Справа № 761/8329/26
Провадження № 1-кс/761/6250/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС 1 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_6 , внесене по кримінальному провадженню №0000077 від 21.01.2026 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 436-2 КК України про відсторонення від посади секретаря судових засідань Господарського суду м. Києва ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Київ, громадянку України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

Старший слідчий в ОВС 1 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000077 від 21.01.2026 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 436-2 КК України, про відсторонення від посади від посади секретаря судових засідань Господарського суду м. Києва ОСОБА_5 .

Клопотання мотивоване тим, що у провадженні 1 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України, знаходиться кримінальне провадження № 0000077 від 21.01.2026 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 436-2 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження, за обставин вказаних у клопотанні, 13.01.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Підозра пред`явлена ОСОБА_5 обґрунтовується зібраними доказами, а саме: протоколом допиту підозрюваної ОСОБА_5 ; протоколом обшуку від12.01.2026 за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 ; протоколом №14/5/1-4439т від 23.08.2025про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних мереж у якому зафіксовано ствердження ОСОБА_5 у якому є виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році; протоколом №14/5/1-4628т від 27.08.2025 про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних мереж у якому зафіксовано ствердження ОСОБА_5 у якому є виправдовування, визнання правомірним тимчасової окупації частини території України рф, розпочату у 2014 році; протоколом №14/5/1-5995т від 01.11.2025 про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних мереж у якому зафіксовано ствердження ОСОБА_5 є визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році; висновком експерта №СЕ26-67/1 від 31.12.2025 за результатами проведення лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи; іншими доказами у кримінальному провадженні, які відповідно до ст. 222 КПК України на даному етапі не підлягають розголошенню під час досудового розслідування.

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 та ч. 3 ст. 436-2 Кримінального кодексу України - виправдовування та заперечення збройної агресії РФ проти України. Працівник суду зобов`язаний дотримуватися принципів верховенства права, поваги до Конституції України та забезпечувати авторитет правосуддя, тоді як інкриміновані дії прямо суперечать основам державного суверенітету та територіальної цілісності України. Враховуючи, що воєнний стан запроваджено відповідно до Указу Президента України № 64/2022 у зв`язку з триваючою збройною агресією РФ, публічне чи приватне виправдовування такої агресії з боку представника судової влади підриває довіру суспільства до судової системи. Повторність інкримінованих дій свідчить про стійкість протиправної позиції, що посилює ризики дискредитації правосуддя та може негативно впливати на здійснення нею службових повноважень.

Перебування ОСОБА_5 на посаді може об`єктивно створювати ризики продовження або повторного вчинення аналогічних правопорушень. З огляду на те, що інкриміновані дії мають ознаки умисності та повторності, це свідчить про сформовану позицію, яка може реалізовуватися й надалі. Перебування у статусі працівника судової установи надає доступ до професійного середовища, комунікацій із колегами та учасниками процесів, що потенційно розширює можливості поширення протиправних наративів або впливу на інших осіб. Крім того, сам факт участі у здійсненні правосуддя особою, яка публічно або приватно виправдовує збройну агресію проти України, може завдавати шкоди авторитету судової влади та формувати ризики упередженості у справах, пов`язаних із державними інтересами. В умовах воєнного стану такі обставини набувають підвищеної суспільної небезпеки, адже йдеться про захист національної безпеки та конституційного ладу. Саме тому відсторонення на час розслідування є превентивним заходом, спрямованим на недопущення можливого продовження правопорушення та забезпечення довіри до правосуддя.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених у клопотанні та просив його задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 та підозрювана ОСОБА_5 заперечували щодо задоволення клопотання зазначивши, що підозра пред`явлена ОСОБА_5 є необґрунтованою, оскільки це були приватні розмови. Крім того зазначили, що ОСОБА_5 має певні проблеми зі здоров`ям, матір, якій вона допомагає, їх спільний дохід складає 25 тис. грн. - 20 з яких це заробітна плата ОСОБА_5 . Додатково зазначили, що ОСОБА_5 бездоганно виконує свої посадові обов`язки, користується повагою у колег та є патріотом своєї країни. У зв`язку з чим просили відмовити в задоволенні вказаного клопотання.

Вивчивши клопотання та долучені до нього копії матеріалів кримінального провадження, заслухавши пояснення прокурора, захисника, підозрюваної, слідчий суддя приходить до висновку, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з долучених до клопотання документів, у провадженні 1 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України, знаходиться кримінальне провадження № 0000077 від 21.01.2026 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 436-2 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження, за обставин вказаних в клопотанні 13.01.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Згідно із ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Таким чином, слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення.

Описана у клопотанні фабула кримінального правопорушення у сукупності з наданими слідчим матеріалами кримінального провадження формує у слідчого судді внутрішнє переконання про наявність ознак складу кримінальних правопорушень, зокрема передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Слідчий суддя, дослідивши документи долучені до клопотання, дійшла до висновку, що причетність ОСОБА_5 до інкримінованих їй правопорушень підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, що є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

Відповідно до ч. 1 ст. 154 КПК України, відсторонення від посади може бути здійснено щодо особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину.

Згідно з п. 3, п. 5, п. 6 ч. 2 ст. 155 КПК України, у клопотанні про відсторонення від посади, зокрема зазначаються виклад обставин, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на обставини; виклад обставин, що дають підстави вважати, що перебування на посаді підозрюваного, обвинуваченого сприяло вчиненню кримінального правопорушення; виклад обставин, що дають підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений, перебуваючи на посаді, знищить чи підробить речі і документи, які мають суттєве значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливатиме на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином.

При вирішенні питання про відсторонення від посади слідчий суддя, суд зобов`язаний врахувати такі обставини: 1) правову підставу для відсторонення від посади; 2) достатність доказів, які вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) наслідки відсторонення від посади для інших осіб (ч. 2 ст. 157 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 157 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про відсторонення від посади, якщо слідчий, прокурор не доведе наявність достатніх підстав вважати, що такий захід необхідний для припинення кримінального правопорушення, припинення або запобігання протиправній поведінці підозрюваного чи обвинуваченого, який, перебуваючи на посаді, може знищити чи підробити речі і документи, які мають значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Аналіз норм чинного кримінально-процесуального законодавства України дає підстави зробити висновок, що для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження слідчий, прокурор зобов`язані довести наявність достатніх підстав вважати, що такий захід є необхідним для припинення кримінального правопорушення, припинення або запобігання протиправній поведінці підозрюваного, обвинуваченого, який, перебуваючи на посаді, може знищити чи підробити речі і документи, що мають значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст.131 КПК України, відсторонення від посади є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

В судовому засіданні встановлено, що наказом №609-К від 03.11.2021 ОСОБА_5 призначено на посаду секретаря судового засідання відділу забезпечення діяльності судових колегій Господарського суду м. Києва.

При цьому, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, слідчий суддя дійшла до висновку, що на даному етапі досудового розслідування є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Вказані кримінальні правопорушення вчинено ОСОБА_5 під час роботи на посаді секретаря судового засідання відділу забезпечення діяльності судових колегій Господарського суду м. Києва.

Слід зазначити, що відсторонення від посади це тимчасове, вимушене недопущення особи, яка перебуває у певних службових відносинах з органами державної влади та місцевого самоврядування, підприємствами, установами чи організаціями, до виконання своїх функціональних обов`язків з підстав і в порядку, передбачених КПК України.

Згідно ст. 43 Конституції України кожен громадянин має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду діяльності, а також гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.

Разом з тим, відсторонення особи від посади, що має тимчасовий характер, не є тотожним із поняттям звільнення з роботи.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Отже, слідчий суддя, розглянувши клопотання в межах питань, які були винесені на його розгляд сторонами кримінального провадження, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного прийшов до висновку, що слідчим, прокурором доведена наявність достатніх підстав вважати, що відсторонення від посади необхідне для припинення або запобігання протиправній поведінці підозрюваної, яка, перебуваючи на посаді, може незаконними засобами впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, знищити документи, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, враховуючи правову підставу для відсторонення підозрюваної ОСОБА_5 від займаної посади, достатність доказів, які вказують на вірогідне вчинення нею вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 436-2 КК України, слідчий суддя дійшла висновку, що у судовому засіданні прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що такий захід як відсторонення від посади необхідний для запобігання протиправній поведінці підозрюваної, яка перебуваючи на посаді, може незаконними засобами впливати на свідків у кримінальному провадженні саме у зв`язку із займаною посадою.

З огляду на зазначене, на підставі наданих сторонами доказів, слідчим суддею не встановлено, що відсторонення ОСОБА_5 від займаної посади секретаря судового засідання відділу забезпечення діяльності судових колегій Господарського суду м. Києва створить негативні наслідки для інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 154-156, 309 КПК України, слідчий суддя -

ухвалив :

Клопотання - задовольнити.

Відсторонити підозрювану ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від посади секретаря судових засідань Господарського суду м. Києва, в межах строку досудового розслідування, а саме до 13 квітня 2026 року.

Копію ухвали направити до Господарського суду м. Києва - для її виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя: ОСОБА_1