Справа № 188/188/26
Провадження № 1-кп/188/398/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в с-ще Петропавлівка клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0012040 від 21.06.2025 року відносно підозрюваного:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Розничі

Маневицького району Волинської області, громадянин України,

освіта середня, зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , розлучений, не має на утриманні

неповнолітніх дітей, військовослужбовець військової служби

за призовом під час мобілізації на особливий період,

відповідно до ст. 89 КК України вважається таким, що

не має судимості,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

за участю прокурора в режимі відеоконференції: ОСОБА_4

за участю підозрюваного в режимі відеоконференції: ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

До Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання прокурора Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону про звільнення від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0012040 від 21.06.2025 року відносно підозрюваного ОСОБА_3 .

Згідно зі змістом клопотання ОСОБА_3 підозрюється в наступному.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про Оборону України» у разі збройної агресії проти України або загрози нападу на Україну Президент України приймає рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, застосування Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, подає його Верховній Раді України на схвалення чи затвердження, а також вносить до Верховної Ради України подання про оголошення стану війни.

Органи державної влади та органи військового управління, не чекаючи оголошення стану війни, вживають заходів для відсічі агресії. На підставі відповідного рішення Президента України Збройні Сили України разом з іншими військовими формуваннями розпочинають воєнні дії, у тому числі проведення спеціальних операцій (розвідувальних, інформаційно-психологічних тощо) у кіберпросторі.

З моменту оголошення стану війни чи фактичного початку воєнних дій настає воєнний час, який закінчується у день і час припинення стану війни.

У зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, на підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на 30 діб до 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року введений воєнний стан.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 31.10.2025 № 793/2025, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 21.10.2025 № 4643-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 90 діб з 05 години 30 хвилин 05 листопада 2025 року до 05 години 30 хвилин 05 лютого 2026 року.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №260-РС від 02.11.2024 ОСОБА_3 було призначено на посаду водія кулеметного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №318 від 11.11.2024 ОСОБА_3 з 08.11.2024 було зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 329 від 22.11.2024 ОСОБА_3 визнано таким, що 3 22.11.2024 самовільно залишив розташування військової частини без поважних причин та призупинено виплату грошового забезпечення.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) №156 від 01.06.2025 року солдата ОСОБА_3 виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_4 "28" травня 2025 року, з 01 червня 2025 року зарахований до списків особового складу, на всі види забезпечення, та на продовольче забезпечення зі сніданку "02" червня 2025 року за нормою № 1 "Загальновійськова" з застосуванням коефіцієнта 1,2, призначеного наказом командувача Сухопутних війсь Збройних сил України (по особовому складі) від 27 травня 2025 року №804-РС на посаду солдата резерву взводу резерву 107 запасної роти військової частини НОМЕР_5 , вважати таким, що з 01 червня 2025 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов?язків.

Таким чином, солдат ОСОБА_3 , в розумінні вимог ст. ст. 18, 19, 22, 401, диспозиції ст. 407 КК України, є військовослужбовцем, тобто суб`єктом вказаного злочину та останньому було достеменно відомо про несення військової служби у час воєнного стану.

Згідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, солдат ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.

Відповідно до ст. 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, а згідно ст. 14 Статуту із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити до наступного прямого начальника.

За ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями тощо.

Стаття 127 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначає відповідальність солдата (матроса) у мирний і воєнний час за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань, особисту бойову готовність, утримання своєї зброї та дорученої техніки у справному стан, збереження виданого йому майна. А стаття 128 Статуту, зокрема, покладає на солдата обов`язок сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), бути готовим до виконання завдань за призначенням, додержуватися військової дисципліни, мати охайний зовнішній вигляд, додержуватися правил особистої та колективної гігієни, виконувати розпорядок дня військової частини; точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників), у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття.

За приписами ст. ст. 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Проте, солдат ОСОБА_3 , достовірно знаючи свої обов`язки, встановлені зазначеними нормами законодавства, що визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України, їх взаємовідносини та регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, свідомо допустив їх порушення та вчинив кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби за наступних обставин.

