Справа №295/100/26
УХВАЛА

05.03.2026 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

подане слідчим ВП №1 Житомирського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_7 ,

погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

у кримінальному провадженні №0000648 від 02.11.2025,

стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Троянів Житомирського району Житомирської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, неодруженого, на утриманні малолітніх/неповнолітніх дітей не має, солдат 8 навчальної механізованої роти в/ч НОМЕР_1 , раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів.

Відповідно до змісту клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , в період дії воєнного стану, вирішив вчинити кримінальне правопорушення за наступних обставин. Так, ОСОБА_5 наприкінці жовтня 2025 року, у достовірно не встановлений день та час, однак не раніше 23.10.2025, перебуваючи по АДРЕСА_2 , помітив територію домогосподарства АДРЕСА_3 , де у нього у цей же день, час та місці виник злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення будь-якого чужого майна, поєднаного з проникненням у вказане домоволодіння, вчиненого в умовах воєнного стану. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення будь-якого чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, вчиненого в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 , зайшовши через металевухвіртку до території домогосподарства, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , та заздалегідь знаючи, що на території вказаного домоволодіння нікого немає, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, знявши скляну шибу з дерев`яної віконної рами будинку, що межує з вхідними дверима будинку, просунув руку всередину та відчинив замок вхідних дверей з середини, та в подальшому через вхідні двері проник до приміщення вищевказаного житлового будинку, звідки таємно, повторно, в умовах воєнного стану, здійснив крадіжку картини із відсіву бурштину із зображенням «Св. Рівноапостольної княгині Ольги» вартістю 3077 гривень та годинника «Господарка мідної гори» вартістю 1146 гривень 67 копійок. З викраденим майном ОСОБА_5 місце вчинення злочину залишив, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 4223 гривень 67 копійок.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану, повторно.

Обґрунтованість підозри орган досудового розслідування доводить зібраними під час досудового розслідування доказами, зокрема: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_8 від 01.11.2025; протоколом огляду місця події від 01.11.2025, за адресою: АДРЕСА_2 ; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 від 02.11.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 02.11.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_5 від 05.11.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 07.11.2025; протоколом огляду місця події по вул. Хлібна в м. Житомирі, поблизу будівлі №17, в ході якого виявлено та вилучено картину із відсіву бурштину із зображенням «Св. Ольги» від 07.11.2025; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 26.11.2025; висновком експерта за результатами судової мистецтвознавчої експертизи від 25.11.2025; висновком експерта за результатами судової товарознавчої експертизи від 22.12.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 26.11.2025; повідомленням про підозру ОСОБА_5 від 26.12.2025; іншими матеріалами кримінального провадження.

Поряд з наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, орган досудового розслідування вважає, що у кримінальному провадження існують ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачена кримінальна відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, при цьому не контролює своїх дій та вчиняє протиправні вчинки, що свідчить про відсутність стримуючих факторів від вчинення інших злочинів, а також про можливість переховування останнього від органів досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності. Також ОСОБА_5 не має постійного джерела доходу, не працює, а тому враховуючи безальтернативний вид покарання, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, під загрозою опинитися в місцях позбавлення волі, останній ухиляється від слідства та суду. Крім цього, 02.01.2025 слідчим за погодженням з прокурором кримінальне провадження зупинене у зв`язку з розшуком підозрюваного ОСОБА_5 . Крім цього, існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконний впливу зі сторони підозрюваного ОСОБА_5 на потерпілу та свідків, з метою побудови власної версії захисту та виправдання своїх дій, в тому числі залякування останніх із застосуванням фізичної сили. Крім того, ОСОБА_5 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, востаннє 15.03.2018 Житомирським районним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, та за вчинення кримінального проступку проти виборчих, трудових та інших особистих прав і свобод людини і громадянина 20.11.2025 Житомирським районним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 162 КК України до обмеження волі на строк 1 рік, та вчинив новий корисливий злочин під час відбування іспитового строку, тому є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_5 може вчинити нові кримінальне правопорушення, а тому існує ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання, просили задовольнити та визначити заставу.

Підозрюваний у судовому засіданні вказав, що вину у скоєному визнає, хоче продовжувати службу, щодо обрання запобіжного заходу поклався на розсуд суду.

