Справа № 991/711/24
Провадження 1-кп/991/5/24
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

18 лютого 2026 року Київ

ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_4 про продовження строку дії запобіжного заходу та процесуальних обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 .

Судове засідання проведено за участі сторін та інших учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_7 .

У процесі розгляду суд встановив:

1.На розгляді колегії суддів Вищого антикорупційного суду перебуває кримінальне провадження № 0000301, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 жовтня 2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_8 .

2.18 лютого 2026 року прокурор п`ятого відділу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу та процесуальних обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_5 .

3.Відповідно до обвинувального акта від 25 січня 2024 року ОСОБА_5 висунуто обвинувачення у вчиненні таких кримінальних правопорушень.

1. Заволодіння шляхом обману коштами потерпілого ОСОБА_9 в сумі 1 200 000 доларів США (32 681 330 грн.) у період з 23.01.2021 по 31.08.2021.

2. Легалізація (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом з метою приховування та маскування коштів потерпілого ОСОБА_9 шляхом передачі ОСОБА_10 та вчинення правочинів від її імені шляхом укладення договорів купівлі-продажу рухомого та нерухомого майна на загальну суму 9 922 280,84 грн. у період з 15.03.2021 по 12.10.2021.

3. Заволодіння шляхом обману коштами потерпілого ОСОБА_9 в сумі 500 000 доларів США (13 589 771 грн.) за попередньою змовою з ОСОБА_8 у період з 08.09.2021 по 01.12.2021, а також додаткового заволодіння 30.11.2021 шляхом обману коштами потерпілого ОСОБА_9 в сумі 10 000 доларів США (271 739 грн.).

4. Підбурювання ОСОБА_9 до надання неправомірної вигоди в сумі 200 000 доларів США з метою укладення угоди про визнання винуватості з прокурором САП та її затвердження колегією суддів ВАКС за попередньою змовою з ОСОБА_8 08.06.2022.

5. Підбурювання ОСОБА_9 до надання неправомірної вигоди в сумі 100 000 доларів США (3 656 860 грн.) з метою укладення угоди про визнання винуватості з прокурором САП та її затвердження колегією суддів ВАКС за попередньою змовою з особою, щодо якої матеріали виділено в окреме провадження у період з 22.06.2022 по 11.11.2022.

6. Замах на заволодіння шляхом обману коштами потерпілого ОСОБА_9 в сумі 150 000 доларів США (5 485 290 грн.) за попередньою змовою з особою, щодо якої матеріали виділено в окреме провадження у період з 22.06.2022 до 11.11.2022.

3.1.Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні таких кримінальних правопорушень.

1. Заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України (у редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018).

2. Розпорядження майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі вчиненні правочину з таким майном, зміні форми (перетворення) такого майна, та вчиненні дій, спрямованих на приховування, маскування походження такого майна та володіння ним, якщо ці діяння вчинені особою, яка знала, що таке майно прямо, повністю одержано злочинним шляхом, у великому розмірі, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 209 КК України.

3. Заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України (у редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018).

4. Підбурювання до закінченого замаху на надання службовим особам, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище неправомірної вигоди за вчинення службовими особами в інтересах того, хто надає таку вигоду дії з використанням наданої їм влади чи службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 369 КК України.

5. Підбурювання до закінченого замаху на надання службовим особам, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище неправомірної вигоди за вчинення службовими особами в інтересах того, хто надає таку вигоду дії з використанням наданої їм влади чи службового становища, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 369 КК України.

6. Незакінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України (у редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018).

4.Звертаючись до суду із клопотанням, прокурор зазначає, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватись від суду; незаконно впливати на свідків та іншого обвинуваченого у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

4.1.При визначенні ймовірності переховування обвинуваченого від суду прокурор просив врахувати 1) тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні злочинів, які інкримінуються, 2) майновий стан обвинуваченого та близьких йому осіб, 3) проживання за кордоном членів родини обвинуваченого, 4) відсутність обмежень у перетинанні державного кордону в умовах воєнного стану; 5) відсутністю сталих соціальний зв`язків.

4.2.При визначенні ймовірності незаконного впливу на свідків та іншого обвинуваченого у цьому кримінальному провадженні прокурор просив врахувати необхідність їх допиту під час судового розгляду.

