думку слідчого судді, буде недостатнім для попередження вищевказаних ризиків й забезпечення належної процесуальної поведінки такого.

Більш того військова агресія російської федерації проти України суттєво обмежує можливість виконання органами влади своїх повноважень, зокрема щодо контролю за процесуальною поведінкою підозрюваного у разі його перебування на волі.

Таким чином наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання таким ризикам, свідчить про підставність обрання запобіжного заходу підозрюваному у виді тримання під вартою на строк до 60 днів.

Частина 3 ст. 183 КПК України регламентує обов`язок суду визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним/обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України. При цьому за п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної/обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначено в межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тяжкість кримінального правопорушення, його високого степеня суспільної небезпеки у зв`язку з незаконним переправленням ОСОБА_4 осіб через Державний кордон України, особу підозрюваного, його майновий і сімейний стан, слідчий суддя вважає, що в даному випадку має місце виключний випадок і застава в максимальному розмірі передбаченому ч. 5 ст. 182 КПК України, не в повній мірі гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, оскільки розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, і вважає за необхідним визначити її у розмірі, що становить 135 (сто тридцять п`ять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Саме такий розмір застави, на думку слідчого судді, спонукатиме підозрюваного виконувати процесуальні обов`язки, покладені на нього цією ухвалою, та зможе запобігати встановленим судом ризикам під загрозою звернення застави у дохід держави.

Слідчий суддя зауважує, що підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі. У разі внесення застави на підозрюваного покладаються обов`язки, визначені в резолютивній частині ухвали, строк яких, відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України, визначено до двох місяців.

Відповідно до ст. 205 КПК України ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 184, 186, 193-194, 196, 197, 202,309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до шістдесяти днів, а саме до 27.06.2026 включно.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов?язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, у 135 (сто тридцять п?ять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить суму 449280 (чотириста сорок дев?ять тисяч двісті вісімдесят) гривень 00 копійок.

Роз`яснити, що ОСОБА_4 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 покласти наступні обов?язки:

-прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним викликом, вимогою та визначеною періодичністю;

-не відлучати з населеного пункту, в кому він фактично проживає без дозволу слідчого,

прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та роботи;

-утримуватись від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби у Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в?їзд в Україну.

Роз?яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання вищеперерахованих обов?язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.

Строк дії покладених на ОСОБА_4 обов?язків становить два місяці й визначено до

27.06.2026 включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні №0000166 від 02.04.2026.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п?яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1