Провадження № 1-кп/727/135/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого-судді: ОСОБА_1

За участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

захисників: ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці клопотання захисника щодо скасування та зміни запобіжного заходу у кримінальному провадженні №727/11087/25, зареєстрованого в ЄРДР за №0000163 від 29.05.2025 року, по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває зазначене вище кримінальне провадження.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про скасування чи зміну запобіжного заходу у вигляді застави. Клопотання обґрунтовував тим, що ОСОБА_6 сумлінно ставиться до своїх процесуальних обов`язків, незважаючи на те, що дія обов`язків, покладених на нього, закінчилась 10.08.2025 року. Прокурор не звертався до суду з клопотанням про продовження дії обов`язків по заставі. В обвинуваченого наявні міцні соціальні зв`язки, що підтверджується тим, що у нього є троє малолітніх дітей, які перебувають на його утриманні; наявне постійне місце проживання. Також, у нього на утриманні перебуває онкохвора тітка та брат ОСОБА_7 , який є особою з інвалідністю. У судовому засіданні вже було допитано свідка ОСОБА_8 , а отже ризик незаконного впливу на свідка відсутній.

Крім того, 31.01.2026 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 31.01.2026 року ОСОБА_6 призначений на посаду водія 3 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , що дислокується в АДРЕСА_1 , що вже передбачає певні обмеження в його пересуванні та постійний контроль місця перебування з боку командування.

Також, вказував на те, що за ініціативою сторони обвинувачення у зв`язку з відсутністю в інкримінованих ОСОБА_6 кримінально караних діяннях ознак вимагання, кваліфікацію злочину під час судового розгляду змінено з ч. 3 на ч. 2 ст. 269-2 КК України, яка передбачає покарання у вигляді штрафу від двох тисяч до п`яти тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк від двох до п`яти років, тобто ОСОБА_6 є обвинуваченим у вчиненні нетяжкого злочину.

У свою чергу, відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України максимальний розмір застави, яка може бути застосована до ОСОБА_6 є двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на даний момент становить 66560 гривень.

Одночасно, на даний момент ОСОБА_6 є діючим військовослужбовцем, на забезпечення екіпіруванням якого потрібні значні грошові кошти, його сім`я перебуває у матеріальній скруті, він самотужки забезпечує трьох малолітніх дітей, дружину, брата-інваліда та допомагає важкохворій тітці, у зв`язку з чим він не може самотужки повернути кредиторам (з числа знайомих та родичів) грошові кошти, які його дружина була змушена брати у борг для внесення застави, тому просить суд скасувати запобіжний захід у вигляді застави, встановлений ухвалою слідчого судді Чернівецького районного суду м. Чернівці від 14.06.2025 у справі № 725/5138/25, у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 151 400 гривень, яку повернути заставодавцю.

Просив скасувати запобіжний захід у вигляді застави, застосований у кримінальному провадженні № 000163 відповідно до ухвали слідчого судді Чернівецького районного суду м. Чернівці від 14.06.2025 року у справі № 725/5138/25.

У випадку, якщо суд дійде висновку про неможливість скасувати запобіжний захід у вигляді застави, застосований відповідно до ухвали слідчого судді Чернівецького районного суду м. Чернівці від 14.06.2025 року у справі № 725/5138/25, зменшити розмір застави до 10 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 33280 гривень.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_6 заявлене клопотання підтримали.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення заявленого клопотання. Зазначив, що в обвинуваченого наявні обов`язки, визначені ст.42 КК України, які діють відносно нього до завершення розгляду кримінального провадження. Окрім того, ризики, які були враховані слідчим суддею під час застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 не змінились. Просив відмовити у задоволенні заявленого клопотання.

Заслухавши думку учасників справи, частково дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного.

За змістом ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Судом установлено, що ухвалою слідчого судді від 14.06.2025 року відносно ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Одночасно визначено розмір застави у сумі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 151400 гривень. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді заставі.

Із дослідженого листа ТУ ДСА України в Чернівецькій області від 16.05.2025 року видно, що 15.06.2025 року на депозитний рахунок територіального управління, згідно квитанцій АТ «Приватбанк» та АТ «Монобанк» надійшли кошти в розмірі 151400 гривень.

Тому, в силу ч. 4 ст. 202 КПК України, з 16.05.2025 обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Відповідно до ст.182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави визначається у таких межах: 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

Як було встановлено судом, на час внесення застави ОСОБА_6 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, яке є тяжким.

У подальшому, під час судового розгляду прокурором було змінено обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_6 та на даний час останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України, яке є нетяжким.

Вказане кримінальне провадження надійшло до суду 01.09.2025 року та було призначено до підготовчого судового засідання на 08.09.2025 року 11 год. 30 хв. Однак, 08.09.2025 року у підготовче засідання обвинувачений не з`явився. Повторно підготовче судове засідання було призначено судом на 16.09.2025 року 11 год. 30 хв. Проте, ОСОБА_6 повторно у підготовче судове засідання не з`явився.

