Справа № 127/9615/26
Провадження № 1-кс/127/3846/26
У Х В А Л А

Іменем України

26 березня 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницького області в складі

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2

за участю:

прокурора: ОСОБА_3 ,

підозрюваного: ОСОБА_4 , його захисників: адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого детектива Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у Вінницькій області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді застави щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Маянів, Вінницького району Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший детектив Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у Вінницькій області ОСОБА_7 24.03.2026 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді застави, щодо підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що підрозділом детективів Територіального управління БЕБ у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000001 від 29.05.2024 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

В межах даного кримінального провадження 17.03.2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, тобто в умисному ухиленні від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, вчиненому особою, яка займається підприємницькою діяльністю без створення юридичної особи, що призвело до фактичного ненадходження до бюджетів коштів у особливо великих розмірах.

Встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, яке карається штрафом від десяти тисяч до п`ятнадцяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років, не має у власності нерухомого майна, проживає в житлі, яке йому не належить, а тому під загрозою застосування суворої міри покарання може здійснити спроби переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, тобто наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, наявний ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_4 може не з`являтися за викликом слідчого, прокурора або суду з неповажних причин.

Наведені обставини, а також розмір майнової шкоди у вигляді несплачених податків на загальну суму 21 832 875 гривень дають підстави вважати, що більш м`який запобіжний захід, окрім застави, на даний час не може забезпечення виконання підозрюваним (обвинуваченим) покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти ризикам, визначеним ст. 177 КПК України.

На підставі викладеного, детектив, за погодженням з прокурором звернувся до суду з вищевказаним клопотанням та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги клопотання підтримав, просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб з покладенням на підозрюваного певних обов`язків.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисники адвокати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання детектива, просили відмовити в його задоволенні.

Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження №0000001, заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного та його захисників, дійшов висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Згідно з частиною першою статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За приписами частини другої статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини восьмої статті 194 КПК України до підозрюваного, обвинуваченого у вчиненні злочину, за який передбачено основне покарання у виді штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, може бути застосовано запобіжний захід лише у вигляді застави або тримання під вартою у випадках та в порядку, передбачених цією главою.

Згідно з частиною першою статті 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що підрозділом детективів Територіального управління БЕБ у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000001 від 29.05.2024 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

Зокрема, досудовим розслідуванням встановлено, що 16 лютого 2018 року ОСОБА_4 зареєстрований виконавчим комітетом Вінницької міської ради як фізична особа-підприємець, про що до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців внесено відповідний запис за № 0060507.

На податковий облік ОСОБА_4 взято 16.02.2018 Головним управлінням ДПС у Вінницькій області із адресою реєстрації: АДРЕСА_1 , з 01.01.2025 останній вибув з ГУ ДПС у Вінницькій області та перейшов до Одеської ДПІ Головного управління ДПС в Одеській області за № 53.

Основним видом діяльності ФОП ОСОБА_4 є роздрібна торгівля деталями та приладдям до автотранспортних засобів.

Установлено, що ОСОБА_4 , здійснюючи діяльність як фізична особа-підприємець, умисно ухилився від сплати податків за період з жовтня 2018 року по грудень 2023 року на суму 21 832 875 грн за наступних обставин.

Так, відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до ст. 16 Податкового кодексу України (далі ПК України) платник податків зобов`язаний:

- вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів;

- подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів;

- сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

У відповідності до п. 36.1 ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом.

Відповідно до абзацу першого п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з п. 291.4 ст. 291 ПК України суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на групи платників єдиного податку, у тому числі:

- друга група фізичні особи-підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв:

- не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб;

- обсяг доходу не перевищує 834 розміри мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Відповідно до п. 293.4 ст. 293 ПК України ставка єдиного податку встановлюється для платників єдиного податку першої - третьої групи (фізичні особи - підприємці) у розмірі 15 відсотків:

- до суми перевищення обсягу доходу, визначеного у підпунктах 1, 2 і 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу;

- до доходу, отриманого при застосуванні іншого способу розрахунків, ніж зазначений у цій главі.

