Справа № 457/750/25
Провадження № 1-кп/442/89/2026
УХВАЛА

Іменем України

09 лютого 2026 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000012 від 21.02.2024 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 27, ч.3 ст.28- ч.1 ст.364, ч.3 ст. 27 - ч.4 ст.190 (в редакції, чинній до 11.08.2023), ч.3 ст.27 - ч.5 ст.190 КК України, ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28 - ч.1 ст. 364, ч.4 ст.190 (в редакції, чинній до 11.08.2023), ч.5 ст.190 КК України, та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.28 - ч.1 ст. 364, ч.4 ст.190 (в редакції, чинній до 11.08.2023), ч.5 ст.190 КК України,

з участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 ,

захисників обвинувачених - адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ;

в с т а н о в и в:

У провадженні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні №00000012 від 21.02.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28 - ч. 1 ст. 364, ч. 3 ст. 27 - ч. 4 ст. 190 (в редакції Кримінального кодексу України чинній до 11.08.2023), ч. 3 ст. 27 - ч. 5 ст. 190 КК України, ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 - ч. 1 ст. 364, ч. 4 ст. 190 (в редакції Кримінального кодексу України чинній до 11.08.2023), ч. 5 ст. 190 КК України та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28 - ч. 1 ст. 364, ч. 4 ст. 190 (в редакції Кримінального кодексу України чинній до 11.08.2023), ч. 5 ст. 190 КК України.

Прокурор подав до суду клопотання про продовження на два місяці застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з забороною в нічний час доби з 22:00 по 06:00 год покидати місце фактичного поживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , з залишенням в силі обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, покладених на нього згідно ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а саме: прибувати до суду за кожним викликом; не залишати в нічний час доби з 22:00 по 06:00 год місце фактичного поживання, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Клопотання мотивує зокрема тим, що 14.03.2025 в межах вказаного кримінального провадження слідчим суддею щодо ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 12.05.2025. У подальшому, 08.05.2025 слідчим суддею на два місяці продовжено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_3 та змінено запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт в нічний час доби з 22:00 по 06:00 год.

12.05.2025 обвинувальний акт в межах вказаного кримінального провадження разом із додатками скеровано до суду для розгляду по суті.

04.07.2025, 02.09.2025, 21.10.2025 та 12.12.2025 обвинуваченому ОСОБА_3 судом продовжено на два місяці запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з 22:00 год по 06:00 год.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, обраного щодо ОСОБА_3 , закінчується 12.02.2026, тому виникла необхідність у продовженні строку дії вищевказаного запобіжного заходу у зв`язку наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які об`єктивно продовжують існувати, а також у зв`язку із відсутністю підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу.

Зазначає, що ризики, які були враховані слідчим суддею при застосуванні та судом при продовженні запобіжного заходу, не зменшилися. При цьому, підстави для зміни запобіжного заходу та відмови в продовженні запобіжного заходу на даний час відсутні.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні ряду особливо тяжких майнових кримінальних правопорушень та нетяжкого кримінального правопорушення, вчиненого у сфері корупції.

Санкція кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, визначає покарання у виді пробаційного нагляду на строк до трьох років або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на той самий строк, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, із штрафом від двохсот п`ятдесяти до семисот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідно до вимог ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Поряд з цим, санкція кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 (в редакції Кримінального кодексу України, чинній до 11.08.2023) та ч. 5 ст. 190 КК України, передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, що відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжкими злочинами.

Оцінюючи особу обвинуваченого, сторона обвинувачення вбачає наявність передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, яких неможливо запобігти у разі не продовження відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу, а саме те, що він може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду.

Даний ризик обґрунтовується тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, пов`язаного із корупцією, та ряду особливо тяжких кримінальних правопорушень проти власності, вчинених організованою групою, учасником якої він є.

У разі визнання ОСОБА_3 винним, за вчинення особливо тяжких кримінальних правопорушень йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна. Вказане може спонукати останнього переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності за злочини, у вчиненні яких він обвинувачується.

З огляду на викладене, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, просить суд задоволити клопотання.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання про продовження строку застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічну пору доби на два місяці, з підстав, викладених у клопотанні.

Обвинувачений ОСОБА_3 і його захисники - адвокат ОСОБА_7 та адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні не заперечили щодо задоволення клопотання прокурора.

Вислухавши думку учасників судового процесу, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Правилами ч. 2 ст. 177 КПК України унормовано, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать, зокрема, про: наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з вимогами ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Строк дії ухвали суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Клопотання про продовження на два місяці застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічну пору доби з 22:00 год по 06:00 год строком на 2 (два) місяці обгрунтовується зокрема тим, що такий обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28 - ч.1 ст. 364, ч.4 ст.190 (в редакції, чинній до 11.08.2023), ч.5 ст.190 КК України.

Встановлено, що 08.05.2025 ухвалою слідчої судді Трускавецького міського суду Львівської області ОСОБА_3 продовжено на два місяці застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, змінивши такий з цілодобового на нічний час доби - з 22.00 год по 06.00 год з забороною покидати у вказаний час місце фактичного поживання, що за адресою: АДРЕСА_1 . Залишено в силі обов`язки, покладені на підозрюваного ОСОБА_3 згідно ухвали Трускавецького міського суду від 14.03.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з урахуванням змін, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожним викликом, не залишати підозрюваним ОСОБА_3 місце свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , в нічний час доби - з 22.00 год по 06.00 год.

04.07.2025, 02.09.2025, 21.10.2025 та 12.12.2025 судом продовжувався ОСОБА_3 строк на два місяці застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби та залишено в силі обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Прокурором зазначено ризик, передбачений ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, що ОСОБА_3 під страхом покарання може переховуватися від суду.

Тяжкість злочину свідчить про ступінь суспільної небезпечності вчиненого діяння особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності поведінку цієї особи.

Суд оцінює тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_3 у разі визнання його винуватим у вчиненні злочинів, щодо яких він обвинувачується, де санкція кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, визначає покарання у виді пробаційного нагляду на строк до трьох років або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на той самий строк, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, із штрафом від двохсот п`ятдесяти до семисот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідно до вимог ст. 12 КК України є нетяжким злочином; поряд з цим, санкція кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 (в редакції Кримінального кодексу України чинній до 11.08.2023) та ч. 5 ст. 190 КК України, передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, що відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжкими злочинами.

Судом водночас враховується те, що в обвинуваченого ОСОБА_3 є постійне місце проживання, дружина та діти, стан здоров`я обвинуваченого, який є особою з інвалідністю третьої групи, має міцні соціальні зв`язки, однак такі факти, з урахуванням обставин обвинувачення, на переконання суду, не є беззаперечними стримуючими факторами порушення процесуальних обов`язків, оскільки ризики негативної поведінки обвинуваченого та небезпека наслідків такої поведінки, яка загрожує належній реалізації мети та досягнення завдань кримінального провадження, мають більш вагоме значення з точки зору публічного інтересу в контексті обставин, що обумовлюють необхідність продовження застосування такого запобіжного заходу.

Крім того, суд дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід, ніж домашній арешт із забороною залишати житло у нічну пору доби, на даному етапі судового провадження не забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 та його захисники не заперечили щодо задоволення клопотання прокурора, з урахуванням тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , у зв`язку наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не зменшилися та об`єктивно продовжують існувати, суд приходить висновку про доцільність продовження строку застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічну пору доби на 2 (два) місяці.

Зважаючи на вказане, клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 176-177, 181-183, 193-194, 205, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора задоволити.

Продовжити строк застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічну пору доби з 22:00 год по 06:00 год строком на 2 (два) місяці, тобто до 09 квітня 2026 року, з забороною у вказаний час покидати місце фактичного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Залишити в силі обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, покладені на обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а саме:

- прибувати до суду за кожним викликом;

- не залишати в нічний час доби з 22:00 год по 06:00 год місце фактичного поживання, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Строк дії ухвали - до 09 квітня 2026 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 16.02.2026.

Суддя ОСОБА_1