ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 689/1602/24

Провадження № 11-кп/820/390/26

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши виділене провадження у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190 (в редакції від 22.11.2018), ч.5 ст.190, ч.4 ст.187, ч.4 ст.296 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Ярмолинецького районного суду від 05 травня 2026 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Ярмолинецького районного суду від 05 травня 2026 року клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 задоволено та продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 03 липня 2026 року.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд мотивував своє рішення тим, що на даний час жоден інший із запобіжних заходів не може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просив ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 05 травня 2026 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати йому більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Уважав, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою.

Зазначав, що місцевим судом не враховано низку фактів, які мають вагоме значення, а саме те, що в матеріалах справи відсутні докази його причетності до вчиненого, ризики на які посилається суд не доведені, зазначені формально, потерпілі не підтверджують його обвинувачення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги; колегія суддів приходить до висновку про таке.

Апеляційний перегляд оскаржуваного судового рішення здійснюється у відповідності з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, в межах поданої апеляційної скарги.

Відповідно до приписів п.4 ст.422-1 КПК України щодо порядку перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, передбачено, що розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

У поданій апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_4 відсутнє посилання про розгляд скарги за його присутності.

Відповідних клопотань на адресу суду не надходило.

Ураховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про можливий розгляд поданої апеляційної скарги без участі сторін кримінального провадження.

Установлено, що на розгляді Ярмолинецького районного суду перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190 (в редакції від 22.11.2018), ч.5 ст.190, ч.4 ст.187, ч.4 ст.296 КК України.

У ході досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні суду першої інстанції 05 травня 2026 року прокурором було заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 на 60 діб, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме: переховування від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні.

У судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник заперечували щодо задоволення клопотання прокурора та просили застосувати відносно ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід.

На думку суду першої інстанції, прокурор довів, що наразі продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, які не зменшилися, що у свою чергу давало підстави для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Колегія суддів приходить до висновку, що прокурором було наведено достатньо підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 .

Відповідно до вимог ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У відповідності з приписами ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно з ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Обґрунтовано взято до уваги, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушеннях, які за своїм характером становлять особливу суспільну небезпеку, та за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 відповідає характеру та тяжкості вчиненого правопорушення, а встановлені ризики, передбачені ст.177 КПК України, є доведеними і вони виключають на даний час можливість зміни запобіжного заходу на більш м`який.

На думку колегії суддів, не знайшли свого підтвердження доводи, зазначені в апеляційній скарзі.

Суд першої інстанції врахував обставини, на які зверталася увага в апеляційній скарзі.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Також у своїх рішеннях суд зазначав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Ураховуючи наведені ризики, визначені у ст.178 КПК України обставини в їх сукупності, суд обґрунтовано продовжив строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_4 .

Колегія суддів уважає, що місцевий суд урахував усі обставини провадження, об`єктивно оцінив особистість ОСОБА_4 , тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується, та обґрунтовано прийняв рішення про необхідність продовження строку дії вищевказаного запобіжного заходу.

Обставини, на які обвинувачений посилається в апеляційній скарзі, не можуть бути підставами для зміни запобіжного заходу на не пов`язаний з триманням під вартою.

Більш м`який запобіжний захід, на переконання колегії суддів, не забезпечить та не буде сприяти належній процесуальній поведінці обвинуваченого ОСОБА_4 .

Колегія суддів зазначає, що застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, в яких він обвинувачується, а встановлені при обранні та продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики наразі не відпали.

Оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, то відповідно до вимог ч.4 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для скасування чи зміни ухвали місцевого суду.

Керуючись ст.ст.404, 407, 418, 422-1 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Ухвалу Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 05 травня 2026 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_4 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3