Провадження №11-сс/801/426/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2026 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

та учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

слідчого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 23 квітня 2026 року,

якою задоволено клопотання слідчого про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження № 0000153, внесеного до ЄРДР 20.06.2024,

Короткий зміст судового рішення та встановлені слідчим суддею обставини

Старший слідчий в ОВС слідчого відділу УСБ України у Вінницькій області підполковник юстиції ОСОБА_8 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_10 , про арешт майна.

Клопотання мотивоване тим, що слідчим відділом УСБУ у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000153 від 20.06.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 113, ч. 2 ст. 188-1, ч. 5 ст. 190, ч. 1, 4 ст. 358 КК України, в ході здійснення якого виникла необхідність в накладенні арешту на майно, вилучене 16.04.2026 під час проведення обшуку в домоволодінні за місцем проживання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Слідчий ОСОБА_8 в судовому засіданні клопотання підтримав за викладених в ньому обставин, просив клопотання задовольнити.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_7 та власник майна ОСОБА_9 заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись на його необґрунтованість та відсутність передбачених законом підстав для накладення арешту.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 23.04.2026 клопотання слідчого задоволено на накладено арешт на майно, яке було вилучено 16.04.2026 під час проведення обшуку в домоволодінні за місцем проживання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: мобільний телефон ОСОБА_9 «Iphone 16 pro Max»; витяг з державного реєстру речових прав на земельну ділянку з кадастровим номером :03:0030396 на 1 арк.; витяг з державного реєстру речових прав на гараж за адресою: АДРЕСА_2 ; акт про порушення №06434 від 03.09.2024 на 6 арк.; договір №399021-548 від 05.01.2022 на 5 арк.; рішення Агрономічної сільської ради № 475 від 16.07.2021 на 1 арк.; рішення Агрономічної сільської ради № 559 від 05.10.2021 на 2 арк.; робочий проект на проектування зовнішніх мереж водопостачання приміщення 41, масив «Гаражний - 2», с. Агрономічне на 12 арк.; заяву-приєднання від 22.04.2022 на 1арк.; паспорт точки розподілу електроенергії на 1 арк.; технічні умови стандартного приєднання від 30.12.2021 на 1 арк.; свідоцтво про прийняття лічильника на 3 арк.; договір про постачання електроенергії №155004267 від 17.05.2022 на 5 арк.; договір купівлі-продажу від 14.05.2021 на 2 арк.; договір купівлі-продажу гаража від 14.05.2021 на 2 арк.; робочий проект внутрішнього електропостачання гаража за адресою: АДРЕСА_2 на 17 арк.; договір купівлі-продажу земельної ділянки від 16.09.2021 на 2 арк.; витяг з державного реєстру речових прав на земельну ділянку від 16.09.2021 на 1 арк.; договір про постачання електроенергії №155004268 від 17.05.2022 на 5 арк.; заяву-приєднання від 17.05.2022 на 1арк.; комерційну пропозицію на 1 арк.; заяву-приєднання від 22.04.2022 на 1арк.; паспорт точки розподілу електроенергії від 22.04.2022 на 1 арк.; технічні умови стандартного приєднання на 2 арк.; робочий проект внутрішнього електропостачання гаража за адресою: АДРЕСА_2 на 17 арк.

Також вказаною ухвалою зобов`язано старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБУ у Вінницькій області підполковника юстиції ОСОБА_8 або іншу уповноважену особу у кримінальному провадженні №0000153 від 20.06.2024, зняти інформацію з мобільного телефону «Iphone 16 pro Max», та після її зняття, а також після проведення з телефоном необхідних слідчих дій, в тому числі експертиз, передати вищевказаний мобільний телефон на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_9 .

Виконання та контроль за виконанням ухвали суду покладено на старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБУ у Вінницькій області підполковника юстиції ОСОБА_8 .

