Справа № 163/153/26
Провадження № 1-кс/163/74/26
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2026 року місто Любомль

Суддя Любомльського районного суду Волинської області ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Любомль заяву прокурора ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 від розгляду справи №163/153/26 за обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0000481 про обвинувачення ОСОБА_5 за ч.1 ст.382 КК України,

в с т а н о в и в :

19 лютого 2026 року прокурор Любомльського відділу Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_3 подав в канцелярію суду заяву про відвід судді ОСОБА_4 від розгляду справи №163/153/26 за обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0000481, яку обґрунтував тим, що ОСОБА_5 обвинувачується в умисному невиконанні рішення суду, а саме постанови Любомльського районного суду в справі №163/1274/25, яка була постановлена суддею ОСОБА_4 . Оскільки обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України є похідними і тісно пов`язані із вчиненням ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, вважає, що є підстави для відводу судді ОСОБА_4 , так як це може викликати сумнів у неупередженості суду.

Учасники провадження в судове засідання не з`явились.

Відповідно до вимог ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Під час вирішення заяви про відвід встановлено таке.

15.01.2026 на розгляд до Любомльського районного суду Волинської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000481 про обвинувачення ОСОБА_5 за ч.1 ст.382 КК України, який після реєстрації та автоматизованого розподілу передано на розгляд судді ОСОБА_4 .

Ухвалою Любомльського районного суду Волинської області від 15.01.2026 року в справі за вказаним вище обвинувальним актом призначено підготовче судове засідання.

В подальшому, ухвалою суду від 10.02.2026 року кримінальне провадження призначене до судового розгляду на 19.02.2026 року.

19 лютого 2026 року прокурор Любомльського відділу Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_3 подав в канцелярію суду заяву про відвід судді.

Постановю судді Любомльського районного суду Волинської області ОСОБА_4 від 30.06.2025 року ОСОБА_5 в справі 163/1274/25 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Вищевказана постанова набрала законної сили 11.07.2025 року.

Положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий суд знайшли відображення у ст. 21 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, додержуватися присяги судді та дотримуватися правил суддівської етики.

У ст. 75 КПК України визначений виключний перелік обставин, що виключають участь судді в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відвід повинен бути вмотивованим (ч. 5 ст. 80 КПК України).

Прокурором вказано як обставину, яка створила в сторони обвинувачення сумнів в неупередженості головуючої судді, розгляд нею іншої справи, зокрема справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП обвинуваченого в цьому кримінальному провадженні.

Європейський суд з прав людини у своїй усталеній практиці наголошує на необхідності оцінки неупередженості суду за двома критеріями суб`єктивним (внутрішнє переконання судді) та об`єктивним (наявність обставин, які можуть викликати обґрунтовані сумніви у його безсторонності).

Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01. березня 2012 року, у справі №5-15п12).

Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 04 лютого 2020 року по справі №908/137/18 вказує на помилковість аргументу про те, що відповідно до висновків ЄСПЛ що найменші сумніви щодо упередженості судді є підставою для його виходу з процесу. Так у рішенні 15 жовтня 2009 року у справі «Мікаллеф проти Мальти», ЄСПЛ вказав, що «будь-який суддя щодо якого наявна достатня підстава (legitimate reason) побоювання відсутності неупередженості повинен усунутись» (Micallef v. Malta, заява № 17056/06, § 98). У рішенні від 15 липня 2005 року у справі ж «Межнаріч проти Хорватії» ЄСПЛ звернув увагу на те, що «слід визначити, чи існують, окрім поведінки судді, факти, які можна встановити, які можуть викликати сумніви щодо його неупередженості. Це означає, що, вирішуючи питання про те, чи є в тій або іншій справі достатня підстава (legitimate reason) побоюватися, що конкретному судді бракує неупередженості, позиція відповідної особи є важливою, але не є визначальною» (Meznaric v. Croatia, заява № 71615/01, § 31). Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

За обставинами даної справи, у якій головуючому судді заявлено відвід, остання у межах розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, досліджувала та оцінювала докази на предмет доведеності чи недоведеності факту керування особою транспортним засобом у стані сп`яніння. Натомість у кримінальному провадженні головуючому судді належить досліджувати і оцінювати докази на предмет умисного невиконання цією ж особою судового рішення, а саме керування транспортним засобом після набрання законної сили постановою суду про позбавлення права керування транспортними засобами.

Дійсно, участь того самого судді у різних провадженнях щодо однієї й тієї ж особи може передбачати необхідність оцінки одних і тих самих доказів, що потенційно здатне створювати зовнішні ознаки упередженості. Разом з тим, у цьому кримінальному провадженні предмет доказування є іншим, юридичні факти відмінні, події відбулися у різний час, а суддя не здійснює оцінку законності власного рішення у справі про адміністративне правопорушення, а лише встановлює факт його можливого невиконання.

Сама по собі попередня участь судді в іншому провадженні щодо тієї ж особи не свідчить про його упередженість за відсутності висловлення ним позиції щодо винуватості особи у новому правопорушенні.

Клопотання про відвід судді обґрунтоване виключно його участю у розгляді справи про адміністративне правопорушення, тобто стосується лише об`єктивного критерію неупередженості. Водночас під час вирішення питання про відвід не встановлено жодних обставин, які б свідчили про наявність суб`єктивного критерію упередженості судді або випливали з об`єктивного критерію.

Під час судового розгляду даної заяви, за наданими суду матеріалами, не встановлено наявності певної особистої заінтересованості судді, певних її прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін, як і не встановлені обставини, які б безумовно ставили під сумнів неупередженість головуючої судді ОСОБА_4 під час розгляду вказаного кримінального провадження та унеможливлювали б постановлення нею об`єктивного судового рішення.

За таких обставин відсутні підстави для висновку про будь-яку упередженість судді під час розгляду кримінального провадження.

Підставою для відводу є наявність обґрунтованих сумнівів у неупередженості судді, а не будь-яка його попередня процесуальна діяльність щодо тієї ж особи, що не встановлено під час розгляду клопотання про відвід судді.

У зв`язку із вищенаведеним, заява прокурора про відвід судді ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.75, 76, 82, 372 КПК України,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви прокурора про відвід судді ОСОБА_4 від розгляду справи №163/153/26 за обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0000481 про обвинувачення ОСОБА_5 за ч.1 ст.382 КК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Любомльського районного суду

Волинської області ОСОБА_1