Підпунктом 298.2.3. п. 298.2 ст. 298 ПК України визначено, що платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки:

1) у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку першої і другої груп та нездійснення такими платниками переходу на застосування іншої ставки - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення;

2) у разі перевищення протягом календарного року обсягу доходу, встановленого підпунктом 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, платниками єдиного податку першої і другої груп, які використали право на застосування інших ставок, встановлених для третьої групи, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення;

4) у разі застосування платником єдиного податку іншого способу розрахунків, ніж зазначені у пункті 291.6 статті 291 цього Кодексу (крім платників єдиного податку третьої групи - електронних резидентів (е-резидентів), - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому допущено такий спосіб розрахунків.

Пунктом 299.11 ст. 299 ПК України передбачено, що у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Відповідно до п. 177.1 ст. 177 ПК України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Згідно п. 167.1 ст. 167 ПК України ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Пунктом 177.2 ст. 177 ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відповідно до п.п. 177.4.5. п. 177.4 ст. 174 ПК України не включаються до складу витрат підприємця:

- витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем;

- витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації;

- витрати на придбання та утримання основних засобів, визначених абзацами восьмим - десятим підпункту 177.4.6 цього пункту;

- документально не підтверджені витрати;

- витрати, щодо яких за сукупністю умов здійснення операції є підстави вважати, що наявні обставини (факти) свідчать про її здійснення з метою надання неправомірної вигоди службовій особі (у тому числі службовій особі іноземної держави);

- витрати, які контролюючий орган не враховує (не визнає) внаслідок того, що відповідно до законодавства встановлено, що операція здійснена від імені та/або в інтересах платника податку з метою надання неправомірної вигоди під час вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтями 369, 369-2 Кримінального кодексу України, прямо чи опосередковано (через третіх осіб), незалежно від розміру неправомірної вигоди.

Відповідно до п.п. 1.3 п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України ставка збору становить:

1) для платників, зазначених у підпункті 1 підпункту 1.1 цього пункту, - 1,5 відсотків від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1 підпункту 1.2 цього пункту, крім доходів, які оподатковуються за ставкою, визначеною підпунктом 4 цього підпункту;

2) для платників, зазначених у підпункті 2 підпункту 1.1 цього пункту, - 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, з розрахунку на календарний місяць;

3) для платників, зазначених у підпункті 3 підпункту 1.1 цього пункту, - 1 відсоток від доходу, визначеного згідно із статтею 292 цього Кодексу;

4) для військовослужбовців та працівників Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Головного управління розвідки Міністерства оборони України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної спеціальної служби транспорту України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань - 1,5 відсотка з доходу, одержаного у вигляді грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, які здійснюються відповідно до законодавства України (за винятком доходів, які звільняються від оподаткування військовим збором відповідно до підпункту 1.7 цього пункту).

Пунктом 181.1 ст. 181 ПК України визначено, що у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

Відповідно до п.183.1, 183.2 ст. 183 ПК України будь-яка особа, що підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, подає до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву.

У разі обов`язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до контролюючого органу не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу.

Відповідно до п.188.1 ст.188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню, газу, який постачається для потреб населення, електричної енергії, ціна на яку склалася на ринку електричної енергії.

У порушення зазначених вимог законодавства України ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ), будучи зареєстрованим фізичною особою підприємцем та самозайнятою особою платником податків, який здійснював підприємницьку діяльність у сфері роздрібної торгівлі деталями та приладдям до автотранспортних засобів, у період з 01.10.2018 по 31.12.2023, перебуваючи на території України, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), що входять до системи оподаткування та введені у встановленому законом порядку, допустив порушення вимог податкового законодавства України за таких обставин.

Так, перебуваючи на спрощеній системі оподаткування, у 2018 році ОСОБА_4 перевищив граничний обсяг доходу платника єдиного податку, встановлений абз. 2 п. 291.4 ст. 291 ПК України для відповідної групи у розмірі 1 500 000 гривень на календарний рік, оскільки фактично, за три квартали 2018 року, отримав дохід у сумі 1 640 126 гривень, тобто перевищив установлену законом межу на 140 126 гривень.

Відповідно до п. 293.4 ст. 293, пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298, п. 299.11 ст. 299 ПК України зазначені порушення призводять до втрати права на застосування спрощеної системи оподаткування, обов`язку переходу на загальну систему оподаткування та сплати інших податків і зборів, передбачених Податковим кодексом України.

Однак ОСОБА_4 , достовірно знаючи про перевищення граничного обсягу доходу, усвідомлюючи вимоги податкового законодавства та правові наслідки порушення умов перебування на спрощеній системі оподаткування, діючи з єдиним умислом, з корисливих мотивів, з метою мінімізації податкових зобов`язань, умисно не задекларував фактичні обсяги отриманого доходу, не здійснив переходу на загальну систему оподаткування з 01.10.2018, не нарахував і не сплатив єдиний податок у сумі 21 019,00 гривні, який підлягав сплаті до бюджету.

Крім того, у порушення вимог п. 181.1, п. 183.1183.4, п. 187.1, п. 188.1, пп. 194.1.1, п. 49.18.1 ст. 49, п. 203.1 ст. 203 ПК України, ОСОБА_4 , здійснюючи оподатковувані операції, не зареєструвався платником податку на додану вартість, не визначав та не декларував податкові зобов`язання з ПДВ, а також не подавав податкові декларації з ПДВ за період з жовтня 2018 року по грудень 2023 року.

Установлено, що чистий оподаткований дохід ОСОБА_4 , база оподаткування податком на додану вартість, за період з 11.10.2018 по 31.12.2023 становив 56 213 521 гривень, що із застосуванням ставки податку в розмірі 20 відсотків зумовило заниження податкових зобов`язань з ПДВ у сумі 11 242 704 гривень (56 213 521 ? 20 % = 11 242 704 грн).

Крім того, відповідно до п. 177.1, п. 177.2 ст. 177, п. 167.1 ст. 167 ПК України, об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб є чистий оподатковуваний дохід, який у зв`язку з відсутністю документально підтверджених витрат за період з 11.10.2018 по 31.12.2023 визначено у розмірі 54 200 774 гривні, що призвело до ненарахування та несплати податку на доходи фізичних осіб за вказаний періоду сумі 9 756 140 гривень (54 200 774 ? 18 % = 9 756 140).

Відповідно до п. 162.1 ст. 162 та п. 16? підрозділу 10 розділу XX ПК України, базою оподаткування військовим збором є той самий дохід, що і для податку на доходи фізичних осіб, у зв`язку з чим сума військового збору, що підлягала сплаті, за період з 11.10.2018 по 31.12.2023 становить 813 012 гривні (54 200 774 ? 1,5 % = 813 012).

Зазначені умисні дії ОСОБА_4 з жовтня 2018 року по грудень 2023 року, вчинені всупереч описаних вище вимог Податкового кодексу України з метою заниження податкових зобов`язань, призвели до ненадходження до бюджету єдиного податку, податку на доходи фізичних осіб, військового збору та податку на додану вартість на загальну суму 21 832 875 гривень, а саме:

- за 2018 рік сума несплачених податків становить 480 044 гривень, що у 544,8 разів перевищує неоподатковуваний мінімумів доходів громадян, з них 225 718 гривень податку на доходи фізичних осіб та військовий збір, період декларування та сплати яких настав у 2019 році;

- за 2019 рік сума несплачених податків становить 2 321 173 гривень, що у 2 416,6 разів перевищує неоподатковуваний мінімумів доходів громадян, з них 1 013 022 гривень податку на доходи фізичних осіб та військовий збір, період декларування та сплати яких настав у 2020 році;

- за 2020 рік сума несплачених податків становить 1 912 163 гривень, що у 1819,3 разів перевищує неоподатковуваний мінімумів доходів громадян, з них 943 032 гривень податку на доходи фізичних осіб та військовий збір, період декларування та сплати яких настав у 2021 році;

- за 2021 рік сума несплачених податків становить 2 652 381 гривень, що у 2336,9 разів перевищує неоподатковуваний мінімумів доходів громадян, з них 964 583 гривень податку на доходи фізичних осіб та військовий збір, період декларування та сплати яких настав у 2022 році;

- за 2022 рік сума несплачених податків становить 2 522 871 гривень, що у 2033,7 разів перевищує неоподатковуваний мінімумів доходів громадян, з них 1 241 474 гривень податку на доходи фізичних осіб та військовий збір, період декларування та сплати яких настав у 2023 році;

- за 2023 рік сума несплачених податків становить 11 944 243 гривень, що у 8900,3 разів перевищує неоподатковуваний мінімумів доходів громадян, з них 5 698 520 гривень податку на доходи фізичних осіб та військовий збір, період декларування та сплати яких настав у 2024 році.