Так, солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, та проходячи її на посаді водія кулеметного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні «солдат», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 12, 14, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та, не одержавши відповідних дозволів (наказів) начальників (командирів), які за законодавством уповноважені надавати такі дозволи (накази), 22 листопада 2024 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_2 з пунктом тимчасової дислокації на території АДРЕСА_2 (більш детальна адреса не підлягає розголошенню в умовах воєнного стану), чим протизаконно припинив виконувати конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, та проводив час на власний розсуд за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, ввірених йому за посадою, про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв, та був відсутній на військовій службі до 27.05.2025. А саме солдата ОСОБА_3 наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) № 804-РС від 27.05.2025 року призначено на посаду солдата резерву взводу резерву НОМЕР_6 запасної роти військової частини НОМЕР_3 та від 01.06.2025 зарахований до списків особового складу, на всі види забезпечення (пункт тимчасової дислокації підрозділу с-ще Петропавлівка, Петропавлівський район, Дніпропетровська область), внаслідок чого злочин було припинено.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання про звільнення підозрюваного від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_3 підтримав клопотання прокурора та просив його задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши думку учасників процесу, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

07 вересня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України та інших законів України щодо вдосконалення кримінальної відповідальності за злочини проти встановленого порядку несення або проходження військової служби під час дії воєнного стану».

Так, ч. 5 ст. 401 КК України встановлено, що особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407,408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність. Особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

Підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Абзацом 2 ч. 2 ст. 286 КПК України передбачено, що у разі наявності підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим.

У судовому засіданні підозрюваному ОСОБА_3 роз`яснено суть підозри, підставу звільнення від кримінальної відповідальності та право заперечувати проти звільнення від кримінальної відповідальності з цієї підстави.

Судом встановлено, що підозрюваний цілком розуміє свої права, визначені ч. 3 ст. 285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 401 КК України, а також, наслідки закриття провадження з цієї підстави і надав згоду на його звільнення від кримінальної відповідальності.

Окрім того, з наданих прокурором матеріалів, вбачається, що підозрюваний відповідно до ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості, вперше притягується до кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 407 КК України, при цьому добровільно звернувся із клопотанням до слідчого про його бажання повернутися для проходження військової служби, та про звільнення від кримінальної відповідальності.

Також, слід взяти до уваги письмову згоду командира військової частини НОМЕР_3 , з якої вбачається, що прийнято рішення щодо надання згоди на проходження служби солдату ОСОБА_3 у військовій частині НОМЕР_3 .

Частиною 3 статті 288 КПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. У разі закриття судом кримінального провадження та звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, суд своєю ухвалою зобов`язує після набрання такою ухвалою законної сили невідкладно поновити звільнену особу на військовій службі та звільнену особу не пізніше 72 годин зобов`язує прибути до відповідної військової частини або місця служби для продовження проходження військової служби.

За наведеного, враховуючи що підозрюваний ОСОБА_3 раніше до кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 407 КК України не притягувався, виявив бажання продовжити проходити військову службу, за наявності письмової згоди командира військової частини НОМЕР_3 на продовження проходження військової служби останнім, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, підозрюваний ОСОБА_3 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, на підставі ч. 5 ст. 401 КК України.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 401 КК України, ст.ст. 285,286, 288, 369, 371 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про звільнення від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0012040 від 21.06.2025 року відносно підозрюваного ОСОБА_3 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, на підставі ч. 5 ст. 401 КК України.

Зобов`язати командира військової частини НОМЕР_3 після набрання законної сили ухвали суду невідкладно поновити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на військовій службі та повідомити про прибуття та поновлення ОСОБА_3 Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області та Дніпровську спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Східного регіону.

Зобов`язати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не пізніше 72 годин прибути до військової частини НОМЕР_3 для проходження військової служби.

Запобіжний захід не обирався.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя ОСОБА_1