Справа № 159/5430/25 Провадження №11-кп/802/194/26 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2026 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження № 50000221 за апеляційною скаргою заступника керівника Волинської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В :

Вказаним вироком суду ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Луків Волинської області, громадянин України, не судимий в силу ст.89 КК України, з середньою освітою, не працюючий, неодружений, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджений за ч.1 ст.309 КК України та признаено покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.;

- за ч.2 ст.309 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання ОСОБА_8 у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000,00 грн..

Вироком вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за те, що він 25 червня 2025 року, перебуваючи поблизу селища Тупали Ковельського району, придбав у невстановленої особи, шляхом знайдення закладки, чотири згортки в ізоляційній стрічці синього кольору в який містились чотири полімерні пакети типу «zip-1оск» з кристалічною речовиною білого кольору, тим самим розпочав незаконно зберігати психотропну речовину - РVР без мети збуту. Для вживання психотропної речовини РVР, в невстановлений досудовим розслідуванням час, використовував дві скляні лампочки та одну скляну лампочку з пластиковою трубкою, на поверхнях яких знаходились сліди речовини коричневого кольору, які містять у своєму складі психотропну речовину - РVР, які утворився після вживання психотропної речовини, тим самим ОСОБА_8 розпочав незаконно зберігати вказану психотропну речовину без мети збуту. В подальшому, 25 червня 2025 року о 16 годині 41 хвилин у лісопосадці поблизу с. Тупали, Ковельського району, Волинської області, за координатами місцевості широта - 51,213417, довгота -24,479859, під час проведення огляду місця події у поясній сумці ОСОБА_8 , було виявлено чотири згортки в ізоляційній стрічці синього кольору в яких містились чотири полімерні пакети типу «zip-1оск» з кристалічною речовиною білого кольору, що містять у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину РVР, маса яких становить 2,354 г. Окрім цього було виявлено дві скляні лампочки та одну скляну лампочку з пластиковою трубкою, на поверхнях яких знаходились сліди речовини коричневого кольору, які містять у своєму складі психотропну речовину - РVР, маса якої становить 0,185 г. та 0,072 г. відповідно. Таким чином, особливо небезпечну психотропну речовину РVР, загальною масою 2,611 г., що згідно Наказу міністерства охорони здоров`я України №634 від 29.10.2010 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу» Таблиця 1, являється великим розміром вказаної психотропної речовини, яку ОСОБА_8 продовжував незаконно зберігати без мети збуту, до моменту виявлення та вилучення працівниками поліції під час огляду місця події 25 червня 2025 року в період з 17 години 52 хвилин до 18 години 16 хвилин, поблизу у лісопосадці поблизу с. Тупали, Ковельського району, Волинської області, за координатами місцевості широта - 51,213417, довгота -24,479859.

Крім того, 25 червня 2025 року о 16 годині 41 хвилин ОСОБА_8 у лісопосадці поблизу с. Тупали, Ковельського району, Волинської області, за координатами місцевості широта - 51,213417, довгота - 24,479859, під час проведення огляду місця події у поясній сумці ОСОБА_8 , було виявлено два згортки в ізоляційній стрічці чорного кольору в яких містились два полімерні пакети типу «zip-1оск» з речовиною рослинного походження, яка є наркотичним засобом - канабісом, маса якого (в перерахунку на висушену речовину) складає 7,5 г. що згідно Наказу міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу», Таблиця 2, є невеликим розміром вказаного наркотичного засобу, яку ОСОБА_8 продовжував незаконно зберігати без мети збуту, до моменту виявлення та вилучення працівниками поліції під час огляду місця події 25 червня 2025 року в період з 17 години 52 хвилин до 18 години 16 хвилин, у лісопосадці поблизу с. Тупали, Ковельського району, Волинської області, за координатами місцевості широта - 51,213417, довгота-24,479859.

В поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації дій обвинуваченого, посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Вказує на те, що судом порушено норми процесуального і матеріального права, оскільки неправильно кваліфіковано дії обвинуваченого за окремими нормами закону України про кримінальну відповідальність, оскільки ОСОБА_8 одночасно придбав та зберігав без мети збуту при собі психотропну речовину та наркотичний засіб, а диспозиція ст.309 КК України не передбачає, що у разі, якщо предметом кримінального правопорушення є наркотичні та/або психотропні речовини різного виду, особа несе окрему відповідальність за придбання або зберігання кожного виду таких речовин або засобів. Посилається на те, що судом помилково вирішено питання про знищення речового доказу, а саме квитанції №000113, яка у даному кримінальному провадженні речовим доказом не визнавалась. Просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 гривень. Виключити з мотивувальної і резолютивної частини вироку вказівку про засудження ОСОБА_8 за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень. Виключити з мотивувальної і резолютивної частини вироку посилання на призначення ОСОБА_8 остаточного покарання на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.2 ст.309 КК України. Виключити з мотивувальної і резолютивної частини вироку вказівку на знищення квитанції №000113. У решті вирок залишити без зміни.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку суду та доводи апеляційної скарги, прокурора, яка підтримувала апеляційну скаргу у повному обсязі та просила змінити вирок, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави ухвалення.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, за встановлених і викладених у вироку обставин, обґрунтовані доказами, які досліджено судом у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції, за згодою учасників судового провадження, керуючись вимогами ст.349 КПК України після допиту обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, дійшов висновку про недоцільність дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Відповідно до вимог ч.2 ст.394, ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, і докази стосовно яких судом, згідно із ч.3 ст.349 КПК України, не досліджувалися.

