ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/614/26 Провадження 1-кс/636/309/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2026 місто Чугуїв

Слідчий суддя Чугуївського міського суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Чугуїв клопотання старшого слідчого СВ Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 у кримінальному провадження №0000071 від 20.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, про арешт майна,

ВСТАНОВИЛА:

04.03.2026 до суду надійшло поштовим зв`язком вказане клопотання, яке, обґрунтоване тим, що Слідчим відділом Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000071, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що солдат ОСОБА_5 , маючи прямий злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечних психотропних речовин з метою збуту, у невстановлений в ході досудового розслідування час та у невстановленому в ході досудового розслідування місці, при невстановлених в ході досудового розслідування обставинах, але не пізніше 20.01.2026, в порушення «Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, та контролю за їх обігом», затвердженого Постановою КМУ № 589 від 03.06.2009, придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, у невстановленій кількості, з метою подальшого збуту, яку став зберігати у невстановленому в ході досудового розслідування місці.

У подальшому, 20.01.2026 близько 18 години 35 хвилин, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на незаконне зберігання особливо небезпечної психотропної речовини, з метою збуту, будучи обізнаним із методами та формами роботи правоохоронних органів, діючи з корисливих мотивів, солдат ОСОБА_5 , знаходився за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Степова, буд. 39, маючи при собі 38 згортків липкої стрічки, з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - PVP, де був зупинений працівниками поліції Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області для перевірки документів, під час якої у солдата ОСОБА_5 при собі, виявлено 38 розфасованих згортків з кристалічною речовиною білого кольору, тим самим його протиправні дії були зупинені.

Так, згідно до висновку експерта № СЕ-19/121-26/2067 від 21 січня 2026 року за результатами проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів, вилучена у солдата ОСОБА_5 речовина являється особливо небезпечною психотропною речовиною - PVP, обіг якої заборонено.

Згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770, PVP віднесено до Таблиці І, Списку № 2 «Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено».

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 2 ст. 307 КК України, тобто у незаконному придбанні та зберіганні особливо небезпечних психотропних речовин, з метою збуту.

ОСОБА_5 було фактично затримано 20 січня 2026 року о 18 годині 36 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 , після чого було доставлено до Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області та складено протокол затримання особи у порядку ст. 208 КПК України,.

21 січня 2026 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Також це підтверджується у інформацією наданою відділом реєстрації місця проживання Чугуївської міської ради. Також за вказаною адресою зареєстровані ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до інформації з КП «Чугуївське МБТІ» № 20 від 19.02.2026 року, встановлено, що згідно з реєстраційними матеріалами Бюро, право власності на об`єкти нерухомого майна по м. Чугуєву та Чугуївському району на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровано: 1/3 частки квартири АДРЕСА_3 , на підставі свідоцтва про право власності, виданого відділом житлово-комунального господарства, будівництва та комунальної власності виконавчого комітету Чугуївської міської ради від 06 листопада 2006 року.

Відповідно до санкції ст. 307 ч. 3 КК України передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від шести до дев`яти років з конфіскацією майна.

Частиною першою ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

На підставі викладеного, просив накласти арешт на вказане майно.

Прокурор та слідчий надали заяви, в яких просили розглянути клопотання без їх участі.

Дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя встановив наступне.

20.01.2026 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за №0000071 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України за фактом того, що 20.01.2026 було зупинено військовослужбовця ОСОБА_5 , який мав при собі речовину схожу на наркотичну (психотропну) у кількості близько 40 пакунків, яку він незаконно зберігав з собою з метою подальшого її збуту.

21.01.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

30.01.2026 проведено допит підозрюваного.

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Також це підтверджується у інформацією наданою відділом реєстрації місця проживання Чугуївської міської ради. Також за вказаною адресою зареєстровані ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до інформації з КП «Чугуївське МБТІ» № 20 від 19.02.2026 року, встановлено, що згідно з реєстраційними матеріалами Бюро право власностіна об`єкти нерухомого майна по м. Чугуєву та Чугуївському району на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровано: 1/3 частки квартири АДРЕСА_3 , на підставі свідоцтва про право власності, виданого відділом житлово-комунального господарства, будівництва та комунальної власності виконавчого комітету Чугуївської міської ради від 06 листопада 2006 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Санкцією ч.2 ст. 307 КК України передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Згідно ч.1 ст. 96-8 КК України конфіскація майна полягає у примусовому безоплатному вилученні у власність держави майна юридичної особи і застосовується судом у разі ліквідації юридичної особи згідно з цим Кодексом.

Відповідно до змісту частин 2, 4 статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Згідно ч.1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Згідно ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.1, п.7) ч.2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майно. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Разом з тим, ч.4 ст. 173 КПК України, передбачає, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Слідчий суддя вважає, що слідчий довів підставу накладення арешту, яка полягає у можливості виконання вироку суду в разі визнання особи винною у вчиненні вказаного правопорушення..

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя враховує правову підставу для арешту майна, розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність вагомих ризиків його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та вважає, що арешт вказаної квартири не призведе до порушення інтересів інших осіб.

Керуючись ст. ст. 170, 172, 173,175, 309, 310, 369-372, 376, 392, 532 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання старшого слідчого СВ Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000071 від 20.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження та розпорядження, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000071 від 20.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, на 1/3 частку квартири АДРЕСА_3 , яка на підставі свідоцтва про право власності, виданого відділом житлово-комунального господарства, будівництва та комунальної власності виконавчого комітету Чугуївської міської ради від 06 листопада 2006 року належить підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1