Справа № 128/4847/25
ВИРОК

Іменем України

06 березня 2026 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

та учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.11.2025 за №0000170, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 , неодруженого, освіта середня спеціальна, працюючого водієм, раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

УСТАНОВИВ:

19.11.2025 приблизно о 14 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , рухаючись за кермом навантажувача «AVAN» державний номерний знак НОМЕР_1 по автодорозі у селі Бохоники, Вінницького району Вінницької області, був зупинений інспекторами сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №3 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області у складі екіпажу «Жарт-51», які, згідно з розстановкою сил та засобів сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №3 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області, перебували у зоні оперативного реагування, а саме: на території обслуговування відділу поліції №3 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області у селі Бохоники, Вінницького району Вінницької області, для нагляду за безпекою дорожнього руху. На вимогу інспекторів сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №3 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області, відповідно до ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», пред`явити посвідчення тракториста-машиніста, ОСОБА_4 , здійснюючи рух на зазначеному транспортному засобі, достовірно знаючи про те, що відповідне навчання він не проходив, спеціальні іспити щодо отримання посвідчення тракториста-машиніста не здавав, усвідомлюючи, що право на керування даним транспортним засобом у встановленому законом порядку не набув, а також будучи обізнаним, що наявне у нього посвідчення тракториста-машиніста є підробленим, бажаючи набути певних суб`єктивних прав, діючи з прямим умислом та спеціальною метою використання підробленого документа, надав на виконання законної вимоги для перевірки інспекторам сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №3 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 та ОСОБА_7 посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_2 , видане Д.І.С.Г. у Київській області від 14.09.2018, тим самим використав завідомо підроблений документ. Відповідно до висновку судової технічної експертизи документів, бланк посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_3 , виданий 14.09.2018 Д.І.С.Г. у Київській області на категорії A1, A2, B1, B2, B3, B1, D1, D2, E1, E2, F2, Gl, заповнене на ім?я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відповідає встановленим зразкам аналогічних бланків посвідчень тракториста-машиніста, що перебувають в офіційному обігу на території України. У бланку посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_3 , виданого 14.09.2018 Д.І.С.Г. у Київській області на категорії A1, А2, В1, В2, B3, B1, D1, D2, E1, E2, F2, Gl, заповнене на ім?я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , всі штрихи фонових зображень з лицьової та зворотної сторін (захисна сітка, мікротексту), бланкових текстів, серії та номеру бланку нанесено за допомогою друкуючого пристрою зі струменевим способом формування зображень. У бланку посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_3 , виданого 14.09.2018 Д.І.С.Г. у Київській області на категорії A1, A2, В1, В2, В3, B1, D1, D2, E1, E2, F2, G1, заповнене на ім?я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ознак внесення змін (підчистки, додрукування, травлення, змивання) не виявлено

У судовому засіданні 05.03.2026 обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, визнав у повному обсязі при обставинах, викладених в обвинувальному акті. Суду надав показання, що 19.11.2025 він їхав на тракторі у селі Бохоники, його зупинили працівники поліції за порушення Правил дорожнього руху. На вимогу працівників поліції він пред`явив посвідчення водія, яке було підроблене. Розуміє, що він використав підроблений документ та що такі дії є незаконними. Таке посвідчення водія у законний спосіб він не отримував. Розкаюється у вчиненому, більше такого вчиняти не буде.

Прокурор під час судових дебатів просив визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. Також просив скасувати арешт на майно, питання щодо речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України, а саме: посвідчення водія знищити, та стягнути з ОСОБА_4 витрати на проведення експертизи.

Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується із покаранням, яке просить призначити йому прокурор.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 під час судових дебатів зазначив, що ОСОБА_4 позитивно характеризується, раніше не судимий, працює, вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав та щиро розкаявся, тому просить призначити покарання у виді штрафу.

Враховуючи думки учасників судового провадження, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним досліджувати докази по кримінальному провадженню стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд визнав за можливе обмежитись допитом обвинуваченого, а також дослідженням доказів стосовно особи обвинуваченого, речових доказів та процесуальних витрат. Водночас судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст встановлених обставин, сумнівів у добровільності їхніх позиції немає, а також судом роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Судом установлено, що під час досудового розслідування дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог статті 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Водночас суд також враховує, що відповідно до частин першої-другої статті 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує, що ОСОБА_4 на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, неодружений, працює, за місцем роботи характеризується позитивно, раніше не судимий.

Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, відомості, що характеризують особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України є кримінальним проступком, суд вважає достатнім для виправлення та перевиховання ОСОБА_4 , а також попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді штрафу в межах санкції статті обвинувачення. В даному випадку таке покарання як штраф повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, у зв`язку з чим суд не вбачає необхідності призначати більш суворе покарання з тих, які передбачені за вчинений кримінальний проступок.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Вінницький міський суд Вінницької області ухвалою слідчого судді від 25.11.2025 наклав арешт на речові докази, який слід скасувати.

Питання щодо речових доказів суд вирішує на підставі статті 100 КПК України.

Прокурор під час судових дебатів просив речовий доказ, а саме: посвідчення тракториста-машиніста, знищити.

Водночас згідно з п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України, документи, що є речовими доказами, залишаються у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Отже, підроблений документ, визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, не підлягає знищенню, а відповідно до п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України залишається у матеріалах справи протягом усього часу його зберігання.

Відповідну позицію висловив ККС ВС у постанові від 06.10.2025 (справа № 462/1067/25).

З обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, на користь держави слід стягнути витрати на залучення експертів по даному кримінальному провадженню у сумі 3 565,60 грн (висновок експерта №СЕ-19/102-25/25156-ДД від 26.11.2025).

Керуючись статтями 349, 368-371, 373, 374, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн 00 коп.

Арешт, накладений Вінницьким міським судом Вінницької області ухвалою слідчого судді від 25.11.2025 на майно, а саме: посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_4 , видане ДІСГ у Київській області 14.09.2018 на власне ім`я на категорії А1, А2, В1, В2, В3, D1, D2, E1, E2, F2, G1, яке поміщено до спеціального пакету Національної поліції CRI 1249470, скасувати.

Речовий доказ: посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_4 , видане ДІСГ у Київській області 14.09.2018 на власне ім`я на категорії А1, А2, В1, В2, В3, D1, D2, E1, E2, F2, G1, поміщене до спеціального пакету експертна служба МВС України №6127442, залишити у матеріалах даного кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів по даному кримінальному провадженню в сумі 3 565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) грн 60 коп.

Вирок суду може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