Отже, ОСОБА_4 , будучи фізичною особою-підприємцем, діючи умисно та з корисливих мотивів, у період з жовтня 2018 року по грудень 2023 року ухилився від сплати єдиного податку в сумі 21 019 грн, податку на доходи фізичних осіб у сумі 9 756 140 грн, військового збору у сумі 813 012 грн та податку на додану вартість у сумі 11 242 704 грн, що призвело до фактичного ненадходження до державного бюджету України та місцевих бюджетів коштів на загальну суму 21 832 875 гривень, яка в 18 051 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та являється особливо великим розміром відповідно до примітки до ст. 212 КК України.

17 березня 2026 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, тобто в умисному ухиленні від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, вчиненому особою, яка займається підприємницькою діяльністю без створення юридичної особи, що призвело до фактичного ненадходження до бюджетів коштів у особливо великих розмірах.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також, суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування (рішенні у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984).

На думку суду, відомості та докази, що містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, а самеу витязі з ЄРДР за №0000001 від 29.05.2024; повідомленні про підозру від 17.03.2026; акті про результати документальної планової виїзної перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , щодо дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 16.02.2018 по 31.12.2023 від 14.03.2025 № 11253/15-32-24-05-15; рішенні Державної податкової служби України від 04.07.2025 №19231/6/99-00-06-02-01-06 за результатами оскарження ФОП ОСОБА_4 ; акті перевірки від 14.03.2025 №11253/15-32-24-05-15; рішенні Одеського окружного адміністративного суду від 11.11.2025 у справі №420/23089/25, висновку судово-економічної експертизи від 15.12.2025; інших матеріалів кримінального провадження в їх сукупності, свідчать що підозра про ймовірну причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою.

Вирішуючи питання про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави, суд враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан та місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення, а тому суд під час розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що підозрюваний без запобіжного заходу може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані в клопотанні обставини, є достатніми для переконання, що запобіжний захід у вигляді застави із покладенням певних обов`язків може запобігти зазначеним в клопотанні ризикам.

Разом з тим, вирішуючи питання, щодо виду запобіжного заходу, який необхідно застосувати до ОСОБА_4 слідчим суддею враховується, що останній, на даний час, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

Відповідно до частини третьої статті 212 КК України Умисне ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, вчинене службовою особою підприємства, установи, організації, незалежно від форми власності або особою, що займається підприємницькою діяльністю без створення юридичної особи чи будь-якою іншою особою, яка зобов`язана їх сплачувати, якщо ці діяння призвели до фактичного ненадходження до бюджетів чи державних цільових фондів коштів у значних розмірах, - карається штрафом від п`яти тисяч до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.

Діяння, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, раніше судимою за ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), або якщо вони призвели до фактичного ненадходження до бюджетів чи державних цільових фондів коштів в особливо великих розмірах, - караються штрафом від п`ятнадцяти тисяч до двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.. (ч. 3 ст. 212 КК України)

З урахуванням положень статті 12 КК України слідує, що кримінальне правопорушення, передбачене частиною другою статті 212 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

При цьому, положеннями частини восьмої статті 194 КПК України визначено, що до підозрюваного, обвинуваченого у вчиненні злочину, за який передбачено основне покарання у виді штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, може бути застосовано запобіжний захід лише у вигляді застави або тримання під вартою у випадках та в порядку, передбачених цією главою.

З огляду на зазначене вище, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави.

Відповідно до частини третьої статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Згідно з частиною четвертою статті 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пунктом 2 частини п`ятої статті 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на вищевикладене, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення та особу підозрюваного, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному заставу, з урахуванням вимог статті 182 КПК України, а саме вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 266 240,00 грн.

Відповідно до частини п`ятої статті 194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме: прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом; пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

З огляду на встановлені судом обставини кримінального правопорушення та особу підозрюваного слідчий суддя дійшов висновку про необхідність покладення на ОСОБА_4 наступних обов`язків:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 177, 179, 182, 183, 194, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання детектива задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 266 240,00 грн. (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок гривень), які можуть бути внесені як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленим Кабінетом Міністрів України.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 , не пізніше п`яти днів з дня застосування запобіжного заходу у вигляді застави, внести кошти на відповідний рахунок.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків покладених судом визначити в межах строку досудового розслідування, тобто до 17 травня 2025 року (включно).

У разі невиконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя