ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 619/1850/21 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/115/26 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.307 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Харкова апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 18 жовтня 2024 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 307 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001021 від 06.10.2020, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 18 жовтня 2024 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вовчанськ Харківської області, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , який раніше був судимим 20.01.2020 Дергачівським районним судом Харківської області за частиною 3 статті 185 КК України до покарання у виді 3-х років позбавлення волі, на підставі статті 75 КК України звільнений від покарання з іспитовим строком 2 роки, визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 307 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

На підставі статті 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 20.01.2020, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 1 (один) місяць з конфіскацією майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 обчислено з 17 квітня 2024 року. Зараховано у строк відбуття покарання перебування під вартою період з 18.01.2021 по 15.02.2021.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено незмінним до набрання вироком законної сили.

Згідно вироку, 28.11.2020 ОСОБА_7 маючи прямий умисел, направлений на збут наркотичного засобу «канабіс», переслідуючи мету особистого збагачення за рахунок злочинної діяльності, о 10 год 25 хв прибув до ділянки по вул. Білгородській в с-ще Солоницівка Дергачівського району Харківської області поблизу будинку № 5, де реалізуючи свій прямий умисел, о 10 год 30 хв, в ході проведення негласної слідчої дії - контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, незаконно збув особі з легендованими анкетними даними - ОСОБА_9 , якому було доручено проведення оперативної закупки, паперовий згорток з подрібненою висушеною речовиною сіро-зеленого кольору, отримавши від останнього грошову винагороду у сумі 200,00 грн. У той же день, 28.11.2020 року о 10 годині 33 хвилин, ОСОБА_10 , знаходячись за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с-ще Солоницівка, вул. Сумський Шлях, буд. 2-а, добровільно видав працівникам поліції паперовий згорток із серветки з подрібненою висушеною речовиною сіро-зеленого кольору, яка згідно висновку експертизи з дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №19711 від 24.12.2020, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, вага якого в перерахунку на суху речовину складає 1,907 грам.

Крім того, ОСОБА_7 , маючи злочинний умисел, направлений на повторний збут особливо небезпечного наркотичного засобу «канабіс», переслідуючи мету особистого збагачення за рахунок злочинної діяльності, 18.01.2021 приблизно о 15 год 20 хв прибув до магазину «Продукти», розташованому за адресою: Харківська область, Дергачівський район с-ще Вільшани, вул. Садова, буд. 60-а, де реалізуючи свій злочинний умисел, знаходячись поблизу магазину, у ході проведення негласної слідчої дії - контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, ОСОБА_7 , 18.01.2021 приблизно о 15 годині 25 хвилин, повторно, незаконно збув особі з легендованими анкетними даними - ОСОБА_11 , якому було доручено проведення оперативної закупки, полімерний пакет, у якому знаходилась подрібнена висушена речовина рослинного походження зеленого кольору, отримавши від останнього грошову винагороду у сумі 200,00 грн. У той же день о 16 год 00 хв ОСОБА_11 , знаходячись за адресою: Харківська область, Дергачівський район с-ще Солоницівка вул. Сумський шлях, 11, добровільно видав паперовий згорток, в якому знаходилась подрібнена висушена речовина рослинного походження зеленого кольору, яка згідно висновку експертизи з дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 1059 від 03.02.2021, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, вага якого в перерахунку на суху речовину складає 0,567 грам.

18.01.2021 о 15 год 30 хв біля магазину «Продукти» за адресою Харківська область, Дергачівський район, с-ще Вільшани, вул. Садова, 60-а ОСОБА_7 було затримано в порядку статті 208 КПК України. При проведенні працівниками поліції обшуку, у порядку частини 3 статті 208 КПК України, у останнього було виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 150,00 грн, на яких наявні нашарування спеціальної хімічної речовини, яка люмінесціює жовто-зеленим кольором, ватні тампони зі змивами з правої, лівої руки. Згідно з висновком експертизи з дослідження речовин хімічних виробництв та спеціальних хімічних речовин № 1058 від 29.01.2021, на поверхні грошових купюр в сумі 150 (сто п`ятдесят) гривень, - купюри номіналом 50 грн №№ ТЗ1954107, УП 8543613, ТВ 3295096, на ватних тампонах зі змивами з долонь рук ОСОБА_7 на контрольному фрагменті паперу, представленому у якості зразка помітки грошових купюр, присутні нашарування спеціальної хімічної речовини - люмінофору. Спеціальна хімічна речовина, що виявлена на поверхні грошових купюр сумою 150 (сто п`ятдесят) гривень, та спеціальна хімічна речовина, що виявлена на поверхні ватних тампонів зі змивами з долонь рук ОСОБА_7 мають спільну родову належність між собою та із спеціальною хімічною речовиною, представленою у якості зразка помітки грошових купюр на поверхні фрагменту паперу.

Не погодившись з зазначеним вироком, обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник-адвокат ОСОБА_8 подали апеляційні скарги.

Захисник в апеляційній скарзі, яка в подальшому була ним доповнена, просить дослідити усі матеріали кримінального провадження, вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 18.10.2024 скасувати, направити кримінальне провадження на новий розгляд до суду першої інстанції, змінити запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник вказує на те, що суду не було надано повних та достовірних відомостей, які б підтверджували наявність у правоохоронних органів конкретних та об`єктивних підстав для проведення оперативної закупки наркотичних засобів у ОСОБА_7 , хоча зобов`язані були це зробити, оскільки відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 12.10.2012 року у справі «Веселова та інших проти Росії» якщо доказ є результатом негласної операції, такої, як оперативна закупівля наркотиків, органи влади повинні бути готовими продемонструвати, що у них були обґрунтовані причини для організації негласної операції. А саме наявність конкретних та об`єктивних підстав є обов`язковою умовою для здійснення негласних операцій, в тому числі і використання агентів під прикриттям.

Також захисник звертає увагу на те, що невідоме походження технічних засобів для відеоконтролю, застосованих під час проведення оперативної закупки, чи вони є власними поліцейських, закупного, третіх осіб, чи їх походження є офіційним і вони є спеціальними технічними засобами негласного отримання інформації, відповідають вимогам, які до них пред`являються, були надані для проведення НСРД технічними підрозділами правоохоронного органу. Європейський суд з прав людини у багатьох своїх рішеннях наголошував на необхідності ретельної перевірки заяв про вчинення провокації із сторони працівників правоохоронних органів із забезпеченням обвинуваченому права на повне і об`єктивне дослідження тих обставин справи, які можуть указувати на наявність провокацій.

Також захисник зазначає, що допитаний під час досудового розслідування свідок ОСОБА_12 , який звернувся до правоохоронних органів з заявою про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 05.10.2020, був допитаний оперуповноваженим 05.10.2020 тобто до внесення відомостей до ЄРДР, що є грубим порушенням вимог чинного законодавств, а потім, суд першої інстанції допустив його до допиту під час судового розгляду.

На думку сторони захисту, суд першої інстанції не взяв до уваги те, що ОСОБА_12 був допитаний 05.10.2020 року в рамках іншого кримінального провадження, в даному протоколі не зазначено повне найменування кримінального провадження (номер та дата внесення до ЄРДР). В матеріалах справи мається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань по даному кримінальному провадженню № 0001021 від 06.10.2020. Тобто оперуповноважений допитав свідка ОСОБА_12 ще до внесення відомостей до ЄРДР, що є грубим порушенням вимог чинного законодавства, потім суд першої інстанції допустив до допиту даного свідка під час судового розгляду.

Вважає, що не вбачається об`єктивних підстав, які б заважали співробітникам поліції затримати ОСОБА_7 , який за версією сторони обвинувачення, збув наркотичний засіб 28.11.2020 року закупному ОСОБА_9 (анкетні дані якого змінені). Цією оперативною закупкою орган досудового розслідування не обмежився та знову попрохав іншого громадянина, тобто підбурив його (як це сам повідомив закупний ОСОБА_13 анкетні дані якого змінені).

Захисник вказує, що з відеозаписів оперативних закупок від 18.11.2020 та 18.01.2021 не можливо встановити особу закупного, його огляд, а також огляд грошових коштів та добровільну видачу згортку з невідомою речовиною закупним, та пакування до спецпакету невідомої речовини і його опечатування.

На думку захисника, відсутні жодні докази на підтвердження версії прокурора про вчинення ОСОБА_7 інкримінованого злочину, та недоведено сукупністю достатніх допустимих доказів їх взаємозв`язком, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, з чого убачається очевидна неповнота досудового розслідування, яка прокурором не усунута і під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Вважає, що суд першої інстанції не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; не усунув наявність суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому взято до уваги одні та відкинуто інші докази; судом призначено покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, та грубо порушив вимоги кримінального процесуального права не надавши належну оцінку доказам.

Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить оскаржуваний вирок скасувати, та призначити новий судовий розгляд. Вважає вирок незаконним та необґрунтованим, а судовий розгляд неповним.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши оскаржуваний вирок, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 задоволенню не підлягають, зважаючи на наступне.

У своїй апеляційній скарзі захисник просив дослідити всі матеріали кримінального провадження, та підтримав своє клопотання під час апеляційного розгляду, оскільки вважав, що в досліджених судом першої інстанції доказах наявні розбіжності.

