УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

адвоката ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , про часткове скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 13.06.2025 (справа № 761/21362/25) у кримінальному провадженні № 0000129 від 10.09.2024,

установив:

07.10.2025 адвокат ОСОБА_5 , діючи в інтересах ОСОБА_6 , звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва із клопотанням (вхід. № 104748) про часткове скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 13.06.2025 (справа № 761/21362/25) у кримінальному провадженні №0000129 від 10.09.2024, а саме якою накладено арешт на майно, вилучене в ході обшуку приміщення нотаріальної контори за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема на грошові кошти у сумі 147 795 Євро, та 208 733 доларів США.

Клопотання мотивоване тим, що у провадженні Головного слідчого управління Служби безпеки України перебувають матеріали досудового розслідування № 0000129 від 10.09.2024 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

22.05.2025 під час досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України проведено невідкладний обшук в приміщенні нотаріальної контори за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює свою діяльність колишня дружина підозрюваного - приватний нотаріус ОСОБА_8 .

Під час зазначеного обшуку, орім вилучених документів, вилучено особисті грошові кошти третіх осіб на загальну суму 147 795 Євро, та 208 733 доларів США, на які ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 13.06.2025 (справа № 761/21362/25) накладено арешт.

Адвокат зазначив у клопотанні, що частина арештованих грошових коштів на загальну суму 50 000 доларів США належить особисто ОСОБА_6 , частина яких отримана в межах страхових виплат, як страхове відшкодування внаслідок смерті його матері, яка потрапила в ДТП на території Республіки Італія. При цьому зазначені грошові кошти ОСОБА_6 передав на зберігання своїй сестрі ОСОБА_7 . Усі грошові кошти зберігалися в офісному сейфі виключно з мотивів безпеки, сейф має відповідну сертифікацію, а офіс перебуває під цілодобовою охороною, що робило його об`єктивно найбільш надійним місцем для збереження готівки. На підтвердження походження арештованих грошових коштів стороною заявника надані матеріали, якими, на їх думку, підтверджено джерело походження зазначених грошових коштів.

На думку адвоката, грошові кошти, які належать ОСОБА_6 , безпідставно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки вони жодним чином не стосуються вчиненого кримінального правопорушення, яке наразі розслідується. Протилежне органом досудового розслідування недоведене. При цьому ОСОБА_6 немає жодного процесуального статусу у кримінальному провадженні та немає жодного відношення до вчиненого кримінального правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, адвокат ОСОБА_5 просить скасувати частково арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 13.06.2025 (справа № 761/21362/25) у кримінальному провадженні № 0000129 від 10.09.2024, а саме в частині накладення арешту на грошові кошти у сумі 50 000 доларів США. Також адвокат просить повернути зазначені грошові кошти ОСОБА_6 чи його адвокату (представнику) ОСОБА_6 .

Відповідно до протоколу автоматизованого визначення слідчого судді від 09.10.2025, слідчим суддею визначено ОСОБА_1 .

У судовому засіданні, адвокат ОСОБА_3 клопотання про скасування арешту майна підтримав та просив задовольнити.

Прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 у судовому засіданні, заперечував проти задоволення клопотання адвоката про скасування арешту, зазначивши, що досудове розслідування триває, вилучені грошові кошти визнанні речовими доказами.

Заслухавши думку адвоката та прокурора, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити про таке.

Приписами статей 131, 132 КПК України передбачено, що арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які вживаються за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування відповідного заходу забезпечення.

При цьому підлягає врахуванню, чи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи потреби досудового розслідування, а також, чи може бути виконане завдання, для виконання якого сторона обвинувачення звертається з відповідним клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

У судовому засіданні встановлено, що слідчими Головного слідчого управління Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000129 від 10.09.2024 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, та ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва у зазначеному кримінальному провадженні здійснюється, зокрема прокурорами відділу Офісу Генерального прокурора.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 13.06.2025 (справа № 761/21362/25) у кримінальному провадженні № 0000129 від 10.09.2024 накладено арешт на майно, вилучене під час обшуку офісного приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , яке перебуває у користуванні ОСОБА_8 , з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування таким майном, зокрема на грошові кошти у сумі 147 795 Євро, та 208 733 доларів США.

