Справа № 305/70/23
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.03.2026 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника-адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/311/23, за апеляційною скаргою прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 на вирок Рахівського районного суду Закарпатської області від 07.04.2023.

Цим вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодружений, несудимий;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та мешканець АДРЕСА_2 , з неповною вищою освітою, неодружений, непрацюючий, несудимий;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець та мешканець АДРЕСА_3 , з середньою освітою, неодружений, непрацюючий, несудимий, - визнані невинуватими у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 332 КК України та виправдані, у зв`язку з недоведеністю вчинення ними кримінального правопорушення.

Речові докази: автомобіль марки «AUDI» моделі «A4» з д.н.з. НОМЕР_1 в кузові типу седан, кольору сірий металік, VIN-код: НОМЕР_2 , разом із ключем запалювання від нього і свідоцтвом про реєстрацію т.з. серія НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_10 залишено йому як законному власнику; скутер марки «Yamaha», сірого кольору без реєстраційних номерних знаків, що належить ОСОБА_11 залишено останньому як законному власнику; тепловізор чорного кольору «Pulsar HELION» моделі «XQ50F», бінокль чорного кольору із текстильним ременем коричневого кольору, мобільний термінал зв`язку марки «Apple iPhone 7», IMEI НОМЕР_4 - повернуто ОСОБА_12 як законному власнику; мобільний термінал зв`язку марки «Apple iPhone 4», IMEI НОМЕР_5 , - повернуто ОСОБА_13 , як законному власнику; мобільний телефон марки «Nokia ТА-1203», ІМЕІ НОМЕР_6 повернуто ОСОБА_10 , як законному власнику; мобільний термінал зв`язку марки «Apple iPhone 12 mini», IMEI НОМЕР_7 - повернуто ОСОБА_14 як власнику.

Органом досудового розслідування, ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_10 обвинувачуються в тому, що будучи обізнаним про явище нелегальної міграції на території України, використовуючи воєнний стан, введений на території України через збройну агресію РФ проти України, та заборону виїзду за кордон громадян України

-2-

чоловічої статі віком від 18 років, діючи за попередньою змовою між собою та за участю з невстановленими на даний час досудовим слідством особами, здійснили сприяння в незаконному переправленні через державний кордон України, шляхом надання порад вказівок засобів та усунення перешкод щодо кількох осіб.

Дії обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 332 КК України.

Виправдовуючи обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 за вказаним обвинуваченням, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що пред`явлене останнім обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні. Такі висновки суд обґрунтував тим, що стороною обвинувачення не було надано для дослідження доказів, які були виділені із матеріалів досудового розслідування за № 0000146 від 23.09.2022, за ознаками ч. 2 ст. 332 КК України, стосовно підозрюваних ОСОБА_14 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , визначених в додатку до постанови про виділення матеріалів досудового розслідування від 26.12.2022, за винятком доказів, які характеризують обвинувачених та деяких виключно процесуальних документів. Судом з`ясовано, що жодних інших доказів, які би свідчили про причетність обвинувачених до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 332 КК України, в якому вони обвинувачуються, суду не надавалося стороною обвинувачення. Також судом констатовано, що згідно з реєстром матеріалів досудового розслідування, проведених під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, серед найменувань слідчих дій, міститься посилання на огляд місця події, різні огляди, пред`явлення осіб для впізнання, протоколи НСРД (розсекречені) та ряд інших процесуальних рішень, які суду не надавалися для дослідження з невідомих суду підстав. Таким чином, в ході судового розгляду стороною обвинувачення не надано належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_10 , у вчиненні ними кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що вирок є незаконним і таким, що підлягає скасуванню через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Місцевим судом неповністю та не зовсім правильно викладені покази обвинувачених надані ними безпосередньо у суді першої інстанції, позаяк вони містять істотні розбіжності та суперечності, мають суттєве значення для ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення щодо наявності вини обвинувачених у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення. Викладені у вироку суду покази обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , не співпадають з показами, які були надані ними під час розгляду кримінального провадження у суді. Так, дії, які обвинувачені вчинили та про які їм було повідомлено під час допиту, у вироку суду не зазначені, у зв`язку з чим висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду. Сторони кримінального провадження не звертались до суду з клопотанням щодо проведення судом судового розгляду в порядку ч. 4 ст. 349 КПК України, оскільки порядку та обсягу дослідження доказів судом, у відповідності до вимог ст. 349 КПК України, не було визначено внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. В оскаржуваному вироку, всупереч вимогам ст. 174, 374 КПК України, питання про можливість скасування арешту майна не вирішувалось та відповідно у вироку не вказано. Речові докази, а саме: скутер марки «Yamaha», сірого кольору без реєстраційних номерних знаків, який належить ОСОБА_11 ; тепловізор чорного кольору «Pulsar HELION» моделі «XQ50F»; бінокль чорного кольору із текстильним ременем

-3-

коричневого кольору не є речовими доказами у кримінальному провадженні та відповідно постановою процесуального прокурора від 26.12.2022 не виділялись з матеріалів кримінального провадження № 0000146 внесеного 23.09.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України. Просить вирок скасувати, ухвалити новий, яким ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 визнати винуватими у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 332 КК України та призначити їм покарання у виді позбавлення волі строком на 05 (п`ять) років і на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинувачених від відбування покарання з випробуванням та визначенням іспитового строку на 02 (два) роки з покладенням на них обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України. Питання про речові докази вирішити у порядку ст. 100 КПК України.