Захисник ОСОБА_4 16.09.2025 року повідомив суду, що спілкується із ОСОБА_6 в телефонному режимі, обвинуваченому відомо, що кримінальне провадження скеровано до суду. Останній не з`являвся у підготовчі судові засідання, оскільки не отримав у паперовому вигляді судової повістки про виклик до суду.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним (обвинуваченим) конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, судового провадження.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості пред`явленого обвинувачення, оцінка наданих суду на даному етапі кримінального провадження доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра (обвинувачення) обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, суспільне значення, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку. При цьому суд зазначає, що сама тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, не є основною чи безпосередньою підставою для застосування запобіжних заходів, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.

Щодо наявності ризиків та їх обґрунтованість.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Отже, ризик це подія, яка ймовірно може настати за наявності певних підстав. З огляду на обставини кримінального провадження існує певна ймовірність того, що обвинувачений із метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому правопорушення може вдатися до відповідних дій.

Так, наявність ризику переховуватися від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України) обґрунтовується тим, що обвинувачений може ухилятися від суду, оскільки під час розгляду даного кримінального провадження ОСОБА_6 двічі не з`явився у підготовчі засідання.

Окрім того, суд враховує, що в останнього є троє малолітніх дітей, у зв`язку з чим ОСОБА_6 відповідно до Правил перетину кордону та наявності відстрочки від мобілізації наділений правом виїзду за кордон.

Також, суд звертає увагу на те, що строк дії застави слідчим суддею не визначався, оскільки застава є безстроковим запобіжним заходом, і КПК України не передбачено необхідності її продовження.

Згідно п.3 ч. 4 ст. 202 КПК України, з моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Згідно вимог ст. 182 КПК України та параграфу 1 глави 18 КПК України не передбачено строку дії застави як запобіжного заходу.

З моменту внесення застави на підозрюваного покладаються обов`язки визначені ухвалою слідчого судді строком на два місяці та не продовження цих обов`язків не тягне за собою припинення дії запобіжного заходу у вигляді застави.

Закінчення строку дії покладених на підозрюваного слідчим суддею обов`язків не припиняє дію основного запобіжного заходу (яким в даному випадку є застава) і не являється підставою або умовою повернення визначеної в ухвалі про застосування запобіжного заходу і внесеної застави.

Відповідно до вимог ч. 11 ст. 182 КПК України, п. 8 Порядку внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2012 року № 15 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 18 січня 2012 року № 27), застава повертається заставодавцю лише після припинення дії запобіжного заходу у вигляді застави та постановлення вироку (ухвали), у якому міститься рішення про повернення застави.

При цьому, після внесення грошових коштів як застави за підозрювану особу, строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді застави, відповідно до ст.203 КПК України діє до моменту прийняття остаточного рішення, а саме ухвалення вироку чи закриття кримінального провадження, оскільки відповідно до ст.182 КПК України цей запобіжний захід не має граничного строку дії, вимоги клопотання про повернення застави є такими, які суперечать меті застосування запобіжного заходу, а на даний час меті застави, а тому, за наведених обставин, враховуючи, що дія запобіжного заходу у вигляді застави не припинилась, діє як захід забезпечення запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду та виконання процесуальних обов`язків, належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Запобіжний захід необхідний для забезпечення здійснення судового провадження, яке з об`єктивних причин не закінчено на даний час.

Отже, твердження захисника, що відпала необхідність у запобіжному заході - заставі, і тому заставу слід повернути, суперечить положенням кримінального процесуального Закону.

Одночасно, суд вважає слушними доводи сторони захисту щодо необхідності зміни розміру застави.

Так, на даний час ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України, яке є нетяжким.

Згідно ч.5 ст.182 КПК України розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, визначається у межах від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто від 3328 до 66560 гривень у 2026 році.

Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання сторони захисту та зміни запобіжного заходу у вигляді застави обвинуваченому ОСОБА_6 , шляхом зменшення її розміру до 66560 гривень.

На переконання суду запобіжний захід у вигляді застави саме в такому розмірі, за викладеного, буде достатнім стримуючим заходом, здатним забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 , а відповідно і дієвість кримінального провадження.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.5, 7, 177, 179, 181, 182, 331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника про зміну запобіжного заходу задовольнити частково.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді застави змінити в частині розміру застави, а саме зменшити розмір застави з 151400 (сто п`ятдесят одної тисячі чотириста) гривень до розміру, визначеного Законом, що становить 66560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень.

Повернути ОСОБА_4 заставу у сумі 84840 гривень, яка була внесена на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Чернівецькій області, банк: Державна казначейська служба України м. Київ, код банку отримувача: 37567646, , рахунок: UA0008745, що підтверджується квитанцією №5B1H-CTKB-PTX5-P177 від 15.06.2025 року.

В іншій частині клопотання захисника - відмовити.

Повний текст ухвали суду буде виготовлено 12.02.2026 року.

Суддя: ОСОБА_1