Речовими доказами відповідно до ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Зазначена процесуальна норма покладає на учасника кримінального провадження, яким ініціюється скасування арешту, обов`язок доведення зазначених обставин.

З мотивувальної частини зазначеної ухвали вбачається, що при арешті майна слідчий суддя виходив з того, що на час розгляду клопотання у органу досудового розслідування були достатні підстави для висновку, що арешт на вищезазначене майно необхідно накласти з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Проте з часом тривалості кримінального провадження, обсягу обставин, які розслідуються, прокурор у судовому засіданні не обґрунтував, що надалі частина вилучених грошових коштів може бути використане як доказ, при тому, що представник ОСОБА_6 обґрунтував законність походження майна, надані фактичні дані.

На цей час слідчому судді не надано матеріалів кримінального провадження щодо наявності переконливих доказів того, що частина арештованих грошових коштів набуто у власність протиправним шляхом або внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Також не доведено, що майно було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди, містить інші відомості, які могли б бути використані як доказ для продовження заходу забезпечення, а саме арешту, чи обставин, що встановлені під час досудового розслідування даного кримінального провадження.

Крім того, прокурором не доведено, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення його збереження.

Слідчий суддя також звертає увагу на те, що на момент розгляду клопотання про скасування арешту майна, поданого в порядку ст. 174 КПК України, в цьому кримінальному провадженні ОСОБА_6 про підозру не повідомлено, що безумовно суперечить загальним засадам кримінального провадження, зокрема принципу розумності строків, та істотно порушує право власності на таке майно, арешт на яке накладено.

Також слідчий суддя враховує, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000129 триває з 10.09.2024, грошові кошти вилучені 22.05.2025 під час обшуку. При цьому прокурор у судовому засіданні не надав інформації щодо слідчих (процесуальних) дій, які наразі проводяться у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 його майна та яке значення арештовані грошові кошти мають з огляду на встановлені станом на день розгляду цього клопотання обставини.

Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

У відповідності з практикою Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (AGOSI v. The United Kingdom від 24.10.1986, серія А, № 108. п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Крім того, слідчий суддя враховує, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 10.09.2025 у справі № 761/30231/25 скасовано частково вищезазначений арешт грошових коштів у сумі 63 466 Євро.

Отже, жодних доказів, які б спростовували доводи клопотання адвоката та підтверджували обставини, які є підставою для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, до суду не надано, більш того, ОСОБА_6 не повідомлено про підозру, у зв`язку із чим слідчий суддя, виходячи з принципу змагальності сторін у кримінальному провадженні, дійшов до висновку, що доводи, зазначені в клопотанні є обґрунтованими.

Аналіз наявних у розпорядженні слідчого судді матеріалів свідчить про відсутність на цей час підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна в частині арешту грошових коштів у сумі 50 000 доларів США, а так само, розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, та наслідки арешту такого майна.

Таким чином, з огляду на вимоги пропорційності і співмірності втручання держави в право приватної власності, а також з огляду на тривалість арешту майна та відсутність вагомих доказів набуття його кримінально-протиправним шляхом, суд приходить до висновку про те, що подальше обмеження права володіння, користування та розпорядження грошовими коштами буде непропорційним втручанню у право власності, тобто у право на мирне володіння майном, а тому повинно бути припинено.

Разом з тим, слідчий суддя зауважує, що прохання адвоката повернути вилучене майно ОСОБА_6 чи його адвокату (представнику) не підлягає задоволенню, оскільки слідчий суддя за результатом розгляду клопотання про скасування арешту не може прийняти інше рішення по суті клопотання ніж визначене ст. 174 КПК України, тобто задовольнити клопотання, в тому числі частково, або ж відмовити в його задоволенні. Будь-яке інше судове рішення по суті клопотання про скасування арешту майна, зокрема про зобов`язання повернути вилучене майно, буде виходити за межі повноважень, якими наділений слідчий суддя чинним процесуальним законодавством.

Керуючись статтями 2, 7, 9, 98, 174, 309, 372, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , про часткове скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 13.06.2025 (справа № 761/21362/25) у кримінальному провадженні № 0000129 від 10.09.2024 - задовольнити.

Частково скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 13.06.2025 (справа № 761/21362/25) у кримінальному провадженні № 0000129 від 10.09.2024, а саме: на грошові кошти у сумі 50 000 доларів США.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1