Справа №127/6268/26
Провадження №1-кс/127/2589/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_7 про накладення арешту на майно, в рамках кримінального провадження №0000174 від 17.10.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_7 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням про арешт майна.

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000174 від 17.10.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

В ході здійснення оперативно-службової діяльності, отримано інформацію, щодо створення та функціонування механізму незаконного збагачення громадянами України, які шляхом вимагання отримують неправомірну вигоду за сприяння та оформлення груп інвалідності.

Так, за результатами проведених слідчих (розшукових) та негласних слідчих (розшукових) дій, було встановлено, що до складу групи осіб, які причетні до вказаного кримінального правопорушення входять: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , має у власності автомобіль марки «Volkswagen Arteon», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 .

В ході розслідування даного кримінального провадження було допитано в якості свідка гр. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який повідомив, що в ході спілкування із ОСОБА_8 , отримав пропозицію від останнього, за грошову винагороду в сумі 3000 доларів США, виготовити фіктивні медичні документи, необхідні для подальшої можливості отримання групи інвалідності.

Вказані особи здійснюють протиправну діяльність за місцем роботи, а саме комунальне некомерційне підприємство «Літинська центральна районна лікарня» (, юридична адреса: Вінницька область, Вінницький район, селище Літин, вул. Пирогова, буд. 17, власник Територіальна громада Літинська селищна рада 3, адреса: Вінницька область, селище Літин, вул. Леніна, буд. 32).

Крім того, в межах даного кримінального провадження 22.02.2026, особа яка діяла під контролем працівників правоохоронних органів ОСОБА_10 , під час особистої зустрічі, передав із рук в руки ОСОБА_8 , грошові кошти в сумі 3000 (три тисяч) доларів США, за вирішення питання встановлення групи інвалідності ОСОБА_10 . В подальшому, в ході проведення негласних слідчих розшукових дій встановлено, що частину грошових коштів ОСОБА_8 передав посереднику ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У ході документування кримінального правопорушення, у період часу з 16:57 год 24.02.2026 до 19:35 год 24.02.2026, на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду у справі №127/5903/26 від 24 лютого 2026 року, було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час проведення обшуку виявлено та вилучено:

?Грошові кошти у сумі 130 001 долар США, які було поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України» з №WAR1968189;

?Медичні документи, а також печатки лікарів ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , які було поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України» з №RAWO112155;

?Мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy A40» ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , а також мобільний телефон марки «Apple» моделі «IPhone 6S» рожевого кольору, які було поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України» з №RAWO112156;

?Один комп`ютер (типу моноблок) марки «Apple» моделі «iMac Model A2438» із серійним номером C02FW0L9Q6W1 та кабель живлення, що поміщено до пакету коричневого кольору, який скріплено біркою.

Вище вказане майно дає можливість встановити обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а також інші обставини, що мають значення для провадження. У зв`язку з цим слідчим у кримінальному провадженні 25.02.2026 винесено постанову про визнання вказаного майна речовими доказами у кримінальному провадженні.

Арешт вказаних речей, які вже вилучені, необхідний для попередження зміни чи знищення їх властивостей в результаті використання третіми особами, що може призвести до втрати ними значення речового доказу та перешкодить встановленню істини у провадженні, тому прокурор просив клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні вимоги клопотання підтримали у повному обсязі.

Адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні частково заперечував щодо задоволення клопотання, а саме на грошові кошти, які на праві власності належать ОСОБА_6 .

Власник майна підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При цьому, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

З матеріалів клопотання встановлено, що слідчими відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000174 від 17.10.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

В рамках вказаного провадження, на підставі ухвали Вінницького міського суду від 24.02.2026 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено грошові кошти та інші речі, які в подальшому постановою слідчого визнано речовими доказами.

Відповідно до копії протоколу обшуку встановлено, що ОСОБА_6 був особисто присутній під час його проведення, будь-яких зауважень щодо проведеної слідчої дії, вилучення коштів або пояснень щодо їх походження не надходило.

На підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Так, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Також, арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Крім того, суд звертає увагу на те, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, хоча власники обмежуються у реалізації правомочностей права власності, такий захід є тимчасовим та у разі встановлення інших фактів, їх доведеності чи спростування, у зв`язку з чим відпаде необхідність у застосуванні заходів забезпечення збереження майна, його можна буде повернути власникам в порядку ст. 174 КПК України.

Також суд зазначає, що в судовому засіданні стороною захисту не було документально підтверджено законність походження вилучених коштів.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні правові підстави для накладення арешту на зазначене у клопотанні майно, з метою його збереження, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що це майно містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України. Накладення арешту на даному етапі досудового розслідування у цьому випадку є пропорційним та співрозмірним завданням кримінального провадження і переслідує легітимну мету.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучено 24.02.2026 року у ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

?Грошові кошти у сумі 130 001 доларів США, які було поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України» з №WAR1968189;

?Медичні документи, а також печатки лікарів ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , які було поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України» з №RAWO112155;

?Мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy A40» ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , а також мобільний телефон марки «Apple» моделі «IPhone 6S» рожевого кольору, які було поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України» з №RAWO112156;

?Один комп`ютер (типу моноблок) марки «Apple» моделі «iMac Model A2438» із серійним номером C02FW0L9Q6W1 та кабель живлення, що поміщено до пакету коричневого кольору, який скріплено біркою.

На ухвалу суду може бути подана апеляція протягом п`яти діб з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду.

Слідчий суддя