Постановлене рішення мотивовано тим, що вищевказане майно, вилучене під час огляду місця події, є тимчасово вилученим майном та відповідно до ст. 98 КПК України має значення речового доказу у кримінальному провадженні, оскільки містить відомості, які можуть бути використані як докази факту й обставин, що встановлюються під час досудового розслідування. З метою з`ясування дійсних обставин вчинення кримінального правопорушення, забезпечення збереження речових доказів та унеможливлення подальшого відчуження майна на час досудового розслідування, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на зазначене майно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_9 , просить скасувати ухвалу слідчого судді про арешт майна, постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити, а арештоване майно повернути власнику.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що стороною обвинувачення не доведено наявності передбачених ст. 170 КПК України підстав для накладення арешту, а вилучене майно не відповідає критеріям речових доказів, визначених ст. 98 КПК України. Зазначає, що повідомлена ОСОБА_9 підозра є необґрунтованою, оскільки матеріали провадження не містять належних доказів заволодіння коштами, заподіяння шкоди чи підроблення документів.

Також посилається на те, що ОСОБА_9 здійснював оплату за спожиту електроенергію у повному обсязі, а АТ «Вінницяобленерго» не встановило жодних порушень з його боку. Крім того, зазначає, що використання криптовалютних майнерів у протиправній діяльності не доведено, а слідчий суддя не перевірив належним чином правові підстави та співрозмірність накладення арешту на майно.

Позиції учасників судового розгляду

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_7 підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 та слідчий ОСОБА_8 заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, просили залишити її без задоволення.

Мотиви і висновки апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вказаним вимогам ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно відповідає в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як убачається з матеріалів провадження, слідчим відділом УСБУ у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000153 від 20.06.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 113, ч. 2 ст. 188-1, ч. 5 ст. 190, ч. 1, 4 ст. 358 КК України..

Постановою старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБУ у Вінницькій області підполковника юстиції ОСОБА_8 від 16.04.2026 майно, вилучене в ході проведення санкціонованого обшуку 16.04.2026, визнано речовим доказом.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Накладаючи арешт на вилучене майно, слідчий суддя виходив із того, що наявні достатні підстави вважати, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, та визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, а метою такого арешту є забезпечення збереження речового доказу.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Як установлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання про накладення арешту на вищевказане майно, з тих підстав, що вказане майно у встановленому законом порядку визнане речовим доказом у межах кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано наклав арешт на майно вилучене 16.04.2026 під час проведення обшуку в домоволодінні за місцем проживання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , урахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для власника та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Посилання представника апелянта на невідповідність арештованого майна критеріям речових доказів є безпідставними, оскільки встановлені слідчим суддею фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого висновку, що вищевказане майно має відношення до зазначеного вище кримінального провадження, а отже відповідає ознакам речових доказів, зазначеним в ст. 98 КПК України, що згідно з ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для його арешту як речового доказу з метою збереження.

Сукупність доказів долучених до клопотання слідчого та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що органом досудового розслідування взагалі не обґрунтовано клопотання про арешт вилученого майна, а судом не здійснено посилання на відповідне обґрунтування у своїй ухвалі щодо доцільності накладення такого арешту, то вони є особистою суб`єктивною оцінкою апелянта та не обґрунтовують необхідності скасування правильного по суті судового рішення.

Окрім того, колегія суддів не вбачає підстави для висновку про те, що такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт даного майна, є надмірним для ОСОБА_9 та порушує його права, з огляду на фактичні обставини, які підлягають перевірці під час досудового розслідування щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. ч. 1,4 ст. 358 КК України. Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах ОСОБА_9 , колегією суддів не встановлено.

Колегія суддів, з огляду на фактичні обставини кримінального провадження, вважає, що незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України.

Разом з тим, обраний слідчим суддею захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, обумовлений метою проведення досудового розслідування, його межі у часі окреслені строками, які в свою чергу чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України, та який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку.

У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Інші, зазначені в апеляційній скарзі доводи, не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки порушень слідчим суддею положень ст.ст. 170, 172-173 КПК України, які б слугували підставою для скасування постановленого рішення, колегією суддів не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому оскаржувану ухвалу необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ураховуючи викладене та керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 23 квітня 2026 року про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження № 0000153, внесеного до ЄРДР 20.06.2024 залишити без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4