Справа № 953/6050/22
Провадження № 1-кп/635/561/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року сел. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченої ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

секретар судових засідань ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться зазначене кримінальне провадження.

Прокурором у судовому засіданні заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_6 строком на 60 днів без визначення розміру застави, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування від суду, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.

В обґрунтування клопотання прокурор посилався на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину проти основ національної безпеки України, за ч.2 ст.111 КК України, який є особливо тяжким, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна, а тому усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, у разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою ОСОБА_6 може виїхати за межі території України та переховуватись від органів досудового слідства та суду. Крім того, враховуючи, що свідки у кримінальному провадженні це місцеві жителі сел.Кутузівка Харківського району Харківської області, яких ОСОБА_6 може знати у зв`язку із своєю депутатською діяльністю та має можливість впливати на їх життєдіяльність, використовуючи своє положення депутата та секретаря Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області. Враховуючи вказане, запобігання зазначеним ризикам не можливе шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу. Крім того, прокурор просить не визначати розмір застави відповідно до положень ч.4 ст.183 КПК України.

Обвинувачена ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання прокурора, зазначаючи, що в котрий раз прокурор подає безпідставні клопотання про продовження їй запобіжного заходу. В свою чергу суд не приймає до уваги покази свідків, які підтверджують, що вона не вчиняла інкриміноване їй кримінальне правопорушення, і продовжує дію запобіжного заходу.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечувала проти клопотання прокурора, подала клопотання про зміну обвинуваченій запобіжного заходу на запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , або альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у мінімальному розмірі, визначеному КПК України. ОСОБА_6 є працівником Вільхівської сільської ради і не відсторонена від посади, за місцем роботи характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності не притягувалася. Крім того, вона має матір похилого віку, яка потребує постійного догляду. Тиску на свідків вона не вчиняла і не має наміру вчиняти, допитані в судовому засіданні свідки підтвердили, що на них не здійснювався тиск з боку обвинуваченої. Позиція обвинуваченої і її належна процесуальна поведінка, бажання давати пояснення свідчить про те, що ОСОБА_6 жодним чином не має наміру перешкоджати кримінальному провадженню чи переховуватись від суду. Вважає, що ризики, на які посилається прокурор, не підтверджені і грунтуються на припущенні, а застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту або застави буде достатнім для забезпечення виконання покладених на ОСОБА_6 обов`язків. Крім того, їй передано в тривале постійне користування житлову квартиру в АДРЕСА_1 , де вона може перебувати під домашнім арештом.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 13 травня 2022 року щодо ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 05 липня 2022 року. Надалі, строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюбез визначення розміру застави відносно ОСОБА_6 неодноразово продовжувався слідчим суддею та судом, останній раз до 09.03.2026 року включно.

У відповідності до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Строк тримання під вартою обвинуваченої закінчується 09.03.2026 року.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_6 судом було встановлено в тому числі наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, на які посилається прокурор в обґрунтування клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме ризику можливості обвинуваченої переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Вирішуючи питання про продовження строку обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів враховує що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років або або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна.

Ризик переховування від суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання за ч. 2 ст. 111 КК України, яке може бути призначене ОСОБА_6 у випадку визнання її винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, яке їй інкриміновано.

Отже, усвідомлюючи ризик бути засудженою до тривалого терміну ув`язнення, обвинувачена, перебуваючи на свободі може переховуватися від суду і навіть безперешкодно покинути територію України.

Щодо ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України - незаконного впливу на свідків, у цьому кримінальному провадженні колегія суддів зазначає, що при встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме показання отримуються шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

Враховуючи, що справа перебуває на стадії допиту свідків захисту, свідки обвинувачення допитані не усі, з метою оперативності судового провадження був змінений порядок допиту свідків, то, суд вважає, що ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України продовжує існувати.

Стосовно тверджень захисника щодо не підтвердження ризику переховування від суду і незаконного впливу чи тиску на свідків колегія суддів зазначає, що ризик це подія, яка імовірно може настати за наявності певних підстав, а перебування ОСОБА_6 під вартою мінімізує зазначені ризики.

Стосовно посилання захисника обвинуваченої щодо відсутності доказів вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, наявності показань свідків, які доводять її непричетність до вчинення вказаного кримінального правопорушення, колегія суддів зазначає, що допит свідків триває, а оцінка доказам буде надана у нарадчій кімнаті під час ухвалення вироку.

Посилання захисника обвинуваченої на те, що ОСОБА_6 раніше не судима, має постійне місце проживання, місце роботи, позитивні характеристики, у неї на утриманні знаходиться мати-інвалід, суд приймає до уваги, але самі по собі ці обставини не спростовують та не мінімізують наявних ризиків.

Зважаючи на тяжкість злочину, який інкримінується ОСОБА_6 , суспільну небезпечність та покарання, яке загрожує обвинуваченій у разі визнання її винуватою, дані про особу обвинуваченої, суд вважає, що ризики, передбачені п.п. 1,3 ч.1 ст.177 КПК України, які стали підставою для обрання та продовження строку запобіжного заходу, доведені прокурором, не зникли та продовжують існувати, та виправдовують тримання особи під вартою.

Враховуючи викладене, а також з урахуванням того, що судовий розгляд кримінального провадження триває,суд допитує свідків захисту, допитані не усі свідки обвинувачення, колегія суддів приходить до висновку про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Об`єктивність існування зазначених підстав щодо ризиків вбачається з вищенаведених відомостей, а тому суд не може погодитись з доводами сторони захисту щодо дієвості інших запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

В засіданні не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченої під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважали ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

У відповідності до ч.4 ст.183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, при продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, вважає не доцільним визначати розмір застави.

Враховуючи викладене, оцінивши в сукупності всі обставини, колегія суддів задовольняє клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченої у виді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не забезпечать запобіганню існуючим ризикам та забезпечення виконання обвинуваченою її процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177-178, 183, 197, 199, 315, 537, 392 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_6 - задовольнити.

Строк тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, продовжити на шістдесят днів, тобто до 03 травня 2026 року включно, без визначення розміру застави.

Встановити строк дії ухвали до 03 травня 2026 року включно.

Ухвала протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду, а обвинуваченою - в той же строк, з моменту вручення їй копії ухвали суду.

У зв`язку із перебуванням судді ОСОБА_2 у нарадчій кімнаті по кримінальній справі №635/2742/23 за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.1 ст.111-2 КК України повний текст ухвали оголошений 12 березня 2026 року .

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3