Дата документу 04 березня 2026 року
Справа № 334/9921/25
Номер провадження № 1-кс/334/725/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року слідчий суддя Дніпровського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого ВР ЗСТ СУ ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.11.2025 за №0002279, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст 286 КК України

про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов'язання до підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаївськ, Волгоградської області, рф, громадянина України, який має повну середню освіту, одружений, не працює, який має на утримані малолітню дитину 2025 р.н., який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за участю: прокурора ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_3 , підозрюваного - ОСОБА_4 (особисто), захисника - адвоката ОСОБА_6 (діє на підставі Договору про надання правничої допомоги б/н від 26.11.2025)

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання до підозрюваного у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.11.2025 за №0002279, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст 286 КК України ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтовано наступним: 24.11.2025 року, приблизно о 21 годині 30 хвилин, в темний час доби, водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем «Honda Civic», номерний знак НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вул. Щасливої зі сторони вул. Дніпровське шосе у напрямку вул. Рельєфної в місті Запоріжжі.

В цей же час, в районі зупинки громадського транспорту «9-а міська лікарня», поблизу буд. 1 по вул. Щаслива, пішохід ОСОБА_7 , не переконавшись в безпеці своїх дій, не використовуючи засобів для свого виділення на проїзній частині шляхом розміщення на одязі світлоповертаючих елементів, здійснювала перетин проїзної частини вул. Щасливої поза межами пішохідного переходу, рухаючись на слабо освітленій ділянці дороги справа - наліво за ходом руху автомобіля під керуванням водія ОСОБА_4 .

Продовжуючи рух, водій ОСОБА_4 , маючи об`єктивну спроможність виявити пішохода ОСОБА_7 та технічну можливість уникнути наїзду на неї, своєчасних заходів для зменшення своєї швидкості аж до зупинки транспортного засобу не застосував, внаслідок чого допустив наїзд передньою лівою частиною кузова керованого ним автомобілю на пішохода ОСОБА_7 , в результаті чого остання отримала тілесні ушкодження від яких померла в кареті швидкої медичної допомоги на місці пригоди.

У потерпілої ОСОБА_7 , виявлені наступні тілесні ушкодження:

-відкрита черепно-мозкова травма, а саме забійна рана з уламковим переломом у тім`яно-потиличній ділянці зліва, з відходженням ліній перелому черепа обабіч; двобічні вогнищеві субарахноїдальні церебральні та церебелярні крововиливи;

-закритий поперечний розгинальний перелом хребта, що розташований між тілами 2-3 грудних хребців, дрібновогнищеві крововиливи в речовині спинного мозку та під його оболонками; закриті переломи ребер зліва: прямі косо-поперечні переломи 1-10 ребер зліва по лопатковій лінії, непрямі поперечні переломи 1-7 ребер зліва по передній пахвовій лінії; забої та розриви лівої легені з ознаками кровотечі у плевральну порожнину; крововиливи у м`яких тканинах в місцях переломів, у попереково-крижовій ділянці зліва;

-закриті косо-повздовжні переломи лівої променевої та лівої ліктьової кісток в нижніх третинах, синець на задній поверхні лівого передпліччя;

-синець на лівій сідниці;

-синець на задній поверхні правої гомілки.

Причиною смерті потерпілої ОСОБА_7 стала поєднана тупа травма голови, тулуба та кінцівок (усі вищезазначені тілесні ушкодження у своїй сукупності) ускладнилися розвитком шоку та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознаками небезпеки для життя, знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Своїми діями водій ОСОБА_4 порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 зі змінами та доповненнями, відповідно до яких:

- п. 12.3: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

Невиконання водієм автомобіля «Honda Civic», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_4 вимог п.12.3 Правил дорожнього руху, з технічної точки зору, знаходяться в прямому причинному зв`язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди.

28.02.2026, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Миколаївськ, Волгоградської області, рф, громадянину України, який має повну середню освіту, одруженому, не офіційно працевлаштованому на посаді управляючого рестораном «Шато», який має на утримані малолітню дитину 2025 р.н., який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, повідомлено про те, що він підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, в ході якого зафіксовано слідову інформацію, складено схему, оглянуто та вилучено автомобіль «Honda Civic», номерний знак НОМЕР_1 , оглянуто труп ОСОБА_7 ;

- висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_7 №6643 від 26.01.2025 року, відповідно до якого причиною смерті потерпілої ОСОБА_7 стала поєднана тупа травма голови, тулуба та кінцівок (усі вищезазначені тілесні ушкодження у своїй сукупності) ускладнилися розвитком шоку та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознаками небезпеки для життя, знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті;

- протоколом огляду, об`єктом якого є DVD-R диск з записом з камери відеоспостереження з кіоску, який розташований в безпосередній близькості до місця дорожньо-транспортної пригоди, на якому фіксується місце виходу пішохода ОСОБА_7 на проїзну частину, останній видимий момент пішохода на дорозі до моменту наїзду, а також швидкість і траєкторії руху автомобіля «Honda Civic» під керуванням ОСОБА_4 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , який є працівником кіоску на зупинці «9та міська лікарня», що в безпосередній близькості до місця дорожньо-транспортної пригоди, яка пояснила, що 24.11.2025, у вечірній час доби вона бачила біля кіоску раніше відому їй ОСОБА_7 .. Вона зауважила, що через деякий час перебування біля кіоску, ОСОБА_7 направилась в бік проїзної частини, та ще через деякий час ОСОБА_8 почула гучний звук удару зі сторони проїзної частини. Вийшовши, вона побачила автомобіль «Honda Civic» із увімкненими аварійними вогнями на проїзній частині, а лівіше від проїзної частини, на землі, вона побачила раніше згадану жінку, яка ознак життя не подавала;

- протоколом допиту в якості потерпілого ОСОБА_9 , який є рідним сином загиблої ОСОБА_7 .. Він пояснив, що 24.11.2025 року, приблизно о 22:00 на його мобільний телефон надійшов дзвінок від співробітників поліції, та в ході бесіди, останні йому повідомили, що ОСОБА_7 загинула на місці пригоди, в районі буд. 1 по вул. Щаслива. Далі, ОСОБА_9 прибув на місце дорожньо-транспортної пригоди, де серед іншого виявив співробітників поліції, а також водія автомобіля «Honda Civic». Під час бесіди ОСОБА_4 розповів ОСОБА_9 , що він рухався в бік вул. Рельєфної, та в останню мить виявив на проїзній частині пішохода жінку, та уникнути наїзду не зміг.

- протоколом огляду на місці дорожньо-транспортної пригоди, під час якого, за участі експерта авто-технічного відділу Запорізького НДЕКЦ МВС України, було виміряно усталене сповільнення автомобіля «Honda Civic» безпосередньо на місці дорожньо-транспортної пригоди, під час погодних умов, які ідентично відповідали умовам на момент ДТП. Під час експертного дослідження, встановлено, що усталене сповільнення автомобіля «Honda Civic» складає 6.17 м/с2;

- протоколом додаткового огляду місця ДТП за участі водія ОСОБА_4 , в ході якого останній пояснив обставини ДТП, вказав розташування автомобіля перед наїздом на пішохода та місце наїзду на пішохода. Крім того було встановлено, що об`єктивна можливість для водія ОСОБА_4 виявити пішохода на проїзній частині вул. Щаслива з робочого місця водія автомобіля «Honda Civic» при швидкості руху 54,7 км/год з урахуванням часу перебування пішохода на проїзній частині настає за 4,0 сек. до моменту наїзду. Загальна видимість в напрямку руху для водія ОСОБА_4 нічим не обмежена та складає більше 100м., в тому числі за умови часткового освітлення проїзної частини вуличним освітленням;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 який пояснив обставини дорожньо-транспортної пригоди, визнав свою провину та щиро кається;

- висновком судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю: «Дослідження технічного стану транспортного засобу», а саме автомобіля «Honda Civic», номерний знак НОМЕР_1 за №СЕ-19/108-25/26224-ІТ від 05.12.2025, згідно якого на момент проведення огляду та експертного дослідження рульове керування, робоча гальмівна система та ходова частина автомобіля перебували в працездатному стані;

- висновком судової фототехнічної експертизи за №СЕ-19/108-25/26827-ФП від 08.01.2026, згідно якого швидкість руху автомобіля «Honda Civic», номерний знак НОМЕР_1 перед ДТП знаходиться в інтервалі від 51,51 км/год до 57,70 км/год. Окрім того встановлено час, який минає з моменту виходу пішохода на проїзну частину до останнього видимого моменту пішохода в кадрі в інтервалі від 16,70 с. до 16,74 с, а також встановлено траєкторію руху пішохода.

- висновком судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю: «Дослідження обставин та механізму ДТП» за №СЕ-19/108-26/3159-ІТ від 17.02.2026, згідно якої невиконання водієм автомобіля «Honda Civic» ОСОБА_4 вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху, з технічної точки зору перебувають в причинному зв`язку із настанням події дорожньо-транспортної пригоди, оскільки останній мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_7 шляхом своєчасного зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу.

ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, у зв`язку з чим, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, виникла необхідність в обранні підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Згідно вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_4 :

- може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

З урахуванням характеру та тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, який згідно ст. 12 КК України, віднесений до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого. Розуміючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення (злочину), суворість та невідворотність покарання, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду на початкових етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності. Крім того, ОСОБА_4 усвідомлює те, що вчинив кримінальне правопорушення, яке має незворотний характер, оскільки шкода, яка була завдана потерпілому, не може бути усунена та наступили тяжкі наслідки, а саме смерть потерпілої ОСОБА_7 .

З метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки підозрюваного, виконання ним процесуальних обов`язків, слідчий просить застосувати відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав доводи та вимоги, викладені у клопотанні, просив його задовольнити, вказуючи, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а також наведені ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України підтверджується зібраними у провадженні та доданими до клопотання доказами.

Захисник підозрюваного, як і він сам, не заперечили проти клопотання, разом з тим просили не забороняти підозрюваному спілкуватись з потерпілою стороною, оскільки ОСОБА_4 має намір добровільно відшкодувати шкоду.

Заслухавши сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього докази, слідчий суддя доходить наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 Кримінального процесуального кодексу України (далі -КПК України) до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.ч. 1 - 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

За змістом ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд ураховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, проте зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд в цьому контексті враховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.

Зокрема, за змістом п. 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

Обґрунтованість підозри повинна бути визначена враховуючи положення ст. 94 КПК України, а саме, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як свідчать матеріали провадження, повідомлення про підозру відповідає вимогам ст. 277 КПК України за своїм змістом та на даному етапі сумнівів щодо її законності або порушення порядку вручення не викликає.

На даному етапі судового провадження суд не вирішує питання про оцінку доказів для визнання підозрюваного винуватим чи невинуватим у вчиненні злочину, адже судове провадження наразі не завершено, докази сторін в повному обсязі судом не досліджено, і відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, має оцінити після завершення дослідження кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Враховуючи вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, під час розгляду клопотань на стадії досудового розслідування слідчий суддя має переконатись, що сукупність матеріалів на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри, яка не є сама по собі актом притягненням особи до відповідальності, а є лише сукупністю даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

За таких умов, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів щодо пред`явленої підозри, з точки зору достатності та взаємозв`язку, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші), які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, які могли б об`єктивно зв`язувати його з ними, тобто підтвердити існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана могла вчинити дане кримінальне правопорушення.

Разом з тим, слідчий суддя зауважує, що згідно вимог чинного законодавства сама по собі наявність обґрунтованою підозри не може бути єдиною підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу, оскільки їх застосування потребує наявність існування хоча б одного із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя вважає такими, що заслуговують на увагу доводи прокурора про те, що оскільки ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який згідно ст. 12 КК України, віднесений до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, та наявні ризики, передбачені п. 1ч. 1 ст. 177 КПК України, то застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання забезпечить належну поведінку підозрюваного.

Частиною 1 ст. 179 КПК України визначено, що особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

З урахуванням зазначених ризиків у кримінальному провадженні, обставин кримінального правопорушення та даних про особу підозрюваного слідчий суддя вважає, що на даний час для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, є достатнім застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на підозрюваного наступних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду, залежно від стадії кримінального провадження, за кожною вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну у разі їх наявності.

При цьому, слідчим суддею враховано, що строк досудового розслідування спливає 27.04.2026, а тому строк обрання запобіжного заходу має бути визначений в межах строку досудового розслідування, тобто до 27.04.2026 включно в межах строку досудового розслідування.

Також, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити підозрюваному що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі визначеному КПК України

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 176-179, 184, 193-196 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого ВР ЗСТ СУ ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.11.2025 за №0002279, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст 286 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов'язання до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, в межах строку досудового розслідування, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду, залежно від стадії кримінального провадження, за кожною вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну у разі їх наявності.

Термін дії ухвали визначити до 27.04.2026 року у межах строку досудового розслідування.

Попередити підозрюваного, що в разі невиконання покладених обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1