Справа № 944/2659/26
Провадження №1-кс/944/361/26
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

13.05.2026 рокум.Яворів

Слідчий суддя Яворівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого СВ Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 26.03.2026 за №0000179 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою

до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Заріччя Мостиського району Львівської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 382 КК України,

в с т а н о в и в:

Слідчий СВ Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , покликаючись на те, що СВ Яворівського РВП ГУНП у Львівській області проводиться досудове розслідування по матеріалах кримінального провадження №0000179, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.03.2026 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , будучи особою, яка неодноразово визнана винною постановами Мостиського районного суду Львівської області у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130, ч.3 ст. 130 КУпАП, зокрема востаннє постановою Мостиського районного суду Львівської області від 03.11.2025 в справі №448/1367/25, яка набрала законної сили 14.11.2025, у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки, достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, керуючись прямим умислом на невиконання вищенаведеного рішення суду, керував транспортним засобом.

Окрім цього, в ході досудового розслідування встановлено, що 17.12.2025 згідно вироку Мостиського районного суду Львівської області в справі №448/1370/22, який набрав законної сили 19.01.2026, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України.

Незважаючи на вищевказане, ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою невиконання постанови Мостиського районного суду Львівської області від 03.11.2025 в справі №448/1367/25, яка набрала законної сили 14.11.2025, щодо позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки, усвідомлюючи про наявність вироку Мостиського районного суду Львівської області від 17.12.2025 в справі №448/1370/22, який набрав законної сили 19.01.2026, згідно якого останнього визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, 25 березня 2026 року приблизно о 18 години 13 хвилин керував транспортним засобом марки «Ford Scorpion», державний номерний знак НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_7 , рухаючись ним в АДРЕСА_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, де його було зупинено працівниками ВВГ Яворівського РВП ГУНП у Львівській області, та на останнього складено протокол щодо вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється в умисному невиконанні судового рішення, що набрало законної сили, будучи особою, яка раніше судима за цей злочин, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України.

12.05.2026 слідчим за погодженням з прокурором ОСОБА_6 повідомлено про підозру в умисному невиконанні судового рішення, що набрало законної сили, будучи особою, яка раніше судима за цей злочин, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 382 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, повністю підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: рапортом про реєстрацію заяви про виявлення кримінального правопорушення ЄО за №6315 від 25.03.2026, протоколом огляду місця події від 25.03.2026, копією постанови Мостиського районного суду Львівської області від 03.11.2025 в справі №448/1367/25, копією вироку Мостиського районного суду Львівської області від 17.12.2025 в справі №448/1370/25, провадження № 1-кп/448/186/25, який набрав законної сили 19.01.2026, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 27.03.2026, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 27.03.2026, протоколом огляду оптичного диску із записами з нагрудних камер події зупинки транспортного засобу марки «Ford Scorpion», державний номерний знак НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 від 26.03.2026.

ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, яке відноситься до категорії тяжких за яке передбачено покаранняу вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років. На розгляді суду вже перебуває інше кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України.

Враховуючи тяжкість передбаченого кримінального покарання та вагомість доказів зібраних органом досудового розслідування відносно ОСОБА_6 , встановлено, що в разі не обрання останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою уникнення кримінальної відповідальності він може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, зокрема пов`язаними з умисним невиконанням судового рішення, так як раніше судимий за умисне невиконання судового рішення.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

З врахування наведеного, вважає, що тільки застава у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою може забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_6 , покладених на нього обов`язків та може запобігти настанню ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які зазначені в даному клопотанні.

Враховуючи те, що інші більш м`які запобіжні заходи не пов`язані з триманням під вартою не здатні запобігти вищенаведеним ризикам, які передбачені ст. 177 КПК України та не забезпечать виконання підозрюваним ОСОБА_6 , покладених на нього процесуальних обов`язків просить застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави.

Слідчий та прокурор у судовому засіданні клопотання підтримали, просили таке задовольнити, посилаючись на обґрунтування наведені у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, заперечень щодо застосування запобіжного заходу не висловив.

