ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/428/26 Справа № 206/230/26 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001645 від 01.07.2016 року за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні-виконувача обов`язків керівника Лисичанської окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Самарського районного суду міста Дніпра від 10.02.2026 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю міста Лисичанська Луганської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді Самарського районного суду міста Дніпра від 10.02.2026 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою; на підставі ч.6 ст.193 КПК України розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження.

Вважає, що зазначена ухвала підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону, невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального правопорушення, неповнотою судового розгляду.

Посилається на те, що:

- прокурор жодного разу не був належним чином повідомлений про дату та час розгляду клопотання;

- у клопотанні про обрання запобіжного заходу зазначено, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.260 КК України, та перебуває на тимчасово окупованій території України;

- ОСОБА_7 перебуває у розшуку, останнім відомим місцезнаходженням ОСОБА_7 , який підозрюється в участі у незаконному збройному формуванні на території Луганської області, починаючи з 2014 року, є окупована територія Луганської області;

- суд першої інстанції не перевірив та не надав належної оцінки, допустивши неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, ризикам, передбаченим п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України;

- згідно із ч.6 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених зокрема ст.260 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, застосовується запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Самарського районного суду міста Дніпра від 10.02.2026 року клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Луганській області майора поліції ОСОБА_8 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 у кримінальному провадженні залишено без задоволення.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що у судові засідання, призначені на 06.02.2026 року та 10.02.2026 року, прокурор не з`явився. Про місце та час розгляду клопотання повідомлявся своєчасно та належним чином (а.с.42,44), в тому числі телефоном. Розгляд клопотання у відсутність прокурора, а тим більше без зазначення поважності причини неявки до суду, є неможливим, оскільки відповідно до ч.1 ст.193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Слідчий суддя дійшов висновку, що підстави для задоволення клопотання відсутні, у зв`язку з тим, що прокурор, будучи двічі належним чином повідомлений про дату і час судового розгляду клопотання, в судові засідання не з`явився, що свідчить про фактичне непідтримання поданого клопотання та недоведення згаданих в ньому обставин, а також недоведеності підстав, передбачених ст.177 КПК України, сплинули строки розгляду клопотання, що унеможливлює подальше відкладення судового засідання.

Підозрюваний ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, шляхом розміщення повідомлення в газеті Урядовий кур`єр та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора згідно із ч.8 ст.135 КПК України, тому, враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення розгляду справи за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Тобто слідчий суддя, суд наділений правом розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК, буде доведено, наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Підтвердженням перебування ОСОБА_7 на тимчасово окупованій території України є покази свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , довідкою про те, що ОСОБА_7 як внутрішньо переміщенна особа на підконтрольній території України не зареєстрований.

Колегія суддів, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за ч.2 ст.260 КК України, звертає увагу на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

За положеннями ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1,5 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.260 КК України, від 08.08.2016 року не містить доказів його належного вручення. З протоколу огляду речей (документів) від 02.02.2026 року вбачається, що об`єктом огляду був веб-сайт «Газета Кабінету Міністрів України «УРЯДОВИЙ КУР`ЄР», де було опубліковано повідомлення про підозру в кримінальному провадженні №0001645 від 01.07.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.260 КК України ОСОБА_7 лише у 2026 році, тоді як відповідно до ч.1 ст.278 КПК України повідомлення про підозру вручається в день його складання.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що стороною обвинувачення не доведено факт належного вручення ОСОБА_7 повідомлення про підозру відповідно до вимог кримінально процесуального закону, а сама публікація на веб-сайті без підтвердження дотримання передбаченої законом процедури не може вважатися належним способом вручення повідомлення про підозру.

У постанові про зупинення досудового розслідування від 01.09.2016 року зазначено, що 03.10.2015 року органом досудового розслідування складено письмове повідомлення ОСОБА_7 про підозру, але у зв`язку з неможливістю встановлення місця його знаходження, відповідно до ч.3 ст.111, ст.135, ч.1 ст.278 КПК України воно було направлене поштою, але немає підтверджень фактичного відправлення або вручення повідомлення.

Таким чином, відповідно до матеріалів клопотання наявні два повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення від 08.08.2016 року та 03.10.2015 року, однак жодне не було вручене у спосіб, передбачений КПК України.

Отже, формальне повідомлення про підозру є неналежним, і ОСОБА_7 фактично не набув статусу підозрюваного, що позбавляє можливості застосувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відсутність реального вручення повідомлення про підозру також робить недоведеною наявність ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Доводи прокурора про неналежне повідомлення його про дату та час судових засідань судом першої інстанції є слушними, але у зв`язку з вищезазначеним, розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для його задоволення.

Колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги необґрунтовані, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні-виконувача обов`язків керівника Лисичанської окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Самарського районного суду міста Дніпра від 10.02.2026 року - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Самарського районного суду міста Дніпра від 10.02.2026 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

___________ ________________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4