Провадження № 1-кп/643/550/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2026 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001070 від 25.10.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та підозрюваним, -

встановив:

18 грудня 2025 року до Салтівського районного суду міста Харкова надійшов обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001118 від 29.09.2025 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Ухвалою судді Салтівського районного суду міста Харкова від 23 грудня 2025 року призначено підготовче судове засідання.

У кримінальному провадженні №0001118 від 29.09.2025 року між прокурором Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника обвинуваченого адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено угоду про визнання винуватості від 29 грудня 2025 року, яке прокурор заявила у підготовчому судовому засіданні.

Відповідно до умов даної угоди, обвинувачений ОСОБА_7 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, вчиненого ним за викладених вище обставин у повному обсязі висунутого обвинувачення. Обвинувачений ОСОБА_4 щиро розкаювався у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно надав показання, що мають істотне значення для встановлення істини у справі, відшкодував збитки, завдані потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної події.

Сторони угоди підтверджують, що її укладення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При укладанні угоди враховано обставини, які пом`якшують покарання, особу обвинуваченого та узгодили покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі ч.1 ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості, яка укладена 29 грудня 2025року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Обвинувачений в судовому засіданні просить суд затвердити угоду.

Захисники підтримали позицію обвинуваченого, просили затвердити угоду.

Потерпілі надали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Угоду підтримали, зазначили, що претензій до обвинуваченого не мають.

Суд, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши угоду про визнання винуватості, матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що у затвердженні угоди про визнання винуватості необхідно відмовити, з огляду на наступне.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Відповідно до ч. 7 ст.474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості. У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

За наявності однієї з підстав, передбачених ч.7 ст. 474 КПК України, або за наявності кількох підстав у їх сукупності суд зобов`язаний відмовити у затвердженні угоди.

Угода не є обов`язковою для суду. Суд вправі не затвердити угоду, якщо має обґрунтовані сумніви щодо відповідності угоди вимогам закону, фактичним обставинам справи або сумніви стосовно справедливості запропонованої в угоді міри покарання чи юридичній кваліфікації діяння.

Відповідно до положень п. 3 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Перевіривши зміст угоди про примирення на відповідність вимогам КПК України, вислухавши прокурора, обвинуваченого, захисників, суд дійшов висновку про необхідність відмови у затвердженні угоди з наступних підстав.

Питання призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності у кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер злочину, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання тощо.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених та попередження нових кримінальних правопорушень, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових правопорушень. Згідно з принципами співмірності та індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.

Злочин, передбачений статтею 289 КК України, є грубим порушенням Правил дорожнього руху України, окрім безпеки дорожнього руху, посягає на життя та здоров`я громадян, може мати негативні наслідки для суспільства та завдати значної шкоди суспільним і приватним інтересам. Попередження вчинення вказаних злочинів в майбутньому та призначення за їх вчинення достатнього, необхідного та співмірного покарання, є основним завданням передбаченого законом покарання та має на меті не тільки кару, а й перевиховання засудженого та запобігання вчинення ним таких злочинів у майбутньому.

Згідно з угодою про визнання винуватості, сторони погодили призначення покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки без позбавлення права керування транспортними засобами із застосуванням ст. 75 КК України.

Не призначення обвинуваченому додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, у даному випадку вочевидь не відповідає ані характеру вчиненого злочину та тяжкості вчиненого діяння, ані ступеню суспільної небезпеки поведінки обвинуваченого, які викладено в угоді та не зможе сприяти попередженню вчинення ним подібних злочинів в майбутньому.

Отже, узгоджене покарання не може забезпечити в повній мірі досягнення мети кримінального покарання, визначеної статтею 50 Кримінального кодексу України, а саме виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, умови угоди про визнання винуватості не відповідають вимогам справедливості, розумності та законності, суперечать інтересам суспільства і завданням кримінального провадження, а запропоноване покарання є явно неспівмірним із характером і ступенем тяжкості вчиненого злочину, що суперечить положенням статті 65 Кримінального кодексу України.

Обставини, на які посилаються сторони як на підставу для призначення визначеного угодою покарання, а саме щире каяття обвинуваченого та сприяння розкриттю злочину, не мають такого значення, яке б знижувало ступінь тяжкості вчиненого злочину до такої міри, щоб робили призначення додаткового покарання не можливим чи не доцільним.

Крім того, умови угоди створюють враження формального використання інституту визнання винуватості з метою уникнення реальної кримінальної відповідальності, що суперечить публічним інтересам та принципам верховенства права.

Таким чином, запропоноване сторонами покарання не є співмірним тяжкості інкримінованого обвинуваченому правопорушення, не забезпечує досягнення мети кримінального провадження та суперечить засадам законності, справедливості та верховенства права.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

Керуючись статтями 314-316, 369, 371, 372, 474 КПК України, суд,

Постановив:

У затвердженні угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_4 . , за участі захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 - відмовити.

Продовжити судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 Кримінального кодексу України, в загальному порядку.

Призначити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Салтівського районного суду міста Харкова на 12.03.2026 на 11 год. 20 хв.

Роз`яснити, що повторне звернення з угодою з тим самим підозрюваним, обвинуваченим в одному кримінальному провадженні допускається одноразово у разі усунення підстав, на основі яких суд відмовив у затвердженні такої угоди. У разі повторної відмови судом у затвердженні угоди наступне звернення з угодою з тим самим підозрюваним, обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1