Красилівський районний суд Хмельницької області
Справа № 677/1736/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.04.2026м. Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000170 від 10.07.2025 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Мовчани, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, раніше не судимий

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

07.07.2025 близько 00:30 год. ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , де разом із ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , розпивали спиртні напої, в ході чого між ОСОБА_4 та його дружиною ОСОБА_5 , на ґрунті раптово виниклого конфлікту розпочалась суперечка щодо подружнього життя, що супроводжувався лайкою та образами в сторону потерпілої ОСОБА_5 , в ході якого у ОСОБА_4 виник умисел на спричинення потерпілій тілесних ушкоджень.

У подальшому ОСОБА_4 , реалізовуючи прямий умисел на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 , що виник раптово, усвідомлюючи суспільну небезпечність характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, сидячи за столом, наніс удар п`ятою правої ноги в ділянку правої ступні потерпілої, яка також сиділа за вказаним столом, тим самим вчинивши діяння, що має ознаки фізичного насильства як форми домашнього насильства відповідно до положень закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Так, внаслідок активних умисних суспільно небезпечних дій ОСОБА_4 , відповідно до висновку експерта, у потерпілої ОСОБА_5 , виявлені такі тілесні ушкодження: перелом нігтьової фаланги 1-го пальця правої ступні без зміщення, які належать до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Вказані ушкодження у ОСОБА_5 , виникли від травматичної дії (удару) тупого твердого предмета.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України, тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КК України, визнав повністю, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, зазначивши час, місце, спосіб і мету його вчинення.

Зокрема, пояснив, що дійсно за вказаних в обвинувальному акті обставин наніс удар своїй на той час дружині, оскільки було пізно, вони перебували у гостях, а дружина не хотіла їхати додому. Після цього він поїхав додому сам, а дружина приїхала близько 5-ї ранку того дня. Вранці, оскільки ОСОБА_5 говорила про біль у нозі, вказав про необхідність їй звернутися до лікаря. Після цієї події відносини погіршились, йому сказали збирати речі, він поїхав до батьків. Згодом він з ОСОБА_5 офіційно розлучились.

Потерпіла подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, обвинувачення підтримує, цивільний позов пред`являти не бажає.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, а також суд установив, що учасники судового провадження не оспорюють дані обставини, правильно розуміють їх зміст та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, роз`яснивши положення частини третьої статті 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому частиною третьою статті 349 КПК України, суд, за клопотанням прокурора, при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.1 ст.122 КК України, а саме умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

За приписами статей 50, 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

Суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обвинувачений визнав свою провину у вчиненні правопорушення, правдиво повідомив про обставини, що мали місце, його щире каяття ґрунтується на належній критичній оцінці своєї протиправної поведінки.

Обставини, що обтяжують покарання, відсутні.

При призначенні покарання обвинуваченому судом враховується, що він вчинив кримінальне правопорушення у виді нетяжкого злочину, позитивно характеризується по місцю проживання, офіційно працевлаштований в АТ «Українська залізниця», на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також наявність обставини, яка пом`якшує покарання (щире каяття), відсутність обставин, які обтяжують покарання.

За результатами розгляду кримінального провадження, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції частини 1 статті 122 КК України, а саме у виді виправних робіт на строк 1 (один) рік.

Крім того, оскільки кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим стосовно дружини (на час вчинення правопорушення), тобто є таким, що пов`язане з домашнім насильством, суд дійшов висновку, що обвинувачений за наслідками вчиненого правопорушення є кривдником, а потерпіла постраждалою особою від домашнього насильства відповідно до положень ст.1 ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству", згідно яких кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі, а особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до частини 1 статті 91-1 КК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених Кримінальним кодексом України, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства;

2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності;

3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин;

4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб;

5) направлення для проходження програми для кривдників.

Такі заходи застосовуються до особи, яка на момент вчинення домашнього насильства досягла 18-річного віку на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.

Програма для кривдника - комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків (стаття 1 Закону України "Про запобігання та протидії домашньому насильству").

Метою корекційної програми є допомога особі, яка вчинила насильство, в осмисленні власної насильницької поведінки, усвідомленні її витоків, проявів, наслідків для особистого життя та життя оточуючих, налагодженні гармонійного життя з родиною та в суспільстві, а також в усвідомленні того, що домашнє насильство - це порушення прав людини, яке карається відповідно до чинного законодавства.

Завданнями програми є: сприяння зміні насильницької поведінки кривдника; сприяння засвоєнню кривдником моделі сімейного життя на засадах тендерної рівності, взаєморозуміння: взаємоповаги і дотримання прав усіх членів родини, формування у кривдника конструктивної моделі поведінки у приватних стосунках; сприяння оволодінню кривдником знаннями про основні норми законодавства в сфері запобігання та протидії домашньому насильству та/або насильству за ознакою статі, а також про види відповідальності за його вчинення; формування у кривдника відповідального ставлення до власної поведінки та її наслідків для себе та оточуючих; сприяння розвитку у кривдника емоційного інтелекту та самосвідомості; розвиток навичок кривдника до конструктивного безконфліктного спілкування, ефективної та ненасильницької комунікації; розвиток здатності кривдника виявляти, аналізувати та усвідомлювати свої негативні думки, когнітивні фільтри, помилки, емоції, керувати ними, розуміти їх наслідки

Вирішуючи питання щодо необхідності застосування до обвинуваченого обмежувальних заходів, суд враховує, що захист від домашнього насильства є надзвичайно важливим, соціально значущим і актуальним завданням, вирішення якого носить важливий характер.

З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження (вчинення правопорушення по відношенню до дружини) та відомостей про особу обвинуваченого, суд дійшов висновку про необхідність застосування до обвинуваченого обмежувального заходу у виді направлення для проходження програми для кривдників, оскільки сприятиме виправленню обвинуваченого та буде в інтересах потерпілого, а призначене судом покарання та обмежувальні заходи у своїй сукупності будуть необхідними і достатніми для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Так, застосування обмежувального заходу у виді направлення для проходження програми для кривдників в межах тримісячного строку, передбаченого ч.3 ст.91-1 КК України, суд вважає достатнім для зміни насильницької поведінки обвинуваченого, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків.

Організацію, забезпечення проходження обвинуваченим програми для кривдників та контроль за її виконанням останнім покласти на Красилівську міську раду Хмельницької області, що узгоджується із ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід під час досудового розслідування до обвинуваченого не застосовувався.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

1. ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та призначити покарання у виді одного року виправних робіт із відрахуванням в дохід держави п`ятнадцяти відсотків із суми заробітку.

2.Застосувати до ОСОБА_4 обмежувальні заходи, передбачені п.5 ч.1 ст.91-1 КК України, а саме проходження програми для кривдників строком на 3 (три) місяці.

Організацію, забезпечення проходження ОСОБА_4 програми для кривдників та контроль за її виконанням останнім покласти на Красилівську міську раду Хмельницької області.

Роз`яснити засудженому, що умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених статтею 91-1 КК України, або умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, тягне за собою кримінальну відповідальність за статтею 390-1 КК України.

3.На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Красилівський районний суд Хмельницької області.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1