4.3.При визначенні ймовірності вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, прокурор просила врахувати, що за версією сторони обвинувачення ОСОБА_5 заволодів 1 710 000 доларів США, з яких легалізовано лише 9 922 280, 84 грн. Інша частина коштів органом досудового розслідування не відшукана. Відтак, ОСОБА_5 зможе продовжити розпоряджатися майном, здобутим злочинним шляхом та вчиняти кримінальне правопорушення, передбачене ст. 209 КК України.

4.4.Отже, на переконання прокурора, зважаючи на наявні ризики, які на сьогодні не зменшилися, стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 необхідним є продовження строку дії запобіжного заходу та процесуальних обов`язків.

4.5.Прокурор зазначав, що запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, неможливо.

4.6.Також у клопотанні прокурор обґрунтовував необхідність накладення на обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. У межах цих доводів зазначив, що покладениння обов`язку носіння електронного засобу контролю наразі є недоцільним враховуючи їх обмежену кількість.

4.7.Під час розгляду клопотання прокурор підтримав своє клопотання з підстав, викладених у ньому.

4.8.У своїх запереченнях безпосередньо під час розгляду клопотання захисник ОСОБА_6 зазначила таке. Ризики, зазначені прокурором у клопотанні, є недоведеними. Клопотання не містить вказівки на обставини, які свідчать про те, що ризики не зменшилися або зновилися нові. Зазначила про добросовісне виконання ОСОБА_5 раніше покладених обов`язків та застосованого запобіжного заходу. Також просила врахувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, у разі його застосування, був би достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_5 .

5.Ухвалою суду від 22 грудня 2025 року обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 у період часу з 23:00 години до 06:00 години без дозволу суду, тобто до 04 листопада 2025 року. Крім цього, на обвинуваченого покладено низку обов`язків.

6.Оцінивши клопотання прокурора, суд дійшов до висновку про необхідність його задоволення з огляду на таке.

7.Відповідно до частини 1 статті 333 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

7.1.Згідно з частинами 1, 2 статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, перелік яких визначено ч. 1 ст. 178 КПК України.

Домашній арешт, відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі (ч. 2 ст. 181 КПК України).

За змістом ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії домашнього арешту не може перевищувати 2-х місяців, у разі необхідності він може бути продовжений в межах досудового розслідування, але не більше 6 місяців. Разом з цим законодавцем не вказаний максимальний строк домашнього арешту під час судового розгляду, який може продовжуватись до закінчення провадження.

У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

За змістом ч 3 ст. 199 КПК України, під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку застосування домашнього арешту суд з`ясовує, крім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, чи наявні обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують застосування запобіжного заходу.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з частиною 5 статті 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

7.2.З огляду на зазначені положення закону колегії суддів під час вирішення цього клопотання необхідно в межах його доводів розкрити питання: 1) кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 ; 2) наявності обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 3) наявності ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу; 4) наявності чи відсутності достатніх підстав вважати, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові, які виправдовують продовження дії запобіжного заходу; 5) наявності чи відсутності інших, більш м`яких запобіжних заходів, які зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України; 6) обов`язків з передбачених статтею 194 КПК України, які будуть покладені на обвинуваченого.

Щодо кримінальних правопорушень у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 .

8. ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 369, ч. 4 ст. 190 (у редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року), ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190 (у редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) та ч. 2 ст. 209 КК України за які можливе призначення покарання у виді позбавлення волі, що відповідає законодавчо передбаченим підставам (ч. 2 ст. 181 КПК України) для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Щодо обґрунтованості підозри

9.Кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду метою якого є встановлення поза розумним сумнівом винуватості або невинуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення за наслідками безпосереднього дослідження і оцінки доказів судом, що виключає можливість оцінки судом обґрунтованості підозри. Разом з тим, оцінці судом на зазначеній стадії кримінального провадження підлягають характер, тяжкість та наслідки кримінального правопорушення, а також наявність та/або продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Щодо наявності ризиків та достатніх підстав вважати, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження дії запобіжного заходу

10.Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому.

Отже ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формі або формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися. Однак, в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження суд застосовує стандарт достатності підстав вважати, що обвинувачений може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, суд має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності вчинення ним дій, передбачених у ч. 1 ст. 177 КПК.

Щодо ризику переховування від суду

11.ЄСПЛ зазначає, що ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов?язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв?язками та усіма видами зв?язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ у справі «Бекчиєв проти Молдови»).

Отже, при визначенні ймовірності переховування ОСОБА_5 від суду, колегія суддів враховує 1) тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, у тому числі корупційного, що позбавляє можливості застосування норм, передбачених статтями 69 та 75 КК України; 2) перебування та проживання членів його сім`ї за кордоном, що свідчить про можливість проживання за кордоном та відсутність міцних соціальних зв`язків в Україні; 3) можливість обвинуваченого залишити територію України з огляду на відсутність для нього законодавчого обмеження для такого виїзду в умовах воєнного стану, оскільки він є батьком чотирьох дітей.

Співставлення можливих негативних наслідків для обвинуваченого у вигляді його можливого ув`язнення у майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі доводять, що цей ризик є достатньо високим. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

11.1.Під час судового провадження суд встановив, що діти ОСОБА_5 тривалий час перебувають закордоном. Про це зазначав сам обвинувачений у ході судового розгляду. Крім цього, матеріали справи містять відомості про перетин державного кордону України матір`ю дітей ОСОБА_5 . ОСОБА_11 та їх спільних дітей з яких вбачається, що останні перетинають державний кордон України в сторону в`їзду нерегулярно та на короткі проміжки часу - від 10 днів до 1 місяця. Це вказує на те, що вони проживають закордоном.

Суд наголошує, що не вдається до оцінки причин та мотивів перебування дітей ОСОБА_5 закордоном.

Водночас, тривале перебування дітей обвинуваченого закордоном свідчить про наявність у нього реальних контактів та можливостей для проживання за межами України. З урахуванням тяжкості інкримінованого злочину та можливого покарання у вигляді реального позбавлення волі, ці обставини зберігають ризик переховування від суду.

Наразі вказане, на переконання суду, свідчить про відсутність стійких сімейних зв`язків обвинуваченого за місцем проживання.

11.2.З огляду на положення пункту 2-6 Правил перетинання державного кордону громадянами України, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 57, п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» те, що ОСОБА_5 має більше трьох дітей гарантує відсутність обмежень у перетині державного кордону у період воєнного стану. Про наявність у ОСОБА_5 можливості документально підтвердити підстави для перетину державного кордону свідчить також право звернення до комісії з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при центрах комплектування та соціальної підтримки у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України № 560 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період».

11.3.Суд враховує, що ОСОБА_5 інкримінується заволодіння коштами ОСОБА_9 в сумі 1 710 000 доларів США, які не були виявлені під час слідчих дій та гіпотетично можуть бути використані ОСОБА_5 з метою втечі та переховування від правосуддя.

11.4.У ході судового провадження та матеріалів судової справи суд встановив, що ОСОБА_5 має чотирьох спільних неповнолітніх дітей з ОСОБА_11 (згідно з відомостями з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження), яка регулярно видає йому довіреності щодо управління майном.

Так, відповідно до Єдиного реєстру довіреностей ОСОБА_11 видала ОСОБА_5 довіреність на 1) реєстрацію транспортних засобів ТОYОТА CAMRY та ТОYОТА HIGHLANDER HYBRID; 2) користування та управління житловим будинком та оформлення документів на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2; 3) розпорядження автомобілем ТОYОТА CAMRY (номерний знак: НОМЕР_1 ); 4) користування та нагляд за житловим будинком за адресою: АДРЕСА_2.

Крім того, згідно з відомостями Єдиного реєстру довіреностей, ОСОБА_12 видавала довіреність ОСОБА_11 та ОСОБА_5 на представництво та розпорядження її майном.

Також ОСОБА_5 видавав довіреності на ім`я близької особи ОСОБА_11 - ОСОБА_13 (реєстраційний № 44420437, 47358142, 50093103), а на ім`я ОСОБА_5 видавала довіреність на управління майном близька особа ОСОБА_11 - ОСОБА_14 (реєстраційний № 46441780).

На переконання суду, вказане свідчить про наявність тривалого тісного зв`язку між ОСОБА_5 та ОСОБА_11 .

У свою чергу, під час перебування у таких відносинах ОСОБА_11 набула у власність та володіє таким майном (згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який міститься в матеріалах справи): земельна ділянка площею 0,1 га кадастровий номер: :05:009:0034; житловий будинок загальною площею 43,1 кв. м. за адресою: АДРЕСА_3 ; земельна ділянка загальною площею 0,0454 га, кадастровий номер :75:205:0014; земельна ділянка загальною площею 0,0999 га, кадастровий номер :05:009:0050; земельна ділянка загальною площею 0,057 га, кадастровий номер :02:001:5171; земельна ділянка загальною площею 0,062 га, кадастровий номер :02:001:5172; земельна ділянка загальною площею 0,054 га, кадастровий номер :02:001:5173; земельна ділянка загальною площею 0,077 га, кадастровий номер :02:001:5174; земельна ділянка загальною площею 0,9998 га, кадастровий номер :05:009:0031; земельна ділянка загальною площею 0,0628 га, кадастровий номер :69:248:0052; житловий будинок площею 183 кв. м. за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім того, згідно з реєстраційних карток транспортних засобів, які містяться в матеріалах справи, у власності ОСОБА_11 перебувають: легковий автомобіль ТОYОТА CAMRY чорного кольору, 2021 р. в., номерний знак: НОМЕР_1 ; легковий автомобіль ТОYОТА HIGHLANDER HYBRID коричневого кольору, 2021 р. в., номерний знак: НОМЕР_2 .

Враховуючи зв`язок ОСОБА_11 та ОСОБА_5 , систематичну видачу ОСОБА_11 доручень ОСОБА_5 на розпорядження її майном, вказане майно ОСОБА_5 має потенційну можливість швидко реалізувати та використати грошові кошти від його реалізації для переховування від суду у тому числі закордоном.

11.5.У контексті обговорення ОСОБА_5 в своїх телефонних розмовах виїзду за кордон, прокурор надавав протокол за результатами проведення НСРД. У ході негласної слідчої дії, 24 жовтня 2022 року зафіксована телефонна розмова ОСОБА_5 у якій він обіцяв своєму співбесіднику розрахуватись за розтонування в четвер, бо, за його словами, «в пятницу уже в пять утра отваливаю». На переконання прокурора, мова йшла про розтонування вікон в автомобілі, на якому ОСОБА_5 планував виїхати на територію Європейського Союзу та пов`язував це з необхідністю приведення тонування вікон до європейського стандарту. Суд розцінює наведене, як підготовку ОСОБА_5 до потенційного виїзду закордон.

Щодо ризику незаконного впливу на свідків та іншого обвинуваченого у цьому ж кримінальному провадженні.

12.Суд бере до уваги, що інкриміновані ОСОБА_5 злочини, ймовірно, вчинені ним у співучасті та, ймовірно, він здійснював дії, направлені на залучення до інкримінованих злочинів інших співучасників координуючи їхні дії у зв`язку з чим має безпосередній вплив на таких співучасників, що дозволяє координувати свої дії та показання таких осіб, впливаючи на зміст, характер та їх обсяг. Крім того, специфіка інкримінованих злочинів, зокрема шахрайства та підбурювання до надання неправомірної вигоди, свідчить про можливість застосування впливу на потерпілого для зміни останнім своїх показань.

Враховує, що під час допиту підозрюваного у цьому провадженні ОСОБА_15 , останній повідомив, що перебуваючи в СІЗО ОСОБА_5 погрожував йому фізичним насильством, просив давати неправдиві показання (протоколи допиту від 02 лютого та 23 березня 2023 року). Крім того, ОСОБА_15 повідомляв детективу про те, що під час телефонної розмови зі своїм колишнім захисником ОСОБА_16 він почув звернення ОСОБА_5 , які стосувались прохання змінити викривальні покази.

Відсутність офіційного звернення ОСОБА_15 із заявами, скаргими на чиїсь дії чи бездіяльність, що порушували його права у період ув`язнення в Державній установі «Київський слідчий ізолятор», не спростовує його показання, надані детективу.

Суд також зважає на надання ОСОБА_15 викривальних свідчень, що може сприяти вчиненню обвинуваченим незаконного впливу на останнього. До таких висновків суд дійшов за результатом дослідження протоколів допиту ОСОБА_15 , які містяться в матеріалах справи.

12.1.Крім того, оцінюючи можливість впливу на свідків колегія суддів враховує те, що згідно з передбаченою КПК України процедурою отримання свідчень від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України), суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом.

