Справа № 308/6114/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2026 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про відвід слідчого судді ОСОБА_5 ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 від імені якого діє представник ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області зі скаргою на постанову слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_7 , про закриття кримінального провадження.

Згідно протоколу автоматизованого визначення слідчого судді визначено слідчого суддю ОСОБА_8 .

27.04.2026 від представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 надійшла зава про відвід слідчого судді ОСОБА_5 .

Заява обґрунтована тим, що 26.04.2026 року на електронну адресу захисником отримана заява про відвід слідчому судді ОСОБА_5 в якій скаржник посилається на те, що суддя ОСОБА_5 не може брати участь у розгляді даної справи та підлягає відводу на підставі п. 3 ч. 1 ст.: 36, 33 КПК України, з огляду на те, що вже раніше приймав участь у інший справі яка є пов`язаною з розглядом даного клопотання, відтак може прямо чи побічно бути заінтересованим у результаті справи зазначені обставини викликають у скаржника обґрунтовані сумніви в неупередженості та об`єктивності судді, що суперечить засадам рівності та змагальності сторін. Суддя ОСОБА_5 в складі колегії суддів та присяжних розглядав щодо скаржника кримінальну справу 308/353/15-к, судове рішення у якій було скасоване апеляційним судом. В ході розгляду вказаної справи встановлював та оцінював обставини, які належить встановити та оцінити в ході розгляду скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження. Окрім цього, обставина участі в розгляді справи 308/353/15-к раніше вже слугувала підставою для відводу означеного судді - раніше при розгляді пов`язаних зі справою 308/353/15-к питань. З огляду на викладене скаржник заявляє відвід слідчому судді ОСОБА_5 .

У судове засідання сторони не з`явилися.

Поряді із цим від представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд заяви про відвід без участі скаржника, заяву про відвід підтримують.

Слідчий суддя ОСОБА_5 , у судове засідання, на розгляд заяви про відвід не з`явився, заяв не подавав.

Згідно ст. 80 ч.3 КПК України, при розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні. Питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою слідчого судді, судді (суду). Заява про відвід, що розглядається судом колегіально, вирішується простою більшістю голосів.

Відповідно до ст.28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені КПК України строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Відкладення судового засідання з розгляду заяви про відвід судді, через неявку учасників судового розгляду, належним чином повідомлених про дату і місце розгляду справи, не забезпечить дотримання розумних строків розгляду справи та вимог ст. 28 КПК України.

Дослідивши заяву про відвід, матеріали скарги на постанову слідчого по закриття кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.4 ст. 80 КПК України заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Згідно ч.5 вказаної норми відвід повинен бути вмотивованим.

Згідно з ч.1 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України.

В силу ч.1 ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні викладені у ст.75 Кримінального процесуального Кодексу України і їх перелік є вичерпним.

Як на підставою для відводу представник заявника покликається на те, що суддя ОСОБА_5 , вже брав участь у справі, а саме: був в складі колегії суддів та присяжних розглядав щодо скаржника кримінальну справу 308/353/15-к, судове рішення у якій було скасоване апеляційним судом. В ході розгляду вказаної справи встановлював та оцінював обставини, які належить встановити та оцінити в ході розгляду скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження. Окрім цього, обставина участі в розгляді справи 308/353/15-к раніше вже слугувала підставою для відводу означеного судді - раніше при розгляді пов`язаних зі справою 308/353/15-к питань.

Відповідно до ст. 6 ч.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи… незалежним і безстороннім судом, встановленим законом….

Згідно практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності і неупередженості суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу, в ході об`єктивної перевірки, має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У відповідності з практикою Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступень, що свідчать про небезсторонність суду.

Згідно до положень ст. 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII , ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом. Суддя розглядає справи, одержані згідно з порядком розподілу судових справ, установленим відповідно до закону. На розподіл судових справ між суддями не може впливати бажання судді чи будь-яких інших осіб.

При тлумаченні змісту поняття «підстави, які викликають сумніви у неупередженості суду» необхідно дотримуватися балансу між виправданою необхідністю застосування широкого тлумачення цієї категорії та недопустимістю зловживання наявністю такого права.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Як зазначено у ч. 2 ст. 76 КПК України суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції.

Згідно ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Системний аналіз положень ст.ст.75, 80 КПК України дає можливість дійти висновку про те, що заява про відвід має містити вказівку на підстави, що зумовлюють його наявність та особа, яка його заявила, повинна викласти відомі їй обставини, з якими вона пов`язує необхідність усунення слідчого судді, судді від участі у судовому провадженні.

Так, судом встановлено, що суддя ОСОБА_5 , брав участь у розгляді справи входив до складу колегії суддів у кримінальній справі 308/353/15-к, за обвинуваченням ОСОБА_3 .

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою колегії суддів Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.01.2016 року у справі №308/353/15-к у складі ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , та присяжних ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , було залишено без задоволення заяву захисників ОСОБА_3 адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_13 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Закарпатського обласного суду від 18.08.1999 року.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 21.03.2017 року у справі №308/353/15-к апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_13 та засудженого ОСОБА_3 задоволено частково, ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.01.2016 скасовано та призначено новий розгляд провадження за заявою захисників ОСОБА_6 і ОСОБА_13 про перегляд вироку Закарпатського обласного суду від 18.08.1999 щодо ОСОБА_3 за нововиявленими обставинами в Ужгородському міськрайонному суді Закарпатської області.

Як вбачається з рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мироненко і Мартенко проти України" від 10 грудня 2009 року, зокрема у п.66, наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" від 24 лютого 1993 року, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії", п. 42). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" від 10 червня 1996 року, п. 38). Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайн проти Швейцарії п. 43).

Як зазначив Європейський суд у кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).

У справі «Фей проти Австрії» ЄСПЛ вказав, що неупередженість судді полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Із практики Європейського суду з прав людини випливає, що важливим питанням є питання довіри, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення Європейського суду по справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 року).

Відповідно до п. 5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН N 2006/23 від 27.07.2006 забезпечення рівного ставлення до всіх сторін судового засідання має першочергове значення для належного виконання суддею своїх обов`язків. При виконанні своїх судових обов`язків суддя не повинен словами чи поведінкою демонструвати прихильність чи упередженість до будь-якої особи чи групи осіб, керуючись причинами, що не стосуються справи. Суддя виконує судові функції, належним чином враховуючи інтереси всіх осіб, а саме сторін у справі, свідків, адвокатів, співробітників суду та колег по суду, не розрізняючи осіб на підставах, що не є суттєвими для належного відправлення таких функцій.

Згідно п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень відносно сторін у судовому розгляді, судді повинні бути безсторонніми, а саме: вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає - або може сприйматися як таке, що впливає - на здатність судді приймати незалежні рішення. В цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: «ніхто не може бути суддею у власній справі». Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони в будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін по конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. І суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини при вирішенні питання про неупередженість суду навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (рішення у справі "Де Кюббер проти Бельгії" від 26 жовтня 1984 року, п. 26), важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" та рішення у справі "Кастілло проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, п. 45). Вказане зумовлює необхідність відводу судді не лише, коли є докази його неупередженості, а й коли з об`єктивних причин можуть виникнути достатні сумніви в його неупередженості.

Право особи на справедливий суд закріплений в нормах міжнародного права, зокрема в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При розгляді заяви про відвід слід виходити саме з суб`єктивної оцінки сторони у справі щодо дій головуючого у справі. Іншими словами, якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, то практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд. Отже, незадоволення заяви про відвід може сприйматися стороною як порушення її прав.

Враховуючи підстави зазначені в п.2. ч.1. ст.75 КПК України, відповідно до яких слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні і підлягає відводу, якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник, суд вважає, що викладені в заяві про відвід в цій частині саме такі обставини необхідно прийняти до уваги.

Так, у даному випадку при розгляді скарги підлягають встановленню обставини та оцінювання доказів, що були предметом оцінки в ході розгляду справи №308/353/15-к.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що головуючий суддя ОСОБА_5 брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції при перегляді вироку суду за нововиявленими обставинами, приймав рішення по суті, проте така ухвала була скасована судом апеляційної інстанції, відтак, він не має права брати участі у новому провадженні після скасування ухвали суду першої інстанції, тому заява захисника засудженого підлягає задоволенню з цих підстав.

Натомість, доводи щодо упередженого ставлення не знайшли свого підтвердження у матеріалах справи.

Таким чином, суд вважає, що заявлений в цій частині відвід є обґрунтованим та підлягає задоволенню, тому заяву слід задовольнити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 75-81, 369-372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити заяву представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про відвід слідчого судді ОСОБА_5 .

Матеріали справи № 308/6114/26 (провадження 1-кс/308/2498/26) за скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_3 від імені якого діє представник ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області зі скаргою на постанову слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_7 , про закриття кримінального провадження, передати до канцелярії суду відповідно до положень ст.35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1