Справа № 643/5666/26
Провадження № 1-кс/643/2453/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2026 слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 від 18.03.2026 про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0004270 від 17.02.2026 за ч. 5 ст. 426-1 КК України, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду зі скаргою на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 (далі Слідчий) від 18.03.2026 про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0004270 від 17.02.2026 за ч. 5 ст. 426-1 КК України.

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 зазначила, що 19.02.2026 подала до вказаного органу досудового розслідування клопотання, в якому просила визнати її потерпілою у кримінальному провадженні, так як вона є рідною сестрою зниклого військовослужбовця ОСОБА_5 , обставини зникнення якого та можливі протиправні дії і бездіяльність посадових осіб військової частини НОМЕР_1 під час документування обставин зникнення ОСОБА_5 під час виконання бойового завдання, є предметом розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Крім вимоги про визнання потерпілою ОСОБА_3 у клопотанні просила виконати ряд слідчих та процесуальних дій, проте постановою від 20.02.2026 Слідчий відмовив у визнанні її потерпілою, при цьому інші вимоги клопотання залишились не розглянутими.

Ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова від 11.03.2026 постанова Слідчого від 20.02.2026 скасована та останнього зобов`язано повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 .

Слідчий, не врахувавши змісту ухвали слідчого судді та зазначених в ній недоліків попередньої скасованої постанови Слідчого, виніс постанову від 18.03.2026, якою вчергове відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_3 .

Посилаючись на викладені обставини, той факт, що кримінальним правопорушенням їй завдано щонайменше моральної шкоди, ОСОБА_3 просить скасувати постанову Слідчого від 18.03.2026 та зобов`язати уповноважену особу Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, повторно розглянути її клопотання від 19.02.2026 та прийняти за результатом його розгляду та з усіх порушених у ньому питань рішення з урахуванням висновків, викладених в ухвалі слідчого судді від 11.03.2026, а також положень ст. 55 КПК України.

До суду ОСОБА_3 подала заяву, в якій просила розглянути та задовольнити скаргу у свою відсутність.

Слідчий до суду не з`явився, разом з тим надав матеріали кримінального провадження.

Вказані обставини дають можливість розглянути скаргу у відсутність заявника та особи, рішення якої оскаржується, а також не здійснювати фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді.

Дослідивши викладені в скарзі обставини, матеріали кримінального провадження слідчий суддя дійшов висновку, що скарга має бути задоволена, проте частково, так як єдиним мотивом для її винесення слідчий зазначив той факт, що під час досудового розслідування не встановлено доказів про той факт, що ОСОБА_3 спричинено будь-яку шкоду.

Матеріали кримінального провадження містять виключно заяви та клопотання ОСОБА_3 і відповіді на ці заяви та клопотання.

Отже, не провівши жодної слідчої дії, насамперед допиту заявниці, Слідчий фактично обґрунтовує прийняте ним рішення про відмову у задоволенні клопотання власною бездіяльністю, що вочевидь робить оскаржувану постанову необґрунтованою та немотивованою всупереч вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Під моральною шкодою слід розуміти, крім іншого, втрати немайнового характеру внаслідок душевного дискомфорту, переживань, страждань, ускладнень особистого життя, що спричинені фізичним болем та стражданнями, які особа зазнала внаслідок протиправних дій, інші негативні наслідки у сфері особистого і суспільного життя, що стались внаслідок кримінального правопорушення або інших незаконних дій чи бездіяльності.

Частина 5 ст. 55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що … заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у ч. 1 цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

В оскаржуваній постанові Слідчий не зазначає жодних обставин, які б свідчили про очевидність та достатність підстав вважати, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано будь-якої шкоди, про яку йдеться у ч. й ст. 55 КПК України. Такими обставинами можуть бути очевидна відсутність події або складу кримінального правопорушення; відсутність шкоди у особи, яка подала відповідну заяву; очевидна відсутність причинного зв`язку між кримінальним правопорушенням та заподіяною шкодою; неможливість визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально характеристики кримінального правопорушення.

Існування чи відсутність таких обставин стосовно цього кримінального провадження та особи заявниці не проаналізовані, тоді як останньою в заяві про вчинення кримінального правопорушення та клопотанні про визнання потерпілою, проведення слідчих дій викладено обставини на підтвердження факту завдання їй, зокрема, моральної шкоди.

Таким чином слідчий суддя вважає оскаржувану постанову, всупереч вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України, належним чином немотивованою, внаслідок чого вона має бути скасована.

Підстав для повторного розгляду клопотання від 19.02.2026 в частині визнання ОСОБА_3 потерпілою слідчий суддя не вбачає з погляду на таке: враховуючи положення ст.ст. 55, 56 КПК України, скасування постанови слідчого від 18.03.2026 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою та відсутність іншої постанови з цього приводу, слідчий суддя має констатувати наявність у ОСОБА_3 статусу потерпілої у цьому кримінальному провадженні, що не потребує зобов`язання слідчого повторно розглядати клопотання про визнання ОСОБА_3 потерпілою.

Разом з тим слід зазначити, що інші вимоги, крім визнання ОСОБА_3 потерпілою, висвітлені у клопотанні від 19.02.2026 залишаються не розглянутими, шо порушує положення ст. 220 КПК України. Отже, скарга про зобов`язання слідчого розглянути клопотання ОСОБА_3 від 19.02.2026 у частині, яка стосується проведення викладених у ньому процесуальних та слідчих дій, має бути також задоволена.

Керуючись ст.ст. 55, 303, 304, 309, 376, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 від 18.03.2026 про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0004270 від 17.02.2026 за ч. 5 ст. 426-1 КК України.

Зобов`язати старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 або іншого слідчого, якому доручено проведення досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні, розглянути клопотання потерпілої ОСОБА_3 від 19.02.2026 про вчинення викладених у ньому процесуальних та слідчих дій протягом 3 днів з моменту отримання копії цієї постанови у порядку, передбаченому ст. 220 КПК України.

В іншій частині в задоволенні скарги відмовити.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1