Водночас, суд враховує, що наразі кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України відкриті матеріали кримінального провадження, у тому числі протоколи допиту свідків з наданими показаннями, тому існує ймовірність того, що ОСОБА_5 може впливати на них з метою спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, для того щоб він зміг уникнути кримінальної відповідальності або ж мінімізувати її.

Оцінивши неведене, колегія суддів переконується у існуванні ризику впливу на учасників кримінального провадження враховуючи, що ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. Водночас, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він схильний і має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується особа

13.На підтвердження продовження існування зазначеного ризику прокурор зазначає, що сторона обвинувачення вважає встановленим заволодіння ОСОБА_5 1 710 000 доларів США. Однак вказані кошти органом досудового розслідування не виявлені, тому є ризик того, що обвинувачений продовжить розпоряджатися майном, здобутим злочинним шляхом, тобто продовжить вчиняти ймовірно вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ст. 209 КК України.

14.Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про продовження існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а саме - ризику переховування від суду, незаконного впливу на свідків та іншого обвинуваченого ц цьому ж кримінальному провадженні, ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_5 .

15.Наданий раніше стороною обвинувачення витяг з Інтегрованої інформаційно-пошукової системи органів внутрішніх справ України щодо ОСОБА_5 колегія суддів оцінює у розрізі обставин, що враховуються при обранні запобіжного заходу. Систематичне вчинення ОСОБА_5 правопорушень характеризує його як особу, схильну до протиправної діяльності.

16.Колегія суддів враховує, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, повторне зазначення в ухвалі про продовження запобіжного заходу одних і тих самих ризиків, з обґрунтуванням продовження їх існування, не становитиме порушення права на свободу та на особисту недоторканість (рішення ЄСПЛ «Штепа проти України» від 24 жовтня 2019 року, «Войкін проти України» від 27 березня 2018 року, ухвала про неприйнятність « ОСОБА_17 проти України» від 05 липня 2018 року).

Щодо наявності інших, більш м`яких запобіжних заходів, які зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України

17.При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності» за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж домашній арешт у певний час доби не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. Водночас КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, передбачених пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК України, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

При вирішенні питання щодо можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу суд дійшов до висновку, що застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання чи особистої поруки є недостатнім для запобігання встановленим ризикам, оскільки виконання покладених на обвинуваченого обов`язків буде залежати виключно від волі самого ОСОБА_5 , а їх порушення не матиме для нього очевидних і достатньо суттєвих негативних наслідків.

Застава як єдиний запобіжний захід також не спроможний забезпечити належну поведінку обвинуваченого, враховуючи, що такий захід був застосований до нього як альтернативний, однак за тривалий період часу, заставу ОСОБА_5 так і не вніс. Вказане, на переконання суду, породжує сумніви, що у разі застосування такого запобіжного заходу, обвинуваченим чи іншими особами буде виконано обов`язок щодо внесення коштів протягом встановленого законом строку.

Щодо обов`язків з передбачених статтею 194 КПК України, які будуть покладені на обвинуваченого

18.З метою мінімізації ризиків, встановлених у судовому засіданні, а також запобігання позапроцесуальній поведінці обвинуваченого, наявні підстави покладення на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за першим викликом до суду;

- не відлучатись за межі Київської області без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками та іншим обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні з приводу обставин, викладених у обвинувальному акті;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади усі свої паспорти громадянина України для виїзду за кордон, службовий паспорт, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну, окрім паспорта громадянина України;

19.Таким чином, встановлення ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які не зменшилися, виправдовує продовження строку дії запобіжного заходу та процесуальних обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_5 .

Керуючись статтями 315, 131, 176-178, 181, 199, 372 КПК України, суд постановив:

1.Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу та процесуальних обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_5 , задовольнити.

2.Продовжити на два місяці строк дії застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 у період часу з 23 год 00 хв до 06 год 00 хв без дозволу суду, тобто до 18 квітня 2026 року включно.

3.Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 такі обов`язки:

- прибувати за першим викликом до суду;

- не відлучатись за межі Київської області без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками та іншим обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні з приводу обставин, викладених у обвинувальному акті;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади усі свої паспорти громадянина України для виїзду за кордон, службовий паспорт, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну, окрім паспорта громадянина України.

4.Термін дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_5 , визначити до 18 квітня 2026 року включно.

5.Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3