У Х В А Л А

Справа №338/1523/25

06 березня 2026 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі : головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю : секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000472 про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Комарівка Ізюмського району Харківської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , за ч.2 ст.156 КК України,

в с т а н о в и в :

Богородчанським районним судом розглядається вказане кримінальнее провадження.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження на стадії судового провадження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та запобігання спробам переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків інших учасників у цьому провадженні та перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, а також запобігання можливості вчиняти інші кримінальні правопорушення. Такі обставини дають підстави для продовження найбільш суворого запобіжного заходу.

Захисник обвинуваченого щодо задоволення клопотання заперечив. Вказав, що стороною обвинувачення не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а тому просить обрати обвинуваченому запобіжний захід - цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений підтримав висловлену позицію своїм захисником.

Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до такого висновку.

Згідно з вимогами ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається у порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з вимогами ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Пунктом 3 частини 2 статті 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як щодо раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Згідно з вимогами п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до положень ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість.

Встановлено, щоухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31 липня 2025 року ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Надалі строк тримання під вартою продовжувався, останній раз ухвалою Богородчанського районного суду від 07 січня 2026 року на строк по 08 березня 2026 року. Завершити розгляд вказаного кримінального провадження до вказаного строку суд вважає не можливим.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі до 8 років, беручи до уваги наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема щодо можливості переховування обвинуваченим від суду, знищення, сховання або спотворення будь-яких з речей, які мають істотне значення для обставин кримінального правопорушення, вчинення іншого кримінального правопорушення, впливу на потерпілу, яка є його малолітньою дочкою, та свідків, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам, суд вважає, що обвинуваченому слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до шістдесяти днів.

Зважаючи на те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, вчиненого із застосуванням насильства та погрозою його застосування, суд вважає за доцільне не визначати заставу у цьому кримінальному провадженні.

На підставі ст. 331, 334, 372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжити на строк 60 днів - по 04 травня 2026 року включно, з утриманням його в Державній установі "Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)" (м. Івано-Франківськ, вул. Коновальця, 70 "а").

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1