Єдиний унікальний № 946/1341/26
Провадження № 1-кп/946/325/26
ВИРОК

Іменем України

12 березня 2026 року місто Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_5

потерпіла ОСОБА_6

розглянувши в залі суду в місті Ізмаїл Одеської області у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0001502, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ізмаїл Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, маючого двох неповнолітніх дітей, працюючого водієм у ФОП ОСОБА_7 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 22 листопада 2023 року біля 18 години 50 хвилини в Ізмаїльському районі Одеської області керуючи технічно справним автомобілем марки «MERCEDES-BENZ» реєстраційний номер НОМЕР_1 і рухаючись по автодорозі Т-1607 «Ізмаїл-Кілія- Вилкове» з боку міста Ізмаїл в напрямку села Стара Некрасівка та в порушення вимог Правил дорожнього руху, а саме: п. 1.5, згідно з яким дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3 (б), згідно з яким для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п. 12.2, згідно з яким у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги; п. 12.3, згідно з яким у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, водій ОСОБА_4 , внаслідок злочинної самовпевненості, тобто передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків легковажно розрахував на їх відвернення, на 6км+600м автодороги Т-1607 «Ізмаїл-Кілія-Вилкове» при виявленні пішохода, який перетинав проїжджу частину, не був уважним, не вжив заходів до зменшення швидкості руху та зупинки свого транспортного засобу, в результаті чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який в цей час перетинав проїзну частину дороги з ліва на право по ходу руху транспортного засобу. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_8 спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді саден лобової та тім`яної ділянок, синців обох повік лівого ока, крововиливу в м`які тканини лобової ділянки зліва, крововиливів під тверду та м`яку мозкову оболонку правих скронево-тімяно-потиличних часток та ліву тім`яну частку, множинних синців та саден тулубу та кінцівок, садна поперекової ділянки, крововиливу в м`які тканини у верхній третині по передньо-зовнішній поверхні правого стегна, які відносяться тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, від яких ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер у приміщенні КНП ІМР ІР ОО «Ізмаїльська міська центральна лікарня».

На підставі викладеного, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у вчиненні зазначеного злочину, щиро розкаявся в його вчиненні.

27 лютого 2026 року між прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншого, за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 , була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України, та разом з обвинувальним актом направлена до суду.

За умовами вказаної угоди від 27 лютого 2026 року прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо істотних для даного кримінального провадження обставин, обов`язків обвинуваченого, щодо беззастережного визнання висунутого обвинувачення в повному обсязі у судовому провадженні, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 286 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без позбавлення права керування транспортними засобами зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України. В угоді передбачені наслідки її укладення та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 суд також погоджується з кваліфікацією його дій за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені йому п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид та міру покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженої ним та прокурором міри та виду покарання. Характер взятих обвинуваченим ОСОБА_4 на себе за угодою зобов`язань свідчить про можливість їх виконання.

В судовому засіданні суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови угоди відповідають вимогам КПК України і КК України, інтересам суспільства, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості. При цьому суд враховує те, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, щиро розкаявся в його вчиненні, активно сприяв його розкриттю, добровільно відшкодував завдані збитки, а також те, що у нього відсутні обставини, що обтяжують його покарання.

Підстав для відмови в затвердженні угоди судом не встановлено.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором, з одного боку, та ОСОБА_4 з іншого, і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертиз у справі, підлягають відшкодуванню відповідно до вимог ст. 124, 126 КПК України.

Речові докази розподіляються відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 314, 369 371, 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 27 лютого 2026 року, укладену між прокурором, з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_4 , з іншого.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , від відбування покарання з випробуванням строком на один рік. На підставі ч. 1 п. 1-2 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та/або роботи; не виїжджати за межи України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід до набрання законної сили вироку відносно ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати у справі, пов`язані з проведенням експертиз в сумі 12873 (дванадцять тисяч вісімсот сімдесят три)грн 76коп.

З набранням вироком законної сили скасувати заборону на право відчуження речового доказу - автомобіля марки «MERCEDES-BENZ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , яка накладена згідно ухвал слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23 листопада 2023 року та 29 жовтня 2024 року.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України суд обмежився проголошенням резолютивної частини вироку з врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду

Одеської області ОСОБА_1