Захисник ОСОБА_5 щодо задоволення клопотання заперечив, просив обрати більш м`який запобіжний захід, який зможе забезпечити процесуальну поведінку підозрюваного.

Заслухавши думку сторони обвинувачення, підозрюваного, його захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів клопотання, до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за № 0000179 від 26.03.2026, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України. Про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України ОСОБА_6 повідомлено 12.05.2026.

Частиною 1 ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що доведеність наявності обґрунтованої підозри у вчиненні злочину на момент вирішення питання про взяття під варту має відповідати стандарту «розумна підозра». Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин (справа «Фокс, Кемпбел і Харлей проти Об`єднаного Королівства», рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ердагоз проти Туреччини», 1997 рік). Хоча факти на момент вирішення питання про утримання під вартою і не повинні бути переконливими настільки, щоб можна було визначити винуватість особи у вчиненні злочину, суд повинен оцінити докази, надані сторонами, на предмет їхньої допустимості, достовірності та належності і відкинути ті з них, що не відповідають цим критеріям. При цьому, суд має обґрунтовувати своє рішення на підставі дослідження у суді обґрунтованої підозри, а не на основі даних, поданих стороною обвинувачення.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України підтверджується рапортом про реєстрацію заяви про виявлення кримінального правопорушення ЄО за №6315 від 25.03.2026, протоколом огляду місця події від 25.03.2026, копією постанови Мостиського районного суду Львівської області від 03.11.2025 в справі №448/1367/25, копією вироку Мостиського районного суду Львівської області від 17.12.2025 в справі №448/1370/25, провадження № 1-кп/448/186/25, який набрав законної сили 19.01.2026, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 27.03.2026, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 27.03.2026, протоколом огляду оптичного диску із записами з нагрудних камер події зупинки транспортного засобу марки «Ford Scorpion», державний номерний знак НОМЕР_1 , м.Яворів Львівської області по вул. Маковея, 146 від 26.03.2026.

Згідно з п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Положеннями ст.183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з врахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

В п.36 Рішення від 20.05.2010, яке ухвалено у справі «Москаленко проти України» (заява № 37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Згідно з ч.1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини в тому числі особу підозрюваного, стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків.

При вирішенні питання щодо доцільності обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 слідчий суддя бере до уваги те, що ОСОБА_6 , який раніше судимий за ч.1 ст. 382 КК України та відносно якого на розгляді в суді перебуває кримінальне провадження про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 382 КК України, підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 382 КК України, який є тяжким злочином і за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, не одружений, на утриманні інших осіб не має, ніде не працює, неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за керування в стані алкогольного сп`яніння, будь-яких обставин, які б виключали можливість тримання підозрюваного під вартою за станом здоров`я чи віком не встановлено.

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи сторони обвинувачення про наявність ризиків того, що підозрюваний може переховуватися від суду, продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки ОСОБА_6 раніше судимий за ч.1 ст. 382 КК України, на розгляді суду перебуває кримінальне провадження про його обвинувачення за ч.3 ст. 382 КК України.

Враховуючи наведені вище обставини, слідчий суддя дійшов висновку, що до підозрюваного ОСОБА_6 слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не здатні забезпечити виконання процесуальних обов`язків підозрюваним та запобігання наявним ризикам.

Вирішуючи питання щодо визначення підозрюваному ОСОБА_6 у відповідності до положень ч.5 ст.182 КПК України розміру застави, оскільки згідно з вимогами ч.4 ст.183 КПК України підстав для невизначення такої не встановлено , слідчий суддя виходить з наступного.

ОСОБА_6 підозрюєтьсяу вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено розмір застави у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає необхідним визначити підозрюваному ОСОБА_6 розмір застави у вигляді 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись вимогами статей 176-178, 182, 183, 186, 194, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 11 липня 2026 року включно з утриманням в Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)».

Визначити підозрюваному ОСОБА_6 заставу в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 133 120 грн.

У випадку внесення вказаного розміру застави, на відповідний рахунок, ОСОБА_6 звільняється з-під варти в порядку визначеному ч.4 ст.202 КПК України.

У випадку звільнення з-під варти на ОСОБА_6 , покладаються такі обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою - протягом п`яти днів з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1