Справа №150/849/25
Провадження по справі №1-кп/150/30/26
УХВАЛА

про призначення судового розгляду

у кримінальному провадженні

24 лютого 2026 року с. Мазурівка

Суддя Чернівецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 (дистанційно),

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в режимі відеоконференцзв`язку між Чернівецьким районним судом Вінницької області та Ямпільським районним судом Вінницької області з участю прокурора ОСОБА_3 матеріали кримінального провадження, зареєстрованого у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000220 від 06.10.2025 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, раніше несудимого

за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Чернівецького районного суду Вінницької області перебувають матеріали вище вказаного кримінального провадження.

Прокурор ОСОБА_6 при проведенні підготовчого судового засідання вважає можливим призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні. Клопотала про виклик свідків в судове засідання. Заперечила проти задоволення клопотання потерпілого ОСОБА_5 щодо призначення додаткової судово - медичної еспертизи, оскільки, вину обвинуваченого ОСОБА_4 ще не доведено, до обвинувального акту не додані підтверджуючі документи, докази по справі підлягають дослідженню в судовому засіданні.

Обвинуваченим ОСОБА_4 висловлено думку щодо можливості призначення судового розгляду у кримінальному провадженні.

Потерпілий ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні висловив думку про призначення судового розгляду у кримінальному провадженні. Клопоче про тимчасовий доступ до речей і документів, які перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_2 , проведення по справі повторної судово - медичної експертизи, а також про надання йому безоплатної правничої допомоги.

Відповідно до ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом про кримінальну відповідальність, яке висунуте в порядку, встановленому цим кодексом.

Згідно із ч.4 ст.110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Разом з цим ч.1 ст.337 КПК передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в його межах, крім випадків, передбачених цією статтею.

Частиною 3 статті 314 КПК України встановлено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення:

1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу;

2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу;

3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу;

4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження;

5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру;

6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

Вище зазначений перелік процесуальних рішень, які суд має право прийняти у підготовчому судовому засіданні є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Статтею 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до положень статті 32 КПК України дане кримінальне провадження підлягає здійсненню Чернівецьким районним судом Вінницької області.

Обвинувальний акт затверджений прокурором i містить відомості, визначені у ч.2 ст.291 КПК України.

До обвинувального акту додані документи, передбачені ч.4 ст.291 КПК України.

Підстав для повернення обвинувального акта не встановлено.

Під час підготовчого судового засідання не встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 КПК України.

Відповідно до ст.31 КПК України кримінальне провадження здійснюється суддею одноособово, крім випадків, передбачених законом, з викликом сторін кримінального провадження.

З урахуванням вимог ч.1 ст.31 КПК України судовий розгляд кримінального провадження слід проводити суддею одноособово.

Клопотань про здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту від учасників судового провадження не надходило.

З урахуванням вимог ч.1 ст.31 КПК України судовий розгляд кримінального провадження слід проводити суддею одноособово.

Частиною 2 статті 27 КПК України передбачено, що кримінальне провадження в судах усіх інстанцій здійснюється відкрито.

З урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження судовий розгляд здійснювати у відкритому судовому засіданні, обмеження щодо цього, передбачені ч.2 ст.27 КПК України, відсутні.

Завершивши підготовку до судового розгляду, суд приходить до висновку про призначення судового розгляду в строки, передбачені частиною 2 статті 316 КПК України.

Відповідно до п.5, 6 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру; доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

Частиною 2 статті 314-1 КПК України встановлено, що досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні нетяжкого або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі. Досудова доповідь щодо неповнолітнього обвинуваченого віком від 14 до 18 років складається незалежно від тяжкості вчиненого злочину, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч.2 ст.314-1 КПК України).

У підготовчому судовому засіданні суд у випадках, передбачених цим Кодексом, за власною ініціативою або за клопотанням обвинуваченого, його захисника чи законного представника, чи за клопотанням прокурора і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини вирішує питання щодо складання досудової доповіді, про що постановляє ухвалу із зазначенням строку підготовки такої доповіді (ч.5 ст.314 КПК України).

В силу положень статті 314-1 КПК України відсутня необхідність та не є доцільним складання досудової доповіді.

При вирішенні клопотання, заявленого прокурором про виклик в судове засідання свідків, судом враховується наступне.

Відповідно до ч.1, 2, 6 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації інших процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до статті 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, які містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 65 КПК України визначено, що свідком є фізична особа, якій відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, і яка викликана для давання показань.

