Справа №760/8686/26 1-кс/760/4559/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2026 м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУ СБУ у місті Києві та Київській області майора юстиції ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000118 від 11.04.2025 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше не судимого, працюючий на посаді засновником та фактичним керівником підприємств, зокрема ООО «Фанагория-Юг», ООО «Фанагория-розничная сеть» та ООО «Скрипт» (РФ), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Солом`янського районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області майора юстиції ОСОБА_5 , погоджене прокурором, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000118, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що слідчим управлінням ГУ СБУ у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), з метою завдання шкоди Україні шляхом добровільної передачі матеріальних ресурсів та інших активів представникам держави-агресора.

За даними досудового розслідування, ОСОБА_6 , будучи громадянином України та засновником низки підприємств, розташованих на території Російської Федерації, зокрема ООО «Фанагория-Юг», ООО «Фанагория-розничная сеть» та ООО «Скрипт», після початку повномасштабного вторгнення РФ на територію України 24.02.2022, усвідомлюючи факт збройної агресії та дію встановлених обмежень щодо господарської діяльності з державою-агресором, продовжив здійснювати управління вказаними підприємствами.

Зокрема, за версією сторони обвинувачення, у період з березня 2022 року по теперішній час підозрюваний організовував та контролював господарську діяльність зазначених підприємств, забезпечував взаємодію з суб`єктами господарювання держави-агресора, а також контроль за сплатою податкових та інших обов`язкових платежів до бюджету Російської Федерації, що сприяло її економічному розвитку.

Крім того, встановлено, що підконтрольні підозрюваному підприємства здійснювали фінансово-господарські операції, зокрема з ПАО «Ростелеком», а також здійснювали перерахування коштів на рахунки державних органів РФ. Окремо зазначено, що підприємства сплатили значні суми податків до бюджету держави-агресора.

Також, за матеріалами клопотання, ОСОБА_6 здійснював дії, пов`язані з реєстрацією товарних знаків на території РФ через федеральний орган влади «Роспатент», та у подальшому передавав права користування такими знаками підприємствам, що здійснюють діяльність на території держави-агресора.

23.10.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України. У цей же день, відповідно до вимог п. 8 ст. 135 КПК України, повідомлення про підозру та повістки про виклик на 27.10.2025, 28.10.2025 та 29.10.2025 опубліковано в загальнодержавному друкованому засобі масової інформації «Урядовий кур`єр», а також на офіційному вебсайті Офісу Генерального прокурора.

Незважаючи на належне повідомлення, підозрюваний у зазначені дати до слідчого не з`явився, причини неявки не повідомив. У зв`язку з цим 03.11.2025 постановою слідчого його оголошено у розшук, у тому числі міжнародний.

Сторона обвинувачення зазначає, що на даний час підозрюваний перебуває на території Російської Федерації та ухиляється від органів досудового розслідування.

У клопотанні слідчий посилається на наявність ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування від органів досудового розслідування та суду, знищення або спотворення речей і документів, незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а також продовження кримінального правопорушення.

З огляду на викладене, слідчий просить обрати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, у порядку, передбаченому ч. 6 ст. 193 та ч. 4 ст. 183 КПК України, з урахуванням того, що підозрюваний оголошений у міжнародний розшук та перебуває на території держави-агресора.

Прокурор у судовому засіданні просила задовольнити клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з мотивів, викладених у клопотанні.

Захисник підозрюваного заперечував та просив відмовити у задоволенні клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши учасників судового засідання, суд прийшов до наступних висновків.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши учасників судового засідання, суд прийшов до наступних висновків.

Так, слідчим суддею встановлено, що СУ ГСУ СБУ у місті Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000118 від 11.04.2025, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_6 , будучи громадянином України та засновником підприємств, розташованих на території Російської Федерації, зокрема ООО «Фанагория-ЮГ», ООО «Фанагория-розничная сеть» та ООО «СКРИПТ», після початку 24.02.2022 повномасштабного вторгнення збройних сил Російської Федерації на територію України, достовірно знаючи про введення воєнного стану та встановлені законодавчі обмеження щодо здійснення господарської діяльності з державою-агресором, продовжив здійснювати управління вказаними підприємствами.