Захисник у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, вказала, що заявлені стороною обвинувачення ризики є необґрунтованими, оскільки підозрюваний має намір продовжити військову службу, просила застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить наступного висновку.

Встановлено, що ВП №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000648 від 02.11.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

26.12.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру в порядку, передбаченому ст.278 КПК України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Постановою слідчого від 02.01.2026 підозрюваного ОСОБА_5 було оголошено у розшук та кримінальне провадження №0000648 від 02.11.2025 було зупинене у зв`язку з розшуком підозрюваного.

06.01.2026 ухвалою слідчого судді надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Частиною 2 ст.177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до приписів ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

При цьому, згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У відповідності до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Окрім того, згідно з ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а відтак слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Подане до суду клопотання відповідає вимогам ст.184 КПК України та в ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, що наразі підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, що карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Надаючи оцінку можливості вчинення підозрюваним дій, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, слідчий суддя враховує, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

На переконання слідчого судді, слідчим та прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема, що ОСОБА_5 може вчинити дії, передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, відповідно застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не забезпечить виконання покладених на підозрюваного обов`язків та запобігання наведеним ризикам.

При цьому, при оцінці існуючих ризиків, на які покликались слідчий та прокурор, слідчий суддя враховує також, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення в сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26.07.2001 Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Слідчий суддя зважає, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, тобто існує ймовірність притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення при визначенні ризику переховування. Також слідчий суддя враховує поведінку підозрюваного, який перебував у розшуку, що також вказує на наявність ризику переховування ОСОБА_5 .

Щодо ризику незаконного впливу на потерпілу та свідків, слідчий суддя зауважує, що із урахуванням процедури, яка передбачена КПК України щодо отримання показань у кримінальному провадженні, ОСОБА_5 , не будучи обмеженим у вільному спілкуванні з особами, які можуть бути свідками у кримінальному провадженні, може здійснювати на них вплив із метою спонукання до ненадання показань на стадії судового розгляду, перекручування або спотворення обставин, які їм можуть бути відомі щодо кримінального правопорушення для уникнення кримінальної відповідальності. Ризик здійснення тиску на свідків може бути визнано належною підставою на початкових стадіях провадження («Яжинський проти Польщі» (Jarzynski v. Poland) § 43). Про неможливість запобігти такому ризику свідчить і той факт, що з урахуванням принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів (ст.23 КПК України) вказані вище особи судом ще не допитані.

Зважаючи на характер та обставини вчинення інкримінованого кримінального правопорушення та на те, що ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, у тому числі за вчинення корисливих злочинів, слідчий суддя вбачає достатньо обґрунтованим посилання сторони обвинувачення на наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

За наведених обставин, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав вважати, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Дані обставини є істотними і такими, що виправдовують тримання підозрюваного під вартою, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті (ч.3 ст.183 КПК України).

При визначенні розміру застави слідчий суддя враховує приписи ч.5 ст.182 КПК України, встановлені відомості про особу підозрюваного, наявні ризики за ст.177 КПК України; розмір заподіяної потерпілим шкоди, слідчий суддя встановлює застави у межах 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 66560 грн (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят гривень).

За таких обставин, оцінивши ризики, наведені у клопотанні, слідчий суддя вважає їх обґрунтованими у повному обсязі та зважаючи на викладене вище, підстав для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не вбачає, а тому подане клопотання про застосування запобіжного заходу підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 376, 532, 534 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в :

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до 28.04.2026 включно.

Строк дії ухвали до 28.04.2026 включно.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Одночасно визначити запобіжний захід у виді застави для забезпечення виконання обов`язків, визначених КПК України, яка може бути внесена у будь-який момент протягом дії ухвали як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Богунського районного суду м.Житомира.

Розмір застави визначити у межах 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 66560 грн (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят гривень).

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у разі внесення застави наступні обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому підозрюваний зареєстрований (проживає) без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватися від спілкування з потерпілою і свідками у даному кримінальному провадженні.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі установи виконання покарань.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

Відповідно до ч.4 ст.202 КПК підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання підозрюваного під вартою.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оголошення повного тексту ухвали о 16-50 год 09.03.2026.

Слідчий суддя ОСОБА_1