Пунктом 4 частини 2 статті 315 КПК України встановлено, що під час підготовчого судового засідання з метою підготовки до судового розгляду суд розглядає клопотання учасників судового провадження про здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту.

З врахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення у даному кримінальному провадженні належним чином обґрунтовано необхідність виклику свідків, заявлене клопотання не суперечить вимогам КПК України та загальним засадам кримінального провадження, визначеним статтею 7 КПК України, що дає підстави для задоволення клопотання, заявленого прокурором про виклик в судове засідання свідків.

При вирішенні питання щодо прийняття цивільного позову, заявленого потерпілим ОСОБА_5 , суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст.64 КПК України якщо цивільним позивачем є неповнолітня особа, її процесуальними правами користується законний представник.

Цивільний позов про стягнення із обвинуваченого ОСОБА_4 матеріальних та моральних збитків, завданих кримінальним правопорушенням, поданий потерпілим ОСОБА_5 в порядку статті 128 КПК України до початку судового розгляду, його форма і зміст відповідають вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства, а тому суд приходить до висновку про прийняття цивільного позову до розгляду, визнання ОСОБА_5 цивільним позивачем, обвинуваченого ОСОБА_4 , до якого пред`являється цивільний позов про стягнення збитків, завданих кримінальним правопорушенням, - цивільним відповідачем.

При вирішенні клопотання потерпілого ОСОБА_5 щодо надання йому безоплатної правничої допомоги судом враховується таке.

Статтею 13 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» від 02.06.2011 № 3460-VI визначено, що безоплатна вторинна правнича допомога - вид державної гарантії, що полягає у створенні рівних можливостей для доступу осіб до правосуддя.

Безоплатна вторинна правнича допомога включає такі види правничих послуг: захист; здійснення представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правничу допомогу, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; складення документів процесуального характеру (ч.2 Закону № 3460-VI).

Враховуючи що потерпілий ОСОБА_5 є малозабезпеченою особою, та за відсутності у матеріалах справи відомостей про наявність у ОСОБА_5 адвоката, залученого на договірній основі, з метою забезпечення дотримання процесуальних прав та забезпечення процесуальних гарантій потерпілого, який потребує правової допомоги, представництва його інтересів в суді під час розгляду даного кримінального провадження, суд задля забезпечення рівної можливості для доступу потеропілого до правосуддя вважає за необхідне залучити адвоката через відповідний орган (установу), уповноважений законом на надання безоплатної правничої допомоги та задоволити таким чином клопотання потерпілого ОСОБА_5 .

Щодо клопотання ОСОБА_5 про призначення у справі повторної судово - медичної експертизи судом зазначається, що по справі лише проведено підготовче судове засідання та прийнято рішення про призначення судового розгляду у кримінальному провадженні, до обвинувального акту ще не додані підтверджуючі документи, докази по справі підлягають дослідженню в судовому засіданні, вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, підлягає доведенню, тому суд приходить до висновку про передчасність клопотання, заяленого потерпілим ОСОБА_5 щодо призначення повторної судово - медичної експертизи. Суд при цьому звертає увагу, що потерпілий не позбавлений права в подальшому повторно клопотати про призначення експертизи.

При вирішенні клопотання потерпілого про тимчасовий доступ до речей і документів ІНФОРМАЦІЯ_2 , зокрема, до медичної документації, пов`язаної з травмами та лікуванням потерпілого, результатом чого є виписка №027/о, судом враховується наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 333 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Положеннями ч. 2 ст. 333 КПК України встановлено, що під час розгляду клопотання про надання тимчасового доступу до речей і документів суд також враховує причини, через які доступ не був здійснений під час досудового розслідування. Якщо судом під час судового провадження прийнято рішення про надання доступу до речей і документів, суд відкладає судовий розгляд на строк, достатній для здійснення такого заходу забезпечення кримінального провадження та ознайомлення учасників судового провадження з його результатами. Особа, яка під час судового провадження отримала речі і документи внаслідок здійснення тимчасового доступу до них, зобов`язана надати до них доступ у порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Згідно з ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ст. 99 КПК України, документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно з ч. 5 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

У своєму клопотанні потерпілий ОСОБА_5 посилається на те, що медична документація, пов`язана з травмами та його лікуванням мають суттєве значення та можуть бути використані як докази, які мають суттєве значення.

В контексті викладеного суд звертає увагу, що сторона кримінального провадження має довести можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ч. 1, 2 ст. 84 КПК України). Докази повинні бути належними та допустимими. Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (стаття 85 КПК України).

Так, кримінальний процесуальний закон обмежує коло речей і документів, до яких може бути наданий тимчасовий доступ, виключно речами і документами, які мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні. Це випливає як з обов`язку сторони, яка звертається з таким клопотанням, довести таке значення речей і документів для кримінального провадження (п. 2 ч. 5 ст. 164 КПК України), так і з обов`язку зазначити у клопотанні можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів (п. 6 ч. 2 ст. 160 КПК України).

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються, відповідно до положень ч. 6 ст. 132 КПК України.

Також, згідно з вимогами частини 2 статті 160 КПК України у клопотанні про тимчасовий доступ, серед іншого, має бути зазначено значення документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Отже, кримінальне процесуальне законодавство покладає на сторону, яка звертається з відповідним клопотанням про тимчасовий доступ до документів, обов`язок обґрунтувати наявність передбачених законом підстав для надання такого доступу.

Однак, потерпілим не надано суду докази обставин, на які посилається у клопотанні, тоді як з огляду на стадію підготовчого провадження у справі суд позбавлений можливості досліджувати на даному етапі будь - які докази, на підставі яких органом досудового розслідування кваліфіковано дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.125 КК України, завдання вказаним кримінальним правопорушенням потерпілому ОСОБА_5 збитків, оскільки згідно з вимогами ч. 4 ст. 291 КПК України (якою заборонено до початку судового розгляду надавати суду інші документи, крім обвинувального акту та додатків до нього), у розпорядженні суду на стадії підготовчого судового провадження фактично є лише сам обвинувальний акт, цивільний позов та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Так, на момент розгляду клопотання захисника про тимчасовий доступ до речей та документів суд не дослідив та не прийняв рішення про приєднання будь-яких доказів у кримінальному провадженні, на підставі яких можна було би зробити висновки про наявність або відсутність обставин, якими захисник обґрунтовує застосування заходу забезпечення.

Крім того, потерпілий на виконання вимог п. 3 ч.2 ст. 160 КПК України у клопотанні не наводить чіткого переліку документів, до яких просить отримати доступ, його вимоги зводяться до отримання доступу до загального переліку документів, які перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За таких обставин, задоволення клопотання про тимчасовий доступ до документів суд вважає необґрунтованим, з огляду на що у його задоволенні необхідно відмовити. Суд одночасно наголошує, що це не позбавляє в подальшому потерпілого права повторного звернення до суду із відповідним клопотанням, обгрунтованим належним чином.

Керуючись ст. ст.31, 314, 315, 316, 336, 369, 372 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні, зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000220 від 06.10.2025 відносно ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, на 10 годину 00 хвилин 24 березня 2026 року в залі судових засідань Чернівецького районного суду Вінницької області.

Судовий розгляд здійснювати у відкритому судовому засіданні з обов`язковою участю сторін кримінального провадження.

Викликати в судове засідання свідків, які зазначені в реєстрі матеріалів досудового розслідування, що міститься а матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, поданий потерпілим ОСОБА_5 , прийняти до розгляду в межах даного кримінального провадження.

Визнати ОСОБА_5 цивільним позивачем.

Визнати обвинуваченого ОСОБА_4 цивільним відповідачем в межах даного кримінального провадження.

Доручити директору ІНФОРМАЦІЯ_3 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_4 ) призначити потерпілому в межах даного кримінального провадження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканцю АДРЕСА_1 , адвоката та забезпечити явку адвоката в судове засідання, призначене на 10 год. 00 хв. 24.03.2026, а також всі подальші судові засідання.

Оплату праці адвоката здійснити за рахунок видатків Державного бюджету України.

Надати призначеному захиснику можливість до судового засідання ознайомитися з матеріалами кримінальної справи, робити з неї необхідні виписки та копії.

Копію даної ухвали негайно направити для виконання керівнику ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_3 , e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_4 ) для виконання та забезпечення участі захисника в судовому засіданні.

Відмовити у задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_5 про тимчасовий доступ до речей та документів, які перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Учасники справи можуть отримати інформацію стосовно справи, що розглядається на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет. Вебадреса сторінки: ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Відповідно до ч.5 ст.532 КПК України ухвали суду, які не можуть бути оскаржені, набирають законної сили з моменту їх оголошення.

Відповідно до ч.2 ст.21 КПК України ухвала суду, що набрала законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковою і підлягає безумовному виконанню.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

СУДДЯ: ОСОБА_7