Провадження № 1-кс/686/149/26
УХВАЛА

18 лютого 2026 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 звернулась до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду із скаргою на бездіяльність слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, та прийняти рішення, передбачене ст. 214 КПК України.

Скаргу обґрунтовує тим, що 10 листопада 2025 року ОСОБА_4 (далі Скаржник, ОСОБА_4 ) звернулась до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому із заявою про вчинене кримінальне правопорушення з додатками та направила його поштовим відправленням цінним листом з описом вкладення за № 703, що було отримано 11.11.2025 року.

Зокрема, ОСОБА_4 повідомила наступні обставини, що можуть свідчити про 02 листопада 2025 року сина ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ОСОБА_5 ), в порядку частини 1 статті 208 КПК України, у рамках кримінального провадження №0000170 від 16.10.2025 року, затримано за підозрою у вчиненні злочину передбаченого частиною 2 статті 111 Кримінального кодексу України. Після його фактичного затримання сина, ОСОБА_4 в порядку КПК України, як члена сім`ї повідомлено про його затримання. Під`їхавши на місце затримання у с. Ланок, Веснянського старостату, Старокостянтинівської ОТГ, Хмельницької області, ОСОБА_4 виявила наявні у її сина численні тілесні ушкодження у виді садин, синців, різного роду ран, що, як мінімум, візуально дає підстави зробити висновок про його побиття, а зважаючи на те, що ОСОБА_5 після фактичного затримання повністю знаходився під фізичним контролем органів досудового розслідування, зокрема працівників Служби безпеки України, є достатні підстави вважати, що такі протиправні дії вчиненні посадовими особами органів досудового розслідування під час виконання своїх службових обов`язків чи за інших невідомих мені обставин. Цей факт, щодо тілесних ушкоджень, породжує обґрунтовані припущення, що посадовими особами застосовано фізичне насилля та жорстоке поводження, щоб зламати психологічний опір ОСОБА_5 , як затриманої особи, та скористатися його вразливим становищем для отримання зізнавальних показів. Так, як ОСОБА_4 відомо, якщо особа перебуває під контролем правоохоронного органу, саме цей орган несе відповідальність за забезпечення її життя, здоров`я та безпеки. Це включає обов`язок вживати заходів для запобігання погіршенню стану здоров`я, а в разі потреби надавати медичну допомогу. Із протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 02.11.2025 року вбачається, що ОСОБА_5 пояснив, що під час затримання був побитий невідомими особами, а саме зламали йому нижню частину носу, вибили щелепу, наносили багато ударів по спині, грудній клітині, ногам. Незважаючи на те, що він вказував про асматичні приступи, не давали можливість нормально дихати, одягали кайданки, наступали на спину, тягнули за руки, порвали золотий ланцюжок, погрожували фізичною розправою, вимагали паролі до телефону, крім того погрожували вогнепальною зброєю, а саме револьвером. Відтак, в діях невідомих для ОСОБА_4 службових осіб Служби безпеки України, які здійснювали затримання її сина ОСОБА_5 , застосували насильство фізичного та психологічного характеру та піддали його жорстокому та не людському поводженню, містяться ознаки кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 365 Кримінального кодексу України.

Представник скаржника в судовому засіданні підтримала подану скаргу, просили суд її задовольнити.

Уповноважена особа ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, будучи належним чином повідомленою про дату та час розгляду скарги, у судове засідання не з`явилася, однак відповідно до ст. 306 ч.3 КПК України це не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Разом з тим, до ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише ті, що містять відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Разом з тим зміст ч. 1ст. 214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим КК України.

Як вбачається з матеріалів судового провадження 10 листопада 2025 року ОСОБА_4 (далі Скаржник, ОСОБА_4 ) звернулась до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому,щодо невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Однак, в передбачені законом строки відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені не були та розслідування не розпочато.

Статтею 216 КПК України визначена підслідність органам досудового розслідування кримінальних правопорушень.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи листа керівника Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Хмельницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_6 від 13.01.2026 вбачається, що заява ОСОБА_4 розглянута та була скерована до Служби безпеки України для організації розгляду.

Згідно з ст. 218 КПК України досудове розслідування здійснюється слідчими того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення, тобто реєстрація кримінальних правопорушень, шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР, слідчим (прокурором), під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення, відповідає вимогам ст.ст. 214, 218 КПК України.

Отже, доводи ОСОБА_4 про обов`язок уповноваженої особи на внесення відомостей до ЄРДР, слідчий суддя вважає безпідставними, оскільки заява ОСОБА_4 від 10.11.2025 керівником Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Хмельницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_6 розглянута та скерована до Служби безпеки України, для організації її розгляду, а тому в діях уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому відсутня бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР.

Адже, направлення заяви до відповідного органу задля прийняття рішення за наслідком розгляду такої заяви не суперечить положенням ст.ст.214,216,218 КПК Україниі вказана обставина спростовує факт допущення заявленої скаржником бездіяльності.

Відповідно дост. 307 КПК Україниухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора під час досудового розслідування може бути постановлена, зокрема про відмову у задоволенні скарги.

За таких обставин, слідча суддя дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 303-304, 307, 309, 376 КПК України, слідча суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя