Справа №171/188/26
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2026 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000016 від 20.01.2026, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Киянівка Барського району Вінницької області, громадянина України, маючого професійно-технічну освіту, одруженого, маючого на утриманні малолітнього ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працюючий на ДТЕК «Криворізька ТЕС» слюсарем - ізолювальником з термоізоляції, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 Кримінального кодексу України,

встановив таке.

Формулювання обвинувачення згідно з обвинувальним актом.

19.01.2026 приблизно 16 годин 10 хвилин ОСОБА_3 , будучи раніше визнаним винним постановою судді Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 09.10.2025, яка набрала законної сили 21 жовтня 2025 року, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в грошовому виражені становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, діючи умисно, достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду та будучи ознайомленим з нею, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, керував автомобілем марки «Gelly СК», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись проспектом Незалежності у м. Зеленодольськ Криворізького району Дніпропетровської області, був зупинений працівниками СРПП ВП № 10 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області за порушення Правил дорожнього руху, які щодо нього винесли протокол по справі про адміністративне правопорушення від 19.01.2026 серії ЕПР1 № 570228, та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 382 КК України умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.

23 січня 2026 року прокурор та обвинувачений уклали угоду про визнання винуватості, відповідно до якої виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 382 КК України, яка ніким не оспорюється; зазначили істотні обставини для даного кримінального правопорушення; ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у вчиненому злочині та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі, зазначеному в обвинувальному акті, у судовому провадженні; узгодили призначення покарання у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому вираженні становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК України та закону.

Суд дійшов висновку, що укладена угода відповідає вимогам до її змісту, визначеним ст. 472 КПК України, та підписана сторонами.

Під час судового засідання суд, на виконання вимог ч. 4 ст. 474 КПК України, роз`яснив та з`ясував, що обвинувачений цілком розуміє:

- що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права:

мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення;

мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно;

допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;

- наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України;

- характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим;

- вид покарання, який буде застосований до нього у разі затвердження угоди судом;

- наслідки невиконання ним угоди.

В судовому засіданні обвинувачений вказав, що цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, передбачені ст. 473, ч. 4 ст. 474 КПК України. Він також беззастережно визнав свою вину за ч. 1 ст. 122 КК України та надав суду згоду на призначення узгодженого сторонами угоди покарання.

Захисник обвинуваченого в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, зазначив, що не вбачає перешкод для її затвердження.

Прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості з огляду на наявність правових підстав для цього і відповідність угоди вимогам закону. Пояснив, що питання щодо спеціальної конфіскації прокурором перед судом не порушується з причини належності автомобіля, яким керував обвинувачений, іншій особі.

На виконання вимог ч. 6 ст. 474 КПК України суд у судовому засіданні переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Скарги щодо цього ОСОБА_3 під час кримінального провадження не подавав. В судовому засіданні він підтвердив, що підстав для будь-яких скарг з його боку не було.

На виконання вимог ч. 7 ст. 474 КПК України суд також переконався у відповідності угоди вимогам КПК України та/або закону. Зокрема, умови угоди не суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань є можливим, наявні фактичні підстави для визнання винуватості.

З огляду на зазначене суд переконався, що угода може бути затверджена.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття. Ця обставина зазначена в обвинувальному акті і визнана судом.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, суд не виявив.

Отже, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Враховуючи це, а також те, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та КК України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження укладеної між прокурором та ОСОБА_3 угоди.

Мотиви призначення покарання.

Сторони домовились про покарання за вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 382 КК України - у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому вираженні становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень статей 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації за статтею 12 КК України, особливостей і обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з частиною п`ятою статті 65 Кримінального кодексу України, у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Суд, з урахуванням особи ОСОБА_3 , а саме того, що він раніше не судимий, працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, суд дійшов висновку про можливість призначення йому узгодженого в угоді покарання.

Інші рішення щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку: щодо цивільного позову, заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат, речових доказів тощо.

Цивільний позов (цивільні позови) у справі не заявлено.

Запобіжний захід не обирався.

Процесуальні витрати відсутні.

Долю речового доказу необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі зазначеного, статей 532, 393, 395, керуючись статтями 99, 100, 124, 368, 370, 371, 373, 374, 475 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 23 січня 2026 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором ОСОБА_6 у кримінальному провадженні за № 0000016 від 20.01.2026.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Призначити узгоджену сторонами угоди міру покарання ОСОБА_3 у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому вираженні становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Речовий доказ у кримінальному провадженні: оптичний CD-R диск з відеозаписом залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Покровський районний суд міста Кривого Рогу протягом 30 днів з моменту його проголошення прокурором та обвинуваченим виключно з підстав призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене, ухвалення вироку без згоди обвинуваченого на призначення покарання, не роз`яснення наслідків укладення угоди. Прокурором вирок може бути оскаржений виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору; учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Копія вироку може бути отримана учасниками судового провадження в суді.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя ОСОБА_1