Відповідно до частини 3 статті 404 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Водночас, захисник ні в апеляційній скарзі, ні під час апеляційного розгляду, не вказав, які саме докази необхідно дослідити суду апеляційної інстанції, жодним чином не обґрунтував заявлене клопотання, та не зазначив, які порушення вимог кримінального процесуального закону допустив суд першої інстанції під час дослідження наявних у матеріалах кримінального провадження доказів, або в чому саме полягала неповнота їхнього дослідження.

Колегія суддів, заслухавши з цього приводу пояснення захисника та обвинуваченого, думку прокурора, не знайшла достатніх обґрунтованих підстав для задоволення заявленого клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про дослідження доказів, оскільки в апеляційній скарзі захисника не наведено жодних, передбачених частиною 3 статті 404 КПК України, підстав для повторного дослідження доказів судом апеляційної інстанції. Усі наявні в матеріалах кримінального провадження докази, відповідно до матеріалів судового провадження, в повному обсязі досліджувались судом першої інстанції, а сама незгода захисника з оцінкою судом першої інстанції доказів, не є підставою для їх повторного дослідження.

За таких обставин, клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задоволеню не підлягає.

Відповідно до частини 1 статті 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до частини 1,2 статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Із цього випливає, що суд при розгляді справи повинен дослідити докази як ті, що викривають, так і ті, що ставлять під сумнів винуватість обвинуваченого, проаналізувати їх та дати їм оцінку.

Враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, перш ніж ухвалювати обвинувальний чи виправдувальний вирок, суд першої інстанції, з дотриманням норм статей 17, 22, 23 КПК України, повинен дослідити всі докази сторони обвинувачення та докази і позицію сторони захисту, надати їм належну, логічну оцінку, виходячи з вимог статей 91, 94 КПК України, та за наявністю підстав - визнати такі докази неналежними, недопустимими чи недостовірними, що в свою чергу унеможливить вибірковість їх оцінки.

Згідно з пункту 15 статті 7, статтею 22 КПК України, однією з засад кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні суду своїх доказів і у доведенні перед ним їх переконливості.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Колегія суддів, дослідивши матеріали судового провадження, та перевіривши доводи апеляційних скарг обвинуваченого та захисника, дійшла висновку, що суд першої інстанції з достатньою повнотою, в межах визначеного судом обсягу, дослідив обставини вчинення обвинуваченим злочину, згідно пред`явленого обвинувачення, надав належну правову оцінку, правильно кваліфікував дії обвинуваченого та обґрунтовано дійшов висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 307 КК України.

Апеляційні доводи обвинуваченого та захисника, які містять твердження, що судом першої інстанції допущено неповноту судового розгляду, остаточне рішення ухвалено з грубим порушенням вимог кримінального процесуального права, та не надано належної оцінки доказам, на думку суду апеляційної інстанції мають суто суб`єктивний характер та спрямовані на ухилення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, у зв`язку з обраною лінією захисту, що знайшло своє підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення.

Такі твердження апелянтів повністю спростовуються об`єктивними відомостями, дослідженими судом першої інстанції під час судового розгляду за участю сторін та яким надано обґрунтована, правова оцінка у оскаржуваному судовому рішенні.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 , свою вину не визнав повністю та пояснив, що до моменту його затримання - 18.01.2021, він знав ОСОБА_14 приблизно 2-3 місяці, вони разом вживали наркотичні засоби, які він придбавав для них двох, оскільки знав де можна їх купити. У той день, 18.01.2021, ввечері ОСОБА_15 привіз йому борг 200,00 грн за «драп», який він купив вдень за свої кошти, а вдень вони разом зустрічалися, поділили придбаний ним наркотичний засіб «драп» і домовилися ввечері його вживати, тому ОСОБА_15 приїхав на зустріч зі своїм пакунком наркотичнрого засобу. Він ніколи і нікому не продавав наркотичні засоби. Особу на ім`я ОСОБА_9 , взагалі не знає і грошей у нього не брав. Він вживав наркотичні засоби і коли хотілося наркотиків, а їх не було, то вони ділилися один з одним і тому на аудиозаписах обговорювали саме це. Знайомі, які вживали разом зі ним наркотики, просили його придбати, вони разом скидувалися грошима і він купував для всіх, а потім роздавав.

Незважаючи на таку позицію обвинуваченого, суд першої інстанції на її спростування належним чином проаналізував і оцінив зібрані у справі докази, якими і обґрунтував своє рішення.

Колегія суддів вважає, що досудове розслідування та судовий розгляд проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину ґрунтуються на зібраних у справі доказах, які відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються сукупністю досліджених у судовому засіданні та оцінених судом, з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку й детально наведеними у вироку доказами.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно поклав в основу вироку показання допитаних під час судового розгляду свідків: ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 (анкетні відомості змінені), ОСОБА_18 .

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні надав показання, що він був запрошений понятим при затримці ОСОБА_7 у с-щі Вільшани біля магазину, у якого вилучили гроші, які світилися під дією спеціальної лампи і руки також світилися, а потім у магазині вилучили купюру, яка також світилася. Потім був проведений обшук дома у ОСОБА_7 , де вилучили пристрій для вживання наркотичних засобів.

Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні надав показання, що він являється співробітником поліції та приймав участь при здійсненні оперативної закупки наркотичних засобів у ОСОБА_7 . Кошти для проведення закупки були отримані в УФЗБО в рамках НСРД на підставі рапорта. Проводився огляд покупця та грошей у присутності понятих.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні надав показання, що він є селищним головою і знає ОСОБА_7 як мешканця селища, на якого неодноразово від місцевих жителів батьків тих, хто вживає наркотики, надходили скарги, що він розповсюджує наркотичні засоби. Цю інформацію він передав правоохоронним органам у формі заяви. З сім`єю ОСОБА_7 конфліктних ситуацій у нього не було.

Свідок ОСОБА_11 (анкетні дані змінені) в судовому засіданні надав показання, що знав обвинуваченого раніше не тривалий час, оскільки вживав наркотичні засоби та початку повномасштабного вторгнення перестав це робити. До моменту оперативної закупки, він раніше купував у ОСОБА_7 наркотичні засоби. Був залучений до конфіденційного співробітництва з поліцією, зробив це добровільно, оскільки хотів припинити незаконну діяльність ОСОБА_7 . Того дня він домовився з ОСОБА_7 по телефону, що йому потрібен канабіс і той сказав, що зможе продати. Працівники поліції при понятих його ретельно оглянули та видали йому 4 купюри по 50 гривень. Він зустрівся у с-щі ОСОБА_19 з ОСОБА_7 і придбав у нього канабіс, який потім видав працівникам поліції. ОСОБА_7 по телефону повідомив куди під`їхати, він особисто продавав йому канабіс, за що він давав ОСОБА_7 грошові кошти.

Свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні надав показання, що він являється оперуповноваженим співробітником поліції і в січні 2021 року до них звернувся ОСОБА_12 з повідомленням про те, що ОСОБА_7 збуває наркотичні засоби. Вони видали ОСОБА_13 помічені спеціальним розчином кошти, які попередньо отримали в ФІНО для оперативної закупки, та поїхали у с-ще Вільшани, де обвинувачений продав ОСОБА_13 згорток, який потім був виданий працівникам поліції.

Вищезазначені свідки у цьому кримінальному провадженні були попереджені судом про кримінальну відповідальність за надання завідома неправдивих показань і стороною захисту не надано будь-яких об`єктивних доказів, що свідки надавали завідомо неправдиві показання та мають особисту зацікавленість щодо розгляду цього кримінального провадження чи вони мають намір обмовити обвинуваченого, у зв`язку з чим у колегії суддів відсутні процесуальні підстави ставити під сумнів зазначені вище показання свідків.

Відповідно до пункту 19 частини 1 статті 7, частини 1 статті 26 КПК України, однією із загальних засад кримінального провадження є диспозитивність, яка полягає у вільному використанні суб`єктами кримінального провадження своїх процесуальних прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Отже, сторона захисту у змагальному процесі не була позбавлена можливості також задавати свідкам питання для відстоювання своєї позиції стосовно невинуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Обвинуваченим ОСОБА_7 та його захисником адвокатом ОСОБА_8 не надано суду доказів, які б свідчили про особисту зацікавленість вищезазначених свідків у розгляді цього кримінального провадження, оскільки ці свідки ретельно допитувалися в ході судового розгляду в суді першої інстанції, вони надавали детальні показання щодо обставин, пов`язаних із вчиненим ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 307 КК України, попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, а тому підстав вважати, що свідки мають намір оговорювати обвинуваченого, у суду апеляційної інстанції відсутні.

Колегія суддів дійшла висновку, що показання свідків, попереджених про кримінальну відповідальність і безпосередньо допитаних під час судового розгляду, є стабільними протягом усього розгляду і узгоджуються з іншими матеріалами кримінального провадження, які в свою чергу свідчать про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому діяння.

Згідно частини 4 статті 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу.

Також судом першої інстанції співставлено, проаналізовано і покладено в основу обвинувального вироку відомості, що містяться у:

- протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, згідно даних якого прийнято заяву від ОСОБА_12 про притягнення до відповідальності мешканця смт Вільшани на ім`я ОСОБА_7 , який систематично збуває наркотичний засіб коноплю;

- ухвалі слідчого судді від 05.11.2020 про дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій аудіо-, відеоконтроль за ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- відомостях протоколу про результати аудіо-, відеоконтролю за особою від 29.12.2020, згідно даних якого 28.11.2020 о 10 год 29 хв особа, яка проводить оперативну закупку зустрічається з ОСОБА_7 та передає останньому грошову суму в розмірі 200,00 грн однією купюрою, а ОСОБА_7 передає особі, що проводить оперативну закупку паперовий згорток. Особа, що проводить оперативну закупку бере в руки паперовий згорток, який йому дав ОСОБА_7 та розгортає його, на що ОСОБА_7 відповідає: «Держи, не тут открывай». Після цього, особа, яка проводить оперативну закупку, згортає паперовий згорток та йде в бік вул. Сумський Шлях та прямує в сторону кафе «Лісне», о 10 год 31 хв відеозапис закінчується;

- постанові прокурора про проведення негласної слідчої (розшукової) дії контролю за вчиненням злочину (у формі контрольованої та оперативної закупки) від 24.11.2020, якою з метою отримання доказів злочинної діяльності та повного викриття схеми, пов`язаної із незаконним збутом наркотичних засобів , провести негласну слідчу (розшукову) дію контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки у ОСОБА_7 , наркотичного засобу конопля, в кількості та на суму, з урахуванням обставин на момент проведення негласної слідчої (розшукової) дії, без затримання останнього, без відкритого фіксування результатів та втратою грошових коштів, починаючи з 23.11.2020 строком не більше 60 днів. Грошові кошти отримати у відповідності до статті 7«Особливі видатки» кошторису МВС України у ФІНО Управління ГУНП в Харківській області. Проведення доручити слідчому ОСОБА_20 із залученням громадянина з вигаданими анкетними даними ОСОБА_9 , який надав добровільну згоду на конфіденційне співробітництво;

- відомостях протоколу огляду грошових купюр від 28.11.2020, складеного у присутності понятих ОСОБА_21 та ОСОБА_22 про те, що було проведено огляд однієї купюри 200 гривень СЗ6465112;

- відомостях протоколу огляду покупця від 28.11.2020, складеного у присутності понятих ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , про те, що було проведено огляд ОСОБА_9 та вручено йому гроші в сумі 200,00 грн однією купюрою СЗ6465112 ;

- відомостях протоколу огляду від 28.11.2020, складеного у присутності понятих ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , про те, що ОСОБА_9 добровільно видав із лівої руки паперовий згорток із серветки зеленого кольору, у якому знаходилася висушена роздрібнена речовина зеленого кольору рослинного походження і пояснив, що у згортку знаходиться наркотичний засіб «конопля», який він придбав за видані йому 200,00 грн.;

- відомостях протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії контролю за вчиненням злочину (у формі контрольованої та оперативної закупки) від 30.11.2020 про те, що проводилася негласна слідча (розшукова) дія контроль за вчиненням злочину в формі контрольованої та оперативної закупки особливо небезпечного наркотичного засобу канабіс без затримання фігуранта, передбаченої статті 271 КПК України, яка проводилась 28.11.2020 з 09 год 23 хв до 10 год 33 хв;

- висновку експерта №19711 від 24.12.2020, за результатами дослідження якого надана на дослідження подрібнена рослинна маса у полімерному файлі є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом. Маса наркотичного засобу у висушеному стані складає 1,907 г.;

- постанові слідчого про визнання речовими доказами від 28.12.2020, якою полімерний прозорий пакет, який опечатано биркою з надписом «до висновку №19711» від 24.12.2020, у якому перебуває паперовий згорток зеленого кольору, всередині якого знаходиться подрібнена речовина рослинного походження у висушеному стані зеленого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, масою у висушеному стані складає 1,907 г, визнано речовими доказами та передано на зберігання до УЛМТЗ ГУНП в Харківській області;

- ухвалі Харківського апеляційного суду від 21.10.2020, якою надано дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії візуальне спостереження за ОСОБА_7 з використанням відеозапису, фотографування, спеціальних технічних засобів для спостереження;

- ухвалі Харківського апеляційного суду від 21.10.2020, якою надано дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж абонентського номеру НОМЕР_1 , що перебуває у користуванні ОСОБА_7 ;

- відомостях протоколу про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 14.01.2021, яка проводилася з 16.12.2020 10 год 29 хв до 21.12.2020 21 год 35 хв, де зафіксовано перемовини між ОСОБА_7 та співрозмовником, з яким домовився про зустріч;

- постанові прокурора про проведення негласної слідчої (розшукової) дії контролю за вчиненням злочину (у формі контрольованої та оперативної закупки) від 04.01.2021, якою з метою отримання доказів злочинної діяльності та повного викриття схеми, пов`язаної із незаконним збутом наркотичних засобів, постановлено провести негласну слідчу (розшукову) дію контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки у ОСОБА_7 , наркотичного засобу канабісу, в кількості та на суму, з урахуванням обставин на момент проведення негласної слідчої (розшукової) дії, з затриманням останнього, з відкритим фіксуванням результатів, починаючи з 04.01.2021 строком не більше 60 днів. Грошові кошти отримати у відповідності до статті 7 «Особливі видатки» кошторису МВС України у ФІНО Управління ГУНП в Харківській області. Проведення доручити співробітникам Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області та громадянину з вигаданими анкетними даними ОСОБА_11 , який надав добровільну згоду на конфіденційне співробітництво;

- відомостях протоколу огляду та помітки грошових купюр від 18.01.2021, складеного у присутності понятих ОСОБА_23 та ОСОБА_24 про те, що було здійснено огляд та помітку грошових купюр 18.01.2021 номірналом по 50,00 гривень у кількості 4 купюри: УП 8543613, ТВ 3295096, ТЗ 1954107, ТЗ 1098398. Кожну купюру оброблено люмінесцентною речовиною;

- відомостях протоколу огляду покупця від 18.01.2021, складеного у присутності понятих ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , про те, що було проведено огляд ОСОБА_11 та вручено йому гроші в сумі 200,00 грн кількістю 4 купюри: УП 8543613, ТВ 3295096, ТЗ 1954107, ТЗ 1098398;

- відомостях протоколу огляду від 18.01.2021, складеного у присутності понятих ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , про те, що ОСОБА_11 добровільно видав паперовий згорток білого кольору, всередині якого знаходиться висушена речовина рослинного походження буро-зеленого кольору у подрібненому стані, яку він придбав за надані йому кошти 200 грн;

- відомостях протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 19.01.2021 про те, що проводилася негласна слідча (розшукова) дія контроль за вчиненням злочину в формі оперативної закупки ОСОБА_11 у ОСОБА_7 наркотичної речовини марихуани висушеної;

- ухвалі Харківського апеляційного суду від 12.01.2021, якою надано дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відеоконтроль за ОСОБА_7 без його відому, так як є достатні підстави вважати, що розмови цієї особи можуть містити відомості, що мають значення для досудового розслідування;

- відомостях протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відеоконтроль від 20.01.2021 про те, що проводилася негласна слідча (розшукова) дія аудіо-, відео контроль 18.01.2021 о 15 год 18 хв до 15 год 37 хв, під час якого було здійснено оперативну закупку у ОСОБА_7 громадянином ОСОБА_11 ;

- відомостях протоколу затримання ОСОБА_7 від 18.01.2021 о 15 год 30 хв в порядку статті 208 КПК України, за участю понятих, під час якого у ОСОБА_7 виявлено та вилучено з правого зовнішнього карману спортивних штанів 150 грн купюрами по 50 гривень УП 8543613, ТЗ 1954107, ТВ 3295096, мобільний телефон моделі «Samsung» імеі НОМЕР_2 , імеі НОМЕР_3 з сім-картою оператора «Водафон» номер НОМЕР_4 в силіконову чохлі;

- відомостях протоколу огляду місця події від 18.01.2021 про те, що оглянуто магазин «Продукти» по вул. Садовій в с-щі Вільшани, де виявлено та вилучено купюру номіналом 50 гривень ТЗ 098398;

- відомостях протоколу обшуку від 18.01.2021 про те, що проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , де виявлено та вилучено пристрій для вживання наркотиків;

- висновку експерта №1059 від 03.02.2021, за результатами дослідження якого надана на дослідження рослинна маса є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом. Маса наркотичного засобу у висушеному стані складає 0,567 г;

- постанові слідчого про визнання речовими доказами від 11.02.2021, якою полімерний прозорий пакет, який опечатано биркою з надписом «до висновку №1059» від 03.02.2021, у якому перебуває паперовий згорток зеленого кольору, всередині якого знаходиться подрібнена речовина рослинного походження у висушеному стані зеленого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, масою у висушеному стані складає 0,567 г, визнано речовими доказами та передано на зберігання до УЛМТЗ ГУНП в Харківській області;

- висновку експерта №1058 від 29.01.2021, за результатами дослідження якого на поверхні ватних тампонів зі змивами з лівої та правої руки ОСОБА_7 , на внутрішній поверхні фрагменту кишені спортивних брюк ОСОБА_7 , на поверхні банкнот загальною сумою 200 гривень, а також на поверхні контрольного фрагменту паперу, наданих на дослідження, є нашарування спеціальної хімічної речовини (люмінофору), яке має спільну родову належність між собою і з контрольним зразком спеціальної люмінесцентної речовини, наданої на дослідження на фрагменті паперу;

- постанові слідчого про визнання речовими доказами від 04.03.2021, якою зріз тканини з правого бокового карману спортивних штанів, що знаходиться в пакеті НДКЦ №0566161, змиви з долоней обох рук на ватний тампон, що знаходиться в паперовому конверті НПУ ГУНП слідче управління, контрольний лист паперу люмінесцентної речовини, що знаходиться в полімерному пакеті, визнано речовими доказами та передано до кімнати зберігання речових доказів ВП № 3 ХРУП № 3 ГУ НП в Харківській області;

- постанові слідчого про визнання речовими доказами від 20.01.2021, якою мобільний телефон торгівельної марки «Samsung» імеі НОМЕР_2 , імеі НОМЕР_3 з сім-картою оператора «Водафон» номер НОМЕР_4 в силіконову чохлі визнано речовими доказами та передано до кімнати зберігання речових доказів ВП №3 ХРУП № 3 ГУ НП в Харківській області;

- постанові слідчого про визнання речовими доказами від 12.03.2021, якою грошові кошти номіналом по 50 гривень в кількості 3 купюри: ТЗ 1954107, УП 8543613, ТВ 3295096, одна монета 50 копійок, купюра 50 гривень ТЗ 1098398, визнано речовими доказами та передано для подальшого зберігання до Харківського відділення АТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до статті 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до статті 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів провадження, наведені вище докази, були отримані органом досудового розслідування у встановленому КПК України порядку.

Суд першої інстанції в оскаржуваному вироку звернув увагу на те, що відео- та аудіо- записи ходу оперативних закупок, які містяться в матеріалах кримінального провадження та були досліджені в судовому засіданні, а саме фіксація ходу і результатів цих заходів відповідає загальним правилам фіксації кримінального провадження, передбаченим КПК. Вказані заходи були проведені з урахуванням вимог статей 104, 107, 252 КПК України, про що складені відповідні протоколи.

Матеріали кримінального провадження не містять будь-яких даних про те, що протоколи за результатами відповідних оперативних заходів отримані внаслідок порушення прав і свобод ОСОБА_7 чи істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Надаючи оцінку вищезазначеним доказам, суд першої інстанції дійшов висновку про їх належність, допустимість та достовірність, з точки зору достатності та взаємозв`язку, що в свою чергу підтверджує вину ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за наведених вище обставин, яка доведена поза розумним сумнівом, та підтверджується показаннями свідків, а також сукупністю інших зібраних по кримінальному провадженню доказів.

Колегія суддів вважає, що зазначені докази сумнівів у їх достовірності не викликають, викладені в них відомості є такими, що мають значення для встановлення фактів і обставин вчиненого кримінального правопорушення, що було ретельно досліджено судом першої інстанції.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника, щодо провокації злочину, колегія суддів дійшла висновку, що в матеріалах кримінального провадження відсутні ознаки, притаманні провокації злочину правоохоронними органами, а саме спонукання до вчинення злочину.

Судом першої інстанції встановлено, що поведінка органу досудового розслідування у даному провадженні обмежувалася документуванням злочинів та була пасивною, як того і вимагає КПК під час контролю за вчиненням злочину. Отже, дії працівників поліції не призвели до підбурювання ОСОБА_7 до вчинення ним злочину, за який його засуджується. Крім того, його дії були послідовними та обдуманими.

Як вбачається із рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 у справі «Раманаускас проти Литви» підбурювання з боку поліції, має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним розслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений.

На переконання колегії суддів, враховуючи досліджені вищезазначені докази, у справі відсутні ознаки примушування чи схиляння з боку правоохоронних органів ОСОБА_7 до конкретного варіанту поведінки, а отже і провокації злочину та фальсифікування доказів.

Колегія суддів звертає увагу, що в апеляційній скарзі захисник також зазначає про відсутність належних та допустимих доказів доведення винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 307 КК України, заперечуючи факт вчинення його підзахисним злочину та одночасно заявляє про провокацію на його вчинення.

Слід звернути увагу, що відповідно до практики ЄСПЛ, суд визнає необґрунтованими та не розглядає по суті заяви щодо провокації злочину, коли заявник заперечує факт вчинення ним злочину та одночасно заявляє про провокацію на його вчинення (рішення у справі «Берлізев проти України» від 08.07.2021).

Так, в цій справі ЄСПЛ визнав непослідовним заперечення заявником вчинення злочину та одночасне висунення ним скарги, що його спровокували вчинити інкримінований злочин. Захист від провокації обов`язково передбачає, що обвинувачений визнає вчинення інкримінованих йому дій, але стверджує, що вони були наслідком незаконного підбурювання з боку працівників міліції.

Отже, у цьому кримінальному провадженні особа, відносно якої скеровано обвинувальний акт до суду, також не визнавав вчинення інкримінованих йому дій. Відсутність констатації факту вчинення злочину виключає можливість провокації.

Аналогічних висновків Верховний Суд дійшов у постановах від 07.12.2022 (справа № 385/619/16, провадження № 51-2496км21), від 08.12.2022 року (справа № 466/9812/16-к, провадження № 51-3021км22) та від 19.09.2024 (справа № 536/1234/20, провадження № 51-7768км23).

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вмотивованого та обґрунтованого висновку, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 307 КК України, оскільки у вироку суду першої інстанції в повній відповідності до вимог частини 3 статті 374 КПК України наведено докази, на яких ґрунтується висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 за пред`явленим обвинуваченням, які суд дослідив та оцінив із дотриманням положень статті 94 КПК України.

В основу обвинувального вироку покладено виключно ті докази, що не викликають сумнівів у їхній достовірності. Зі змісту вказаного вироку вбачається, що суд першої інстанції у мотивувальній частині вироку виклав формулювання обвинувачення, визнаного доведеним, встановив і зазначив місце та спосіб вчинення злочину.

Судом першої інстанції повністю дотримані вимоги чинного законодавства, досліджено усі обставини кримінального провадження та оцінено надані докази з точки зору належності, допустимості і достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку, можуть бути покладені в основу обвинувального вироку, оскільки стороною захисту не доведено наявність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення і призначення нового розгляду в суді першої інстанції, наведених в апеляційних скаргах сторони захисту.

Тобто, апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 не спростовують висновків суду першої інстанції щодо наявності в діях останнього складу злочину, передбаченого частиною 2 статті 307 КК України, або відсутності події кримінальних правопорушень, а тому, на переконання колегії суддів, така позиція апелянтів пов`язана з обраним способом захисту, що є підставою для відмови у задоволенні поданих апеляційних скарг.

Таким чином, колегія суддів констатує, що суд першої інстанції дослідивши докази надані сторонами кримінального провадження, оцінивши кожний доказ за своїм внутрішнім переконанням, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 307 КК України.

Щодо доводів апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 про незаконність оскарженого вироку, колегія суддів враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1) статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень («Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції»), (dec.); «Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2») [ВП], § 41).

Колегія суддів розцінює невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 307 КК України, як обраний засіб захисту від пред`явленого обвинувачення і бажання уникнути відповідальності за скоєне.

Належить також зазначити, що частина 2 статті 17 КПК України передбачає, що винуватість особи має бути доведена «поза розумним сумнівом». Стандарт доведення винуватості «поза розумним сумнівом» полягає у тому, що за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, які були досліджені в суді, можливо дійти висновку про те, що встановлена під час судового розгляду сукупність обставин, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка була предметом судового розгляду, крім того, що кримінальне правопорушення вчинене і обвинувачений є винним у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Колегія суддів звертає увагу, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Кожен доказ має підтверджувати певну обставину, яка має значення для конкретного кримінального провадження, і лише сукупність усіх доказів, оцінених судом відповідно до статті 94 КПК України, у своєму взаємозв`язку доводять винуватість чи невинуватість особи. Тобто, суд робить свій висновок не на окремо взятому доказі, а на сукупності доказів (як прямих, так і непрямих), які доповнюють та уточнюють один одного.

У вироку суду в повній відповідності до вимог частини 3 статті 374 КПК України наведено докази, на яких ґрунтується висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 за пред`явленим обвинуваченням, які суд дослідив та оцінив з дотриманням положень статті 94 КПК України. В основу обвинувального вироку покладено виключно ті докази, що не викликають сумнівів у їхній достовірності. Зі змісту вказаного вироку вбачається, що суд першої інстанції у мотивувальній частині вироку виклав формулювання обвинувачення, визнаного доведеним, встановив і зазначив місце, час, спосіб вчинення злочину, його наслідки.

Стороною захисту не доведено наявність підстав для скасування оскаржуваного вироку, з урахуванням доводів, наведених в апеляційних скаргах обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 .

Суд апеляційної інстанції зазначає, що апеляційні доводи обвинуваченого та захисника за своїм змістом є тотожними тим, які були висловленні стороною захисту під час судового розгляду кримінального провадження судом першої інстанції, та їм надана вмотивована та обгрунтована оцінка безпосередньо в мотивувальній чатині оскаржуваного вироку.

У зв`язку із наведеним, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , з огляду на те, що істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування судового рішення при перевірці цього кримінального провадження, колегією суддів не встановлено.

Керуючись статтями 405; пунктом 1 частини 1 статті 407; 418; 419 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 18 жовтня 2024 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, що перебуває під вартою в той самий строк, з моменту отримання копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: