Справа № 991/1172/26
Провадження 1-кс/991/1178/26
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

17 лютого 2026 року Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу представника заявника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та

ВСТАНОВИВ:

1.10 лютого 2026 року до Вищого антикорупційного суду надійшла скарга представника заявника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

2.Скарга обґрунтована тим, що 31 січня 2026 року ОСОБА_4 поштовим зв`язком направив до НАБ заяву про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 191 та 368 КК України.

Заява про злочин отримана уповноваженою особою НАБ України 04 лютого 2026 року поштовим відправленням з описом № 175, проте в телефонному режимі ОСОБА_4 було повідомлено, що відомості до ЄРДР за його заявою не вносились.

2.1.Зміст заяви ОСОБА_4 зводиться до такого. У межах кримінального провадження № 0000070 від 29 червня 2021 року працівниками УСБ України в Івано-Франківській області під час обшуку вилучено автомобіль BMW 535 (VIN НОМЕР_1 , ДНЗ НОМЕР_2 ), свідоцтво про його реєстрацію, ключі, смарт-окуляри Ray-Ban, екшн-камеру DJI Pocket та банківські картки. Із клопотанням про арешт вилученого майна слідчий чи прокурор до слідчого судді не зверталися.

Досудове розслідування здійснюється з 2021 року за фактами можливого незаконного використання електронних грошей (платіжні системи WebMoneyTransfer, QIWI, Yoomoney, Capitalist, PAXUM, Advcash) без відповідних дозволів НБ України та подальшої легалізації коштів, зокрема через ТОВ «Закарпаття 1», ТОВ «Сакура Арт», нічний клуб «V.I.P.E.R.» та інші підприємства. У провадженні вилучено значну кількість коштів, транспортні засоби та техніку, однак арешт на це майно не накладався.

З 2021 року жодній особі про підозру не повідомлено. Зазначається, що інкриміновані правопорушення (ст. 200, 209 КК України) не належать до підслідності СБ України, а обставини за ст. 359 КК України формально не наведені.

Стверджується, що службові особи СБ України вимагають неправомірну вигоду за повернення майна та припинення кримінального переслідування, а одному з фігурантів дозволено виїзд за кордон. На думку заявника, провадження використовується для незаконного заволодіння майном або його повернення за винагороду, що може містити ознаки кримінальних правопорушень, передбачених статтями 191 та 368 КК України.

2.2.Прохальна частини скарги представника ОСОБА_3 зводилась до такого. Витребувати в НАБ України та дослідити матеріали розгляду заяви (включно з відеозаписами) про злочин, поданої ОСОБА_4 та отриманої НАБ України 04 лютого 2026 року; зобов`язати уповноважену особу Національного антикорупційного бюро України внести (забезпечити внесення), відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, яка подана ОСОБА_4 та отримана бюро 04 лютого 2026 року; забезпечити участь представнику ОСОБА_4 адвокату ОСОБА_3 в режимі відеоконференції.

3.Згідно з протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 10 лютого 2026 року справа передана на розгляд слідчому судді ОСОБА_1 .

3.1.У судовому засіданні представник ОСОБА_3 підтримала вимоги скарги. Додатково повідомила, що у межах кримінального провадження, у якому було вилучене майно, його власник звертався до слідчого судді зі скаргою на неповернення тимчасово вилученого майна, проте у її задоволенні було відмовлено. Також оскаржувалось недотримання розумних строків, проте практичного результату такий захід не мав.

3.2.НАБ не було забезпечено явку представника на судове засідання.

Водночас, від представника НАБ України ОСОБА_5 надійшли письмові пояснення щодо скарги доводи яких зводяться до такого.

Національне бюро повідомляло заявника про результати розгляду заяви листом № 112-294/4531 від 08 лютого 2026 року.

У вказаній заяві не викладено обставин, що можуть свідчити про вчинення корупційних та інших кримінальних правопорушень, віднесених до підслідності детективів Національного антикорупційного бюро України з урахуванням вимог частини 5 статті 216 Кримінального процесуального кодексу України, з огляду на що на сьогодні відсутні підстави для застосування Національним антикорупційним бюро України наданих повноважень. Враховуючи вищевикладене, представник бюро просив 1) у задоволенні скарги відмовити у повному обсязі; 2) скаргу розглянути без участі представника Національного бюро за наявними письмовими запереченнями.

3.3.Відповідно до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України неявка представника суб`єкта оскарження не перешкоджає розгляду скарги.

4.Дослідивши обставини, що викладені в скарзі та доданих до неї матеріалах, слідчий суддя доходить таких висновків.

4.1.Як передбачено у ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Частиною 1 ст. 303 КПК України встановлений виключний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

На досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, у тому числі як бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

4.2.Правила визначення предметної підсудності Вищого антикорупційного суду містяться у статті 33-1 КПК України. У частині 2 цієї статті вказано, що слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої цієї статті.

За частиною першою статті 33-1 КПК України до підсудності Вищого антикорупційного суду віднесені кримінальні провадження стосовно корупційних кримінальних правопорушень, передбачених в примітці статті 45 КК України, статтями 206-2, 209, 211, 366-2, 366-3 КК України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 КПК України.

Правила визначення підслідності, що визначені частиною п`ятою статті 216 КПК України умовно можна поділити на наступні: за суб`єктом вчинення кримінального правопорушення (п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК України); за розміром предмета кримінального правопорушення або завданої ним шкоди (п. 2 ч. 5 ст. 216 КПК України); за «адресатом активного підкупу чи впливу» (п. 3 ч. 5 ст. 216 КПК України). Відтак, для того, щоб слідчий суддя Вищого антикорупційного суду мав повноваження здійснювати розгляд будь-яких скарг чи клопотань належить встановити, зокрема, наявність одного із критеріїв, які пов`язані із умовами, які визначені у вищевказаній частині п`ятій статті 216 КПК України.

Вказана заява, з її змісту, стосується ймовірного вчинення військовослужбовцями вищого офіцерського складу Служби безпеки України, кримінальних правопорушень, передбачених статтями 191 та 368 КК України. У зв`язку з цим розгляд скарги віднесено до підсудності ВАКС.

4.3.Слідчий суддя зауважує, що для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті Кримінального кодексу України).

Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

Тобто, реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення такого кримінального правопорушення.

Такі висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30 вересня 2021 року (справа № 556/450/18), у якій зазначено: «...слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР...».

Слідчим суддею враховується, що особа, яка звертається із заявою про вчинення кримінального правопорушення, може не володіти докладною інформацією про його обставини, втім, таке повідомлення має містити відомості про існування обставин, які прямо чи опосередковано можуть свідчити про наявність ознак вчиненого кримінального правопорушення. Заявник не має обов`язку доводити факт вчинення кримінального правопорушення, однак наведення фактичних обставин, які спонукають його вважати, що кримінальне правопорушення було вчинене, є ознакою обґрунтованості повідомлення та надає можливість їх перевірити.

4.4.Проаналізувавши скаргу, заперечення представника НАБ України, слідчий суддя уважає, що викладені заявником скарги обставини не містять будь-яких даних, які б свідчили про вчинення вказаних кримінальних правопорушень.

Із змісту поданої заяви вбачається, що факти, на які посилається заявник, стосуються вилучення під час обшуку майна в межах існуючого кримінального провадження та подальшого його утримання органом досудового розслідування.

Разом із тим, саме по собі вилучення майна під час проведення слідчої (розшукової) дії та його подальше зберігання у межах кримінального провадження не може кваліфікуватися як привласнення, розтрата або заволодіння чужим майном у розумінні статті 191 КК України, оскільки такі дії здійснюються в межах процесуальних повноважень органу досудового розслідування та мають тимчасовий характер до прийняття відповідного процесуального рішення.

Питання законності вилучення майна, підстав і строків його подальшого утримання, а також розумності та пропорційності обмеження права власності підлягають перевірці та оцінці у межах кримінального провадження, в якому це майно було вилучене, з використанням передбачених КПК України процесуальних механізмів.

Як убачається з матеріалів скарги, майно заявника було вилучене під час обшуку в межах кримінального провадження № 0000070 ще у 2021 році. Станом на час звернення із заявою про вчинення злочину - 2026 рік - з моменту вилучення минуло близько п`яти років.

Протягом такого періоду заявник був обізнаний як із фактом вилучення майна, так і з процесуальним статусом відповідного кримінального провадження. Кримінальний процесуальний закон передбачає низку самостійних та ефективних механізмів захисту права власності, зокрема право на звернення з клопотанням про повернення тимчасово вилученого майна, оскарження бездіяльності слідчого чи прокурора, пов`язаної з неповерненням майна, а також право на ініціювання питання про скасування арешту (у разі його накладення) чи інші способи судового контролю.

Водночас подана у 2026 році заява про нібито вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 191 та 368 КК України, ґрунтується на тих самих фактичних обставинах - вилученні та подальшому утриманні майна у межах провадження, яке триває з 2021 року. Жодних нових об`єктивних даних, що виникли у 2025-2026 роках і свідчили б про самостійний склад злочину, заявником не наведено.

За таких умов звернення із вимогою про внесення відомостей до ЄРДР фактично спрямоване на переоцінку процесуальних дій, вчинених у межах вже існуючого кримінального провадження, та на опосередковане вирішення питання про повернення вилученого майна.

Слідчий суддя наголошує, що механізм, передбачений статтею 214 КПК України, не може використовуватися як альтернативний або додатковий спосіб захисту права власності у випадку незгоди із тривалістю чи підставами утримання майна. Внесення відомостей до ЄРДР у такій ситуації не може підміняти встановлені кримінальним процесуальним законом процедури судового контролю та вирішення питання про повернення тимчасово вилученого майна в межах того провадження, в якому воно було вилучене.

Крім того, твердження про вимагання неправомірної вигоди мають загальний, оціночний характер та не містять конкретних відомостей щодо часу, місця, способу, осіб та інших істотних обставин, які б об`єктивно свідчили про наявність ознак кримінального правопорушення.

Що стосується доводів заявника про те, що під час спілкування із працівником СБ України ОСОБА_6 йому стало «зрозуміло» про нібито вчинення під прикриттям розслідування корупційних та майнових злочинів, то слідчий суддя зазначає, що такі твердження мають виключно суб`єктивний характер та ґрунтуються на особистому сприйнятті заявником висловлювань іншої особи. Із заяви не можливо встановити, чи має відношення зазначена особа до кримінального провадження № 0000070. Отже, заява не містить конкретних фактичних даних щодо висловлених вимог, обставин передачі чи пропозиції неправомірної вигоди, часу, місця, способу та інших істотних ознак, які б об`єктивно свідчили про наявність складу кримінального правопорушення.

5.Окремо варто зазначити, що заявником не доведено у своїх заяві та скарзі, що розмір предмета кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368 КК України, у п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на час вчинення кримінального правопорушення, а також те, що предмет кримінального правопорушення або розмір завданої шкоди у кримінальному правопорушенні, передбаченому ст. 191 КК України, у п`ять тисяч і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на час вчинення кримінального правопорушення.

5.1.Відтак у заяві ОСОБА_4 не наведено достатніх даних та не підтверджено факти, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, які підсудні Вищому антикорупційному суду на підставі п. 2 ч. 5 ст. 216 КПК України.

6.Таким чином, оцінюючи доводи скарги та матеріали, що додані до неї, слідчий суддя доходить висновку про відсутність підстав для надання заявнику можливості ініціювати початок кримінального провадження та, відповідно, необхідність відмови у задоволенні скарги.

7.Слідчий суддя також не бере до уваги інші зазначені в прохальній частині вимоги скарги, оскільки вирішення цих питань не віднесено до повноважень слідчого судді, передбачених КПК України.

Керуючись вищенаведеним та на підставі ч. 1 ст. 214, п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України слідчий суддя постановив:

1.Скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, залишити без задоволення.

2.На ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1