У зміненій апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду від 07.04.2023 щодо ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції. В обґрунтування внесених до апеляційної скарги змін, прокурор посилається на те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні технічні носії інформації, де відбулась фіксація судових засідань суду першої інстанції від 27.01.2023, 06.02.2023, 09.03.2023, в ході яких відбувався судовий розгляд та проведено, в тому числі, передбачені ст. 347-350 КПК України процесуальні дії. Наведене свідчить про порушення вимог кримінального процесуального закону, передбачених ст. 107 КПК України. Зважаючи на відсутність технічних носіїв інформації, та значимість тих процесуальних дій, які проводились у судових засіданнях 27.01.2023, 06.02.2023, 09.03.2023 і мали стати інформативною основою ухваленого судового рішення, такі порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, такими, що перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення. Також звертає увагу на те, що місцевим судом неповністю та не зовсім правильно викладені показання обвинувачених надані ними безпосередньо у суді першої інстанції, позаяк вони містять істотні розбіжності та суперечності, мають суттєве значення для ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення щодо наявності вини обвинувачених у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення. Викладені у вироку суду показання обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , не співпадають з показаннями, які були надані ними під час розгляду кримінального провадження у суді. Так, дії, які обвинувачені вчинили та про які їм було повідомлено під час допиту, у вироку суду не зазначені, у зв`язку з чим висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду. Сторони кримінального провадження не звертались до суду з клопотанням щодо проведення судом судового розгляду в порядку ч. 4 ст. 349 КПК України, оскільки порядку та обсягу дослідження доказів судом, у відповідності до вимог ст. 349 КПК України, не було визначено внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. В оскаржуваному вироку, всупереч вимогам ст. 174, 374 КПК України, питання про можливість скасування арешту майна не вирішувалось та відповідно у вироку не вказано. Речові докази, а саме: скутер марки «Yamaha», сірого кольору без реєстраційних номерних знаків, який належить ОСОБА_11 ; тепловізор чорного кольору «Pulsar HELION» моделі «XQ50F»; бінокль чорного кольору із текстильним ременем коричневого кольору не є речовими доказами у кримінальному провадженні та відповідно постановою процесуального прокурора від 26.12.2022 не виділялись з матеріалів кримінального провадження № 0000146 внесеного 23.09.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

-4-

Кримінальне провадження розглядається за відсутності обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_14 , неявка яких, з огляду на позицію прокурора в суді апеляційної інстанції, не перешкоджає його розгляду. При цьому, береться до уваги те, що повідомлення про час та місце апеляційного розгляду вказаним особам надіслано відповідно до вимог закону, і вони вважаються належним чином повідомленими про час та місце апеляційного розгляду, заяв про відкладення апеляційного розгляду від цих осіб не надходило, а захисник-адвокат ОСОБА_6 не заперечував проти розгляду кримінального провадження за відсутності обвинувачених.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, думку прокурора, яка підтримала змінену апеляційну скаргу, пояснення захисника, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що змінена апеляційна скарга прокурора піддягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

За результатами апеляційного перегляду оскарженого вироку колегією суддів встановлені істотні порушення вимог КПК України, які відповідно до положень ст. 412 КПК України, тягнуть за собою скасування вироку та призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, з огляду на таке.

Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Доводи сторони обвинувачення стосовно порушення судом першої інстанції вимог процесуального закону щодо забезпечення повного фіксування судового процесу, зокрема відсутності в матеріалах кримінального провадження технічного запису фіксації судових засідань, колегія суддів визнає слушними, з огляду на таке.

Засада судочинства щодо гласності судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, яка передбачена статтею 129 Конституції України, розкрита у ст. 27 КПК України і складається із трьох взаємопов`язаних елементів: 1) гласність судового провадження; 2) відкритість судового провадження; 3) повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Ураховуючи те, що зазначена засада є цілісною, фіксування судового засідання є допоміжним елементом щодо двох інших елементів гласності судового процесу, яка полягає у забезпеченні обізнаності учасників судового провадження щодо результатів судового розгляду та у праві на ознайомлення з процесуальними рішеннями й отримання їхніх копій, а також на отримання в суді інформації про дату, час і місце судового

-5-

розгляду та про ухвалені в ньому судові рішення (ч. 1 ст. 27 КПК), та відкритості судового процесу право кожного бути присутнім під час судового розгляду, за винятком випадків, визначених законом (ч. 2 ст. 27 КПК).

Частиною 4 статті 107 КПК України передбачено, що фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим, окрім випадків, визначених у цій нормі (у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб).

Водночас ч. 6 ст. 107 КПК України встановлено виключення із загального правила обов`язковості фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження.

Зазначеною нормою передбачено, що незастосування технічних засобів фіксування кримінального провадження у випадках, якщо воно є обов`язковим, але якщо при цьому сторони не заперечують проти визнання такої дії та результатів її здійснення чинними, не веде до недійсності відповідної процесуальної дії та отриманих внаслідок її вчинення результатів.

Колегія суддів звертає увагу, що встановивши обставину відсутності у матеріалах кримінального провадження технічного запису, підлягає вирішенню чи є у даному кримінальному провадженні вказана обставина підставою безумовного скасування оскарженого вироку, чи допущене саме істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке могло б вплинути на законність і обґрунтованість подальшого судового рішення та вирішення провадження по суті.

Апеляційний суд звертає увагу на зміст ст. 412 КПК України, якою визначено, що невід`ємною властивістю поняття «істотність порушення вимог кримінального процесуального закону» є його здатність перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Системно-структурний аналіз зазначених норм КПК України свідчить, що для з`ясування питання про те, як неповне фіксування судового провадження за допомогою технічних засобів вплинуло на законність ухваленого судом рішення, необхідно виходити з «рівня істотності» відхилень від вимог норми кримінального процесуального права.

Також колегія суддів враховує практику Верховного Суду, відповідно до якої відсутність технічного запису судового засідання не завжди є істотним та тотожним порушенню, передбаченому п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК, яке є безумовною підставою для скасування судового рішення, зокрема викладеною в постановах від 20.09.2022 (справа № 334/3880/17, провадження № 51-482 км 22), від 16.12.2020 (справа № 219/828/18, провадження № 51-2460км20), від 26.05.2021 (справа № 492/1259/15-к, провадження № 51-317км21) від 29.09.2020 (справа № 554/41/17, провадження № 51-6509км19).

Колегія суддів враховує, що за певних обставин відсутність звукозаписів окремих судових засідань може стати підставою для скасування судових рішень, якщо сторона, яка посилається на цю обставину, доведе, що це істотно вплинуло або могло вплинути на законність та вмотивованість судового рішення чи істотно порушило її процесуальні права.

Судовий розгляд кримінального провадження відбувається у порядку, передбаченому статтями 318-380 КПК України.

Статтею 343 КПК України регламентовано, що секретар судового засідання повідомляє про здійснення повного фіксування судового розгляду, а також про умови фіксування судового засідання, які передбачені ч. 5 ст. 27 КПК України, а саме: під час судового розгляду забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Офіційним записом судового засідання є лише технічний запис, здійснений судом у порядку, передбаченому цим Кодексом.

-6-

Крім того, відповідно до ст. 103 КПК України, процесуальні дії під час кримінального провадження можуть фіксуватися: у протоколі; на носії інформації, на якому за допомогою технічних засобів зафіксовані процесуальні дії; у журналі судового засідання.

Попри це, при перевірці матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , апеляційним судом встановлено, що відсутність технічних носіїв інформації де відбулась фіксація судових засідань суду першої інстанції від 27.01.2023, 06.02.2023, 09.03.2023, в ході яких відбувався розгляд кримінального провадження, в тому числі, проведено передбачені ст. 347-350 КПК України процесуальні дії.

Наведене свідчить про порушення вимог кримінального процесуального закону, передбачених ст. 107 КПК України.

Зважаючи на відсутність технічних носіїв інформації, та значимість тих процесуальних дій, які проводились у судовому засіданні 27.01.2023, 06.02.2023, 09.03.2023 і мали стати «інформативною основою» ухваленого судового рішення, але інформація про них виявилась відсутньою на технічному носії, такі порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, такими, що перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Крім того, колегія суддів констатує, що у державі, що керується верховенством права, учасники кримінального провадження (сторона обвинувачення та сторона захисту) мають право очікувати прийняття загальних принципів, які сумісні з поняттям справедливого суду та гарантують їм основоположні права. Обов`язки, покладені на суддів, були визначені з метою гарантування їхньої безсторонності та ефективності їхніх дій.

Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок надати можливість сторонам процесу та провести їх ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, які поданих сторонами.

Суд, керуючись загальними засадами здійснення кримінального провадження, перед безпосереднім дослідженням доказів має забезпечити змагальність, рівність сторін та свободу в поданні доказів і доведенні перед судом їх переконливості, самостійного обстоювання стороною обвинувачення та стороною захисту їхніх правових позицій, здійснення ними інших процесуальних прав, зокрема, щодо подання клопотання про визнання доказів недопустимими, а також відомостей, які свідчать про їх очевидну недопустимість тощо.

Визначаючи, які докази потрібно дослідити, суд ураховує думку сторін кримінального провадження. Визначення порядку (послідовності) дослідження доказів необхідне для підготовки сторін до проведення певної процесуальної дії, а отже сприяє повній реалізації ними прав та можливостей, наданим їм процесуальним законом.

Обсяг доказів, які будуть досліджуватись, та порядок їх дослідження (послідовність) визначаються ухвалою суду і в разі необхідності можуть бути змінені. Крім того, суд при визначенні порядку дослідження доказів залежно від їх виду має враховувати, що докази обвинувачення досліджуються в першу чергу, а сторони захисту у другу.

Як вбачається із журналу судового засідання від 06.02.2023 суд, без з`ясування думки учасників, встановив загальний порядок дослідження доказів, однак після допиту обвинувачених, які вину у вчиненому визнали, дали показання, прокурор повідомив про відсутність підстав для виклику й допиту свідків та дослідження всіх письмових доказів. Суд перейшов до з`ясування питання дослідження доказів у порядку,

-7-

передбаченому ст. 349 КПК України, однак в матеріалах справи відсутні відомості про належне роз`яснення змісту й наслідків ст. 349 КПК України. У зв`язку з частковою відсутністю звукозапису судового засідання від 06.02.2023, неможливо перевірити доводи прокурора щодо виконання судом дій, передбачених ст. 349 КПК України.

За наведених вище обставин висновки суду про визнання ОСОБА_10 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 невинуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України й виправдання за цим обвинуваченням, є передчасними та зробленими без повного, всебічного, об`єктивного дослідження та аналізу наявних у кримінальному провадженні доказів, а тому не може визнаватися законним та обґрунтованим.

Таким чином, зважаючи на часткову відсутність фіксування судового провадження у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_10 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , колегія суддів позбавлена можливості перевірити доводи прокурора, дати їм відповідну оцінку та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Встановлені та наведені в ухвалі апеляційного суду порушення кримінального процесуального закону є істотними, оскільки торкаються прав та законних інтересів обвинуваченого, потерпілого, сторони обвинувачення, перешкодили суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження, і вплинули, чи могли вплинути на постановлення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення, а тому вирок підлягає скасуванню. Дані порушення не можуть бути усунуті апеляційним судом в ході апеляційного розгляду, а тому відповідно до вимог п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК України (у редакції на момент розгляду кримінального провадження судом першої інстанції), є безумовною підставою для скасування вироку.

З огляду на викладене колегія суддів уважає, що допущені судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_10 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 є істотними і такими, що перешкодили суду всебічно, повно та об`єктивно розглянути кримінальне провадження, що є безумовною підставою для скасування вироку.

Апеляційним судом встановлено порушення п. 7 ч. 2 ст .412 КПК України (у редакції на момент розгляду кримінального провадження судом першої інстанції), що відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 415 цього Кодексу є безумовною підставою для скасування вироку та призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, про що просить прокурор у зміненій апеляційній скарзі.

Згідно п. 3 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до пункту 7 частини 2 статі 412 КПК України (у редакції на момент розгляду кримінального провадження судом першої інстанції) судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_10 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 місцевим судом допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства та об`єктивного з`ясування всіх обставин кримінального провадження, які мають значення для правильного його вирішення, що є безумовною підставою для скасування судового рішення та призначення, відповідно до ст. 415 КПК України нового розгляду у суді першої інстанції.

-8-

Відповідно до ч. 2 ст. 415 КПК України призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

При новому розгляді кримінального провадження, суду першої інстанції необхідно усунути встановлені недоліки, всебічно, повно й об`єктивно дослідити всі обставини кримінального провадження, ретельно перевірити доводи апеляційної скарги прокурора, дати відповідну оцінку доказам у їх сукупності та ухвалити законне й обґрунтоване рішення, яке б відповідало вимогам ст. 370 КПК України.

З урахуванням наведеного, змінена апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, вирок Рахівського районного суду Закарпатської області від 07.04.2023 - скасуванню, а матеріали кримінального провадження - направленню до суду першої інстанції на новий розгляд в іншому складі.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Змінену апеляційну скаргу прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 задовольнити .

Вирок Рахівського районного суду Закарпатської області від 07.04.2023 щодо ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , - скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_10 у суді першої інстанції в іншому складі.

Ухвала апеляційного суду оскарження в касаційному порядку не підлягає.

Судді