Нормами ч.1 ст.404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

Судом першої інстанції встановлено та визнано доведеним, що ОСОБА_8 25 червня 2025 року близько 16 год 41 хв, придбав, шляхом знайдення закладки, чотири полімерні пакети з особливо небезпечною психотропною речовиною РVР, масою 2,354 г. та зберігав х без мети збуту при собі у поясній сумці разом із двома скляними лампочками та однією скляною лампочкою з пластиковою трубкою, на поверхнях яких знаходились сліди речовини коричневого кольору, які містять у своєму складі психотропну речовину - РVР, маса якої становить 0,185 г. та 0,072 г. відповідно, до їх вилучення 25.06.2025 з 17:52 години по 18:16 години працівниками поліції.

Крім того, 25 червня 2025 року о 16 годині 41 хвилин зберігав без мети збуту при собі у поясній сумці 2 полімерні пакети з наркотичним засобом канабіс, масою 7,5 г, який був вилучений у обвинуваченого 25.06.2025 з 17:52 години по 18:16 години працівниками поліції.

Вищевказані неправомірні дії ОСОБА_8 було кваліфіковано за ч.1 ст.309 КК України як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, а також за ч.2 ст.309 КК України як незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту у великих розмірах.

Однак, у цьому провадженні судом встановлено, що обвинувачений одночасно 25.06.2025 близько 16 год. 41 хв. придбав та зберігав без мети збуту при собі у поясній сумці психотропну речовину РVР та наркотичний засіб канабіс.

Практика Верховного Суду є усталеною та послідовною. Так, у Постанові Верховного Суду від 17.04.2024 у справі № 210/1332/22 зазначено, що при вирішенні питання про кваліфікацію дій особи суд повинен враховувати, що в тих випадках, коли в межах реалізації єдиного злочинного наміру особа вчиняє протиправні дії, пов`язані з незаконним поводженням із різними видами наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, для кваліфікації дій особи розмір цих засобів (речовин) визначається виходячи з їх загальної кількості, оскільки вони є предметами одного і того ж кримінального правопорушення. Одночасне чи послідовне, з метою реалізації єдиного умислу, незаконне поводження з декількома із тих засобів та речовин, про які йдеться в статтях 307, 309 КК України, кваліфікується за тією частиною вказаних статей, яка передбачає відповідальність враховуючи їх загальну кількість.

Диспозиції відповідних частин ст.ст.307, 309 КК України не передбачають, що у разі, коли предметами кримінального правопорушення, яке характеризується єдиним умислом, є наркотичні та психотропні речовини різного виду, особа несе окрему кримінальну відповідальність за протиправне поводження із кожним видом таких засобів або речовин.

Таким чином, відсутні підстави для кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1 і 2 статті 309 КК України, протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні необхідно кваліфікувати лише за ч.2 ст.309 КК України, у зв`язку з чим при призначенні остаточного покарання судом безпідставно застосовано положення ч.1 ст.70 КК України.

Відтак, доводи апеляційної скарги прокурора, є слушними, судом першої інстанції допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосовано закон України про кримінальну відповідальність, який не підлягав застосуванню, що відповідно до ст.419 КПК України, є підставою для зміни вироку.

Враховуючи те, що суд першої інстанції застосував норму закону, яка не підлягає застосуванню, вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 жовтня 2025 року, щодо ОСОБА_8 підлягає зміні, шляхом виключення посилання на ч.1 ст.309 КК України щодо кваліфікації дій, вчинених обвинуваченим ОСОБА_8 , як зайве за встановлених судом обставин, та призначення покарання за вказаний злочин та за сукупністю злочинів на підставі ч.1 ст.70 КК України.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що судом помилково вирішено питання про знищення речового доказу, а саме квитанції №000113, яка у даному кримінальному провадженні речовим доказом не визнавалась, то апеляційний суд вважає їх обґрунтованими з огляду на таке.

Так, згідно вимог ст.100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Згідно з матеріалів кримінального провадження вбачається, що постановою слідчого від 25.06.2025 визнано речовими доказами: 2 полімерні пакети типу «zip-lock» у чорній ізоляційній стрічці, з речовиною зеленого кольору рослинного походження, зовні схожою на наркотичну; 4 полімерні пакети типу «zip-lock» у синій ізоляційній стрічці, з кристалічною речовиною білого кольору рослинного походження, зовні схожою на наркотичну; 2 лампочки з нашаруванням речовини коричневого кольору; лампочка з пластиковою трубкою з нашаруванням речовини коричневого кольору; металеву сапу для городу без ручки з рукавицями; мобільний телефон марки «SAMSUNG A05s»; мобільний телефон марки «REDMI 14C»; ніж «Кукрі» та на вищевказані речові докази накладено ухвалою слідчого судді арешт.

Таким чином, місцевий суд при ухваленні вироку вирішив питання про знищення речового доказу, а саме квитанції №000113, яка у даному кримінальному провадженні речовим доказом не визнавалась.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу заступника керівника Волинської обласної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_8 змінити.

Виключити з мотивувальної і резолютивної частин вироку вказівку про засудження ОСОБА_8 за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Виключити з мотивувальної і резолютивної частин вироку посилання на призначення ОСОБА_8 остаточного покарання на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.2 ст.309 КК України.

Виключити з мотивувальної і резолютивної частин вироку вказівку на знищення квитанції №000113.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: