Провадження № 1-кп/127/888/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі колегії суддів:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000060 від 10.03.2025, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

обвинуваченої: ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

У ході судового провадження прокурор ОСОБА_6 заявила клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 строком на 60 днів без визначення розміру застави, оскільки, на думку прокурора, наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме те, що остання обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, крім того, раніше вчиняла інші кримінальні правопорушення, а тому може переховуватись від суду, може продовжувати вчинювати злочини, може чинити тиск на свідків у даному кримінальному провадженні.

Захисник ОСОБА_7 просила суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора та змінити обвинуваченій ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який.

Обвинувачена ОСОБА_5 підтримала думку захисника.

Суд, вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та клопотання прокурора, приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення

Глава 18 КПК України визначає мету та підстави застосування запобіжних заходів, роз`яснює загальні положення, визначає обставини, що враховуються при обранні, продовженні запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 176 КПК України тримання під вартою є найбільш суворішим запобіжним заходом.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 , суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, статті 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід розглядати у кожній справі окремо з урахуванням її особливостей (Рішення ЄСПЛ «Jecius проти Литви» заява №34578/97 від 31.07.2000).

Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом, але за наявності чітких ознак, що цього вимагає справжній суспільний інтерес, який не зважаючи на наявність презумпції невинуватості переважає інтереси забезпечення права на свободу.

З вказаного слідує, що рішення суду про продовження строку тримання під вартою буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає вимогам КПК України, але й постановлено з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

Так, в рамках вказаного кримінального провадження, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.04.2025 відносно обвинуваченої ОСОБА_5 застосовано застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. В подальшому, ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області від 27.05.2025, 23.07.2025, 29.08.2025, 16.10.2025, 11.12.2025 та від 03.02.2026 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_5 неодноразово продовжувався без визначення суми застави.

При вирішенні заявленого прокурором клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 , суд враховує вимоги ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачена, може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, при вирішенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 , суд, крім наявності ризиків зазначених у ч. 1 ст. 177 КПК України на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини у тому числі, зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України.

З урахуванням вказаного суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки остання обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, до затримання не була офіційно працевлаштованою та не мала стабільного джерела доходу, стійких соціальних зв`язків. Суд вважає, що прокурором доведені ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, а тому вона може і надалі продовжувати вчинювати злочини. Також обвинувачена ОСОБА_5 не має стійких соціальних зв`язків, до затримання офіційно не була працевлаштована та не мала офіційного джерела доходу, а тому вона може переховуватись від суду, чинити вплив на свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для визначення суми застави обвинуваченій ОСОБА_5 , оскільки як вбачається із ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 02.04.2025 якою застосовано до обвинуваченої ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, клопотання прокурора та вислухавши думки учасників судового провадження, суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченій ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які існували на момент застосування відносно обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до ухвали суду не перестали існувати, а тому підстав для застосування відносно обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у судовому засіданні встановлено не було.

При цьому, судом враховано вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, особу обвинуваченої ОСОБА_5 , характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, а тому суд не вбачає ґрунтовних підстав для можливості застосування іншого запобіжного заходу, що буде недостатнім для запобіганню ризиків та забезпеченню виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Так, Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» зазначав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне клопотання прокурора задовольнити та продовжити застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 строком на 60 днів.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 178, 183, 314, 370, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_6 про продовження обвинуваченій ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 22.05.2026 включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання.

Копію ухвали суду направити начальнику Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)» для виконання та вручення обвинуваченій ОСОБА_5 .

Головуючий суддя:

Суддя:

Суддя: