Справа № 127/6454/26
Провадження № 1-кс/127/2643/26
У Х В А Л А

Іменем України

02 березня 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницького області в складі

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.

Клопотання мотивоване тим, що слідчим відділенням відділу поліції №3 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000113 від 25.02.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, в ході здійснення якого виникла необхідність в накладенні арешту на майно вилучене 25.02.2026 в ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди.

Прокурор ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, однак попередньо суду надано матеріали кримінального провадження та копії документів на обґрунтування клопотання.

Власник вилученого майна в судове засідання не з`явився.

Відповідно до частини першої статті 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе розглянути клопотання у відсутність учасників процесу, відповідно до вимог частини першої статті 172 КПК України.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи те, що учасники процесуальної дії в судове засідання не з`явились, слідчий суддя вважає за можливе розглянути дане клопотання без застосування технічних засобів фіксування.

Дослідивши вказане клопотання та додані до нього матеріали слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим, а відтак підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

До заходів забезпечення кримінального провадження віднесено накладення арешту на майно (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК).

Згідно з частиною третьою статті 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з абзацом 2 частини першої статті 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. (ч. 2 ст. 170 КПК)

Відповідно до частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частиною першою статті 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

З матеріалів справи вбачається, що слідчим відділенням відділу поліції №3 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000113 від 25.02.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що водій ОСОБА_4 , 25.02.2026 близько 00:40, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz», моделі «С300», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною вулиці Юзвинська в межах м. Вінниці, зі сторони автодороги «О-02-03-01» сполученням «Вінниця Гнівань Сутиски Тиврів» у напрямку перехрестя нерівнозначних доріг вул. Юзвинська та автодороги «М-21» сполученням «Виступовичі Житомир Могилів-Подільський», при виборі безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого втратив можливість контролювати керований транспортний засіб. На вищевказаному перехресті нерівнозначних доріг водій виїхав за межі проїзної частини на ліве узбіччя автодороги «М-21» у напрямку м. Вінниці та допустив зіткнення з перешкодою дерев`яним стовпом.

Відповідно до довідки КНП «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги», у пасажира автомобіля ОСОБА_5 виявлено тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому лівої ліктьової кістки в середній третині зі зміщенням.

Під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, що відбувся 25.02.2026, вилучено:

-автомобіль марки «Mercedes-Benz», моделі «С300», реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 від 23.10.2025, власницею якого є ОСОБА_5 ; автомобіль поміщено на територію спеціального майданчика ГУНП у Вінницькій області для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів за адресою: м. Вінниця, вул. Ботанічна, 30-32;

-подушку безпеки з лівої частини спинки лівого переднього сидіння автомобіля та подушку безпеки верхньої частини водійського проєму автомобіля поміщено до спеціального пакета НПУ № RAWO 111498;

-запаховий слід з керма автомобіля поміщено до спеціального пакета НПУ № CRI 1249625;

-запаховий слід з лівих передніх дверей автомобіля поміщено до спеціального пакета НПУ № CRI 1249624;

-змив з керма автомобіля поміщено до паперового конверта НПУ та опечатано наліпкою з маркуванням NPU-1612202.

Наведені обставини підтверджуються витягом з ЄРДР №0000113 від 25.02.2026 та іншими документами доданими на обґрунтування клопотання.

Постановою слідчого від 25.02.2026 майно визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Згідно з пунктом першим частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Наведене свідчить про те, що вищевказане майно, яке було вилучене під час огляду місця події є тимчасовим вилученим майном та відповідно до статті 98 КПК України має значення речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки містить відомості, які можуть бути використані, як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому на дане майно слід накласти арешт.

Таким чином, з метою з`ясування дійсних обставин події кримінального правопорушення, а також з метою унеможливлення подальшого відчуження майна на час досудового розслідування та забезпечення його схоронності, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання прокурора про накладення арешту на вищевказане майно, підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 25.02.2026 в ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, а саме на:

-автомобіль марки «Mercedes-Benz», моделі «С300», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 від 23.10.2025, належить ОСОБА_5 , що поміщено на територію спеціального майданчика ГУНП у Вінницькій області для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів за адресою: м. Вінниця, вул. Ботанічна, 30-32;

-подушку безпеки з лівої частини спинки лівого переднього сидіння автомобіля та подушку безпеки верхньої частини водійського проєму автомобіля поміщено до спеціального пакета НПУ № RAWO 111498;

-запаховий слід з керма автомобіля поміщено до спеціального пакета НПУ № CRI 1249625;

-запаховий слід з лівих передніх дверей автомобіля поміщено до спеціального пакета НПУ № CRI 1249624;

-змив з керма автомобіля поміщено до паперового конверта НПУ та опечатано наліпкою з маркуванням NPU-1612202, шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження зазначеного транспортного засобу.

Виконання та контроль за виконанням ухвали суду покласти на прокурора Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Зобов`язати прокурора Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 повідомити заінтересованих осіб про накладання арешту на вищевказане майно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, однак оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя