Справа № 545/371/26
Провадження № 1-кп/545/316/26
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.02.2026 Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Некрасове Глухівського району Сумської області, українця, громадянина України, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.27, ч. 2 ст. 361 КК України,

у с т а н о в и в:

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин.

Обвинувачений ОСОБА_4 у травні 2025 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, вступив у попередню змову з ОСОБА_6 , спрямовану на несанкціоноване втручання в роботу інформаційної (автоматизованої) системи АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК».

Реалізуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи як пособник, продав ОСОБА_6 доступ (логін та пароль) до інформаційно-автоматизованих систем, а саме банківського рахунку, відкритого на ФОП ОСОБА_4 в АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», номер рахунку НОМЕР_1 . ОСОБА_4 усвідомлював, що надані ним засоби доступу будуть використані ОСОБА_6 для вчинення протиправних дій, спрямованих на несанкціоноване втручання в роботу автоматизованої системи банку та проведення незаконних фінансових операцій.

10.06.2025 року ОСОБА_6 , перебуваючи на автодорозі Київ-Харків-Довжанський, в с. Супрунівка, Полтавського району, Полтавської області, керуючись прямим умислом, спрямованим на несанкціоноване втручання в роботу облікового запису ФОП ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що він не має права законного доступу до автоматизованої системи інтернет-банкінгу АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», через всесвітню інформаційну систему загального доступу Інтернет, неправомірно використовуючи надані йому ОСОБА_4 логін та пароль-доступ, здійснив несанкціоноване втручання в роботу облікового запису в автоматизованій системі АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та отримав доступ до банківського рахунку № НОМЕР_1 .

Авторизувавшись у системі як ОСОБА_4 , використовуючи наданий (переданий) ОСОБА_4 електронний ключ та пароль до облікового запису ФОП, ОСОБА_6 здійснив несанкціонований доступ до автоматизованої системи та провів незаконні операції з рахунком. Зокрема, 10.06.2025 забезпечив зарахування грошових коштів, які заздалегідь були перераховані з рахунків юридичних осіб, та виконав операцію з їх переказу у сумі 340 212 грн 00 копійок на рахунок ФОП ОСОБА_4 , що призвело до несанкціонованого використання ресурсів автоматизованої системи, порушення встановленого порядку її функціонування і доступу до неї.

При цьому ОСОБА_4 , виступаючи у ролі пособника, діючи умисно та у попередній змові з ОСОБА_6 , сприяв вчиненню вказаного злочину шляхом надання засобів та усунення перешкод, а саме: надав доступ до свого облікового запису в системі інтернет-банкінгу, що дозволило ОСОБА_6 обійти процедуру автентифікації користувача та здійснити несанкціоноване втручання в роботу інформаційної системи банку від імені ОСОБА_4 .

Система інтернет-банкінгу АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» є дистанційним каналом обслуговування для доступу до баз даних банку та згідно із Законом України «Про платіжні послуги» є програмним рішенням для ініціювання платіжних операцій та автентифікації користувачів, а відповідно до Закону України «Про захист інформації в інформаційно-комунікаційних системах» є інформаційною (автоматизованою) системою.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 361 КК України як пособництво в несанкціонованому втручанні в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

У кримінальному провадженні між обвинуваченим, його захисником та прокурором 29.01.2026 укладена угода про визнання винуватості.

Згідно з угодою ОСОБА_4 зобов`язується беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі підозри у судовому провадженні; прийняти узгоджене покарання та дати згоду на його призначення; повністю виплатити витрати на проведення експертних досліджень у справі; прийняти наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, а також наслідки її невиконання.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання за ч. 2 ст. 361 КК України у виді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 грн.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією).

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, є нетяжким злочином, тобто угода відповідає вимогам закону.

Встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.4 ст. 474 КПК України, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Для з`ясування добровільності укладення угоди з`ясовано питання щодо відсутності скарг обвинуваченого, що могли бути поданими ним під час кримінального провадження.

Умови угоди не суперечать вимогами Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання.

За таких обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_4 .

Згідно з ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Полтави від 20.08.2025 на ноутбук «ASUS» модель «F80S» із серійним номером «8ANOAS0539484OB» із зарядним пристроєм; мобільний телефон марки «Redmi» моделі «23090RA986» в корпусі чорного кольору із сім картою ПрАТ «Київстар» з номером НОМЕР_2 ; банківську карту «Монобанк» № НОМЕР_3 ; дві сім-карти мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна», які мають номери НОМЕР_4 та НОМЕР_5 накладено арешт з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування.

Враховуючи, що необхідність застосування арешту на зазначені речі відпала, суд приходить до висновку про їх скасування.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 373, 374, 475 КПК України,

у х в а л и в:

Затвердити угоду від 29.01.2026 про визнання винуватості, укладену між прокурором Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 361 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 грн.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Полтава від 20.08.2025 на ноутбук «ASUS» модель «F80S» із серійним номером «8ANOAS0539484OB» із зарядним пристроєм; мобільний телефон марки «Redmi» моделі «23090RA986» в корпусі чорного кольору із сім картою ПрАТ «Київстар» з номером НОМЕР_2 ; банківську карту «Монобанк» № НОМЕР_3 ; дві сім-карти мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна», які мають номери НОМЕР_4 та НОМЕР_5 .

Речові докази по справі: ноутбук «ASUS» модель «F80S» із серійним номером «8ANOAS0539484OB» із зарядним пристроєм; мобільний телефон марки «Redmi» моделі «23090RA986» в корпусі чорного кольору із сім картою ПрАТ «Київстар» з номером НОМЕР_2 ; банківську карту «Монобанк» № НОМЕР_3 ; дві сім-карти мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна», які мають номери НОМЕР_4 та НОМЕР_5 - повернути власнику.

Роз`яснити ОСОБА_4 наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ч.1, ч.5 ст.476 КПК України.

Вирок може бути оскаржений у Полтавський апеляційний суд через районний суд обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена, - протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1