Як встановлено під час судового розгляду, у період з березня 2022 року по теперішній час підозрюваний організовував та контролював діяльність вказаних підприємств, забезпечував їх взаємодію з суб`єктами господарювання держави-агресора, а також контролював сплату податків та інших обов`язкових платежів до бюджету Російської Федерації, що сприяло її економічному розвитку.

Крім того, матеріалами провадження підтверджується здійснення підконтрольними підприємствами фінансово-господарських операцій, зокрема з ПАО «Ростелеком», а також перерахування коштів на рахунки державних органів Російської Федерації та сплата податкових платежів до бюджету держави-агресора.

Також встановлено, що ОСОБА_6 здійснював реєстрацію товарних знаків на території Російської Федерації через Федеральну службу інтелектуальної власності «Роспатент», з подальшою передачею прав користування такими знаками підприємствам, що здійснюють господарську діяльність на території держави-агресора.

23.10.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. У цей же день повідомлення про підозру та повістки про виклик на 27.10.2025, 28.10.2025 та 29.10.2025 опубліковано у порядку, передбаченому п. 8 ст. 135 КПК України, однак підозрюваний у вказані дати до слідчого не з`явився.

03.11.2025 постановою слідчого ОСОБА_6 оголошено у розшук, у тому числі міжнародний. За даними сторони обвинувачення, підозрюваний на даний час перебуває на території Російської Федерації та ухиляється від органів досудового розслідування.

З огляду на зазначене та враховуючи об`єктивну неможливість забезпечення його особистої участі у судовому засіданні, слідчий суддя керується положеннями ч. 6 ст. 193 КПК України та вважає можливим розгляд клопотання у відсутності підозрюваного.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Судом встановлено, що ГУ СБУ у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), з метою завдання шкоди Україні шляхом добровільної передачі матеріальних ресурсів та інших активів представникам держави-агресора.

Якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», наведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990).

Слідчий суддя з урахуванням доводів сторони захисту про необхідність доведення в даному випадку причетності особи поза розумним сумнівом зазначає та дійшов наступних висновків.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах дані, слідчий суддя приходить для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 , кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111-2 КК України.

Зокрема, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України підтверджується долученими до клопотання доказами: відповіддю на доручення № 8/4/1-2899 від 12.05.2025; протоколом огляду від 07.05.2025; протоколом за результатами проведення негласної слідчої розшукової дії № 8/4/1-4385 від 18.07.2025; протоколом огляду від 19.07.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 23.10.2025; протоколом огляду від 13.02.2025.

Що стосується доведеності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які заявлено слідчим в клопотанні та підтримано прокурором в судовому засіданні, слідчий суддя дійшов висновку про їх доведення в судовому засіданні з розгляду клопотання.

Відповідно до практики ЄСПЛ, зокрема у рішенні у справі «Punzelt v. Czech Republic» від 25.04.2000 (заява № 31315/96), а також у рішенні у справі «Москаленко проти України» від 20.05.2010, суворість покарання, яке може бути призначене особі, є належним фактором при оцінці ризику її переховування від правосуддя.

Так, слідчий суддя, враховуючи те, що ОСОБА_6 , згідно ст. 12 КК України, підозрюється у злочині, за який передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання є підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового слідства та суду.

Щодо ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, то слідчий суддя враховує наявність даного ризику, який обґрунтовується тим, що перебуваючи на волі ОСОБА_6 може знищити, сховати та спотворити речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки досудове розслідування ще триває, встановлюються обставини вчинення кримінального правопорушення, а відтак з метою уникнути покарання підозрюваний може вчинити дії на їх знищення, оскільки може мати до таких безпосередній доступ.

Стороною обвинувачення також доведено ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може впливати у будь-який спосіб на свідків з метою змінення показань або від дачі таких показань при розгляді справи по суті, також існує ризик впливу ОСОБА_6 на інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, оскільки підозрюваний є засновником та фактичним керівником низки підприємств, має сталі ділові та особисті зв`язки з особами, які можуть бути допитані у якості свідків у даному кримінальному провадженні, а також із іншими можливими співучасниками.

З огляду на характер інкримінованого кримінального правопорушення, що пов`язаний із здійсненням господарської діяльності через підконтрольні юридичні особи, коло таких осіб є широким та включає працівників підприємств, контрагентів, а також осіб, причетних до фінансово-господарських операцій.

Перебуваючи на свободі, підозрюваний матиме реальну можливість впливати на вказаних осіб шляхом переконання, узгодження позицій, надання вказівок або іншим чином з метою спотворення обставин кримінального правопорушення чи уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, враховуючи, що підозрюваний перебуває за межами України та фактично не обмежений у засобах комунікації, зазначений ризик є реальним та обґрунтованим.

Крім того, слідчий суддя враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

Отже, на переконання слідчого судді, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Що стосується ризиків перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення ОСОБА_6 іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється слідчий суддя зазначає таке.

Із наданих матеріалів убачається, що інкриміноване ОСОБА_6 кримінальне правопорушення пов`язане із здійсненням господарської діяльності через підконтрольні юридичні особи на території держави-агресора, що має системний характер та передбачає координацію дій із іншими особами.

З урахуванням того, що підозрюваний перебуває за межами України, продовжує здійснювати управління відповідним підприємством та має можливість впливати на документообіг, фінансові операції та інших учасників господарської діяльності, слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи сторони обвинувачення щодо існування ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, у тому числі шляхом узгодження позицій із співучасниками, приховування або спотворення документів, що мають доказове значення.

Крім того, враховуючи характер інкримінованих дій, їх тривалість у часі, а також відсутність даних про припинення відповідної діяльності, слідчий судді доходить висновку про наявність ризику продовження кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 .

Щодо ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя зазначає таке.

З матеріалів клопотання вбачається, що підозрюваний, усвідомлюючи протиправність своїх дій та реальну загрозу притягнення до кримінальної відповідальності, вже вживає заходів, спрямованих на уникнення участі у кримінальному провадженні, зокрема переховується від органів досудового розслідування та суду, перебуваючи на території держави-агресора.

Вказані обставини свідчать про його свідоме небажання виконувати процесуальні обов`язки та дають підстави вважати, що, перебуваючи на свободі, він і надалі може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом координації дій інших осіб, приховування відомостей, що мають значення для досудового розслідування, узгодження позицій із можливими співучасниками, а також використання підконтрольних йому суб`єктів господарювання для ускладнення встановлення фактичних обставин справи.

Таким чином, зазначений ризик є реальним, обґрунтованим та підтверджується сукупністю наведених обставин.

Щодо винятковості застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та доведеності, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

У ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R (80) 11 від 27 червня 1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Таким чином, розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України, суд позбавлений можливості застосувати щодо обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, оскільки таке питання буде розглядатися судом після затримання обвинуваченого. Після затримання підозрюваного ОСОБА_6 і не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження, суд за участю обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Статтею 131 КПК України визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Дієвість, у свою чергу, полягає у забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, що неможливо без затримання розшукуваного ОСОБА_6 .

На думку суду, вирішальним при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого, має бути те, чи обґрунтовано його оголошено в розшук, а саме: чи містить справа достатні дані, які вказують на ознаки залишення особою території України і знаходження її за межами з метою переховування від органу досудового розслідування і суду. Зазначені обставини знайшли належне підтвердження під час розгляду цієї справи.

Обґрунтованість підозри, наявність доведених прокурором ризиків, а також оголошення підозрюваного у міжнародний розшук дають підстави для обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а відтак не досягне мети застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України строк дії такої ухвали не зазначається.

За таких обставин, слідчий суддя вважає необхідним застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 36, 40, 111, 131-132, 135, 176-178, 183-184, 193-194, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУ СБУ у місті Києві та Київській області майора юстиції ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000118 від 11.04.2025 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше не судимого, працюючий на посаді засновником та фактичним керівником підприємств, зокрема ООО «Фанагория-Юг», ООО «Фанагория-розничная сеть» та ООО «Скрипт» (РФ), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Роз`яснити, що згідно з положеннями ч.6 ст. 193 КПК України, після затримання підозрюваного ОСОБА_6 і не пізніше як через 48 (сорок вісім) годин із часу його доставки до місця здійснення кримінального провадження розглянути за його участю питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1