Справа № 161/3398/26
Провадження № 1-кп/161/750/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 20 лютого 2026 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000258 від 23 грудня 2025 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Полонка, Луцького району, Волинської області, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з професійно - технічною освітою, приватного підприємця, раніше не судимої,

- у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до рішення Промінської сільської ради від 20.10.2017 № 19/9-28 ОСОБА_4 на підставі ст. 118 Земельного кодексу України в порядку безоплатної приватизації передано у приватну власність земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:5690 площею 0,6833 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована в с. Промінь Луцького району, Волинської області.

На підставі вказаного рішення Промінської сільської ради за ОСОБА_4 20.02.2018 зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:5690.

Таким чином, ОСОБА_4 використала своє право на безоплатну передачу їй земельної ділянки із земель комунальної власності для ведення особистого селянського господарства, яке закріплене п. «б» ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України.

Разом із тим, 23.06.2020 (точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_4 , достовірно знаючи про те, що згідно з вимогами

ч. 4 ст. 116 Земельною кодексу України, передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання, а також те, що вона використала своє право на безоплатну передачу їй земельної ділянки із земель комунальної власності для ведення особистого селянського, закріплене п. «б» ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України, маючи умисел, спрямований на заволодіння шляхом обману земельною ділянкою комунальної форми власності, перебуваючи в приміщенні Боратинської сільської ради, власноручно, посвідчивши особистим підписом, написала заяву про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в с. Рованці, зазначивши в ній, що право на безкоштовну приватизацію земельної ділянки за даним цільовим призначенням не використовувала, та того ж дня подала вищевказану заяву в Боратинську сільську раду, чим вела в оману працівників органу місцевого самоврядування.

В подальшому, за результатами розгляду поданої ОСОБА_4 заяви, в якій було зазначена завідомо неправдива інформація щодо невикористання права на безкоштовну приватизацію земельної ділянки комунальної власності відповідного цільового призначення, на сесії Боратинської сільської ради VII скликання прийнято рішення №16/146 від 10.07.2020 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_4 ».

Після чого, продовжуючи реалізацію свого умислу, спрямованого на заволодіння шляхом обману земельною ділянкою комунальної власності, 22.12.2020 (точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні Боратинської сільської ради, за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Боратин, вул. Центральна, 20, подала заяву щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0800 га, що розташована в с. Рованці, Луцького району, Волинської області, якій присвоєно кадастровий номер :32:101:0017.

За результатами розгляду поданої ОСОБА_4 заяви, на сесії Боратинської сільської ради прийнято рішення №4/22 від 03.03.2021 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та надання земельної ділянки у власність», відповідно до якого ОСОБА_4 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0800 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :32:101:0017, що розташована в с. Рованці, Луцького району, Волинської області,

Після чого, 31.03.2021 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано право власності за ОСОБА_4 .

Внаслідок вищевказаних умисних протиправних дій, ОСОБА_4 незаконно заволоділа шляхом обману земельною ділянкою площею 0,0800 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :32:101:0017, що розташована в с. Рованці, Луцького району, Волинської області, вартістю 49787, 78 грн, спричинивши тим самим шкоду потерпілому на вказану суму, а саме територіальній громаді, в особі Боратинської сільської ради.

Під час досудового розслідування даного кримінального провадженні, дії обвинуваченої ОСОБА_4 кваліфіковані за ст. 190 ч.1 КК України, як умисні дії, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство).

В підготовчому засіданні захисником обвинуваченої ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_5 подано письмове клопотання про звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відносно неї за ч. 1 ст. 190 КК України, яке підтримав повністю та просив його задовольнити, не заперечуючи щодо закриття кримінального провадження з цих підстав та звільнення від кримінальної відповідальності, оскільки минули строки давності на підставі ст. 49 КК України.

Обвинувачена вказане клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Заслухавши думку прокурора яка не заперечувала щодо задоволення даного клопотання, обвинуваченої та її захисника, кожного зокрема, які просили клопотання задовольнити, думку представника потерпілого, яка не заперечувала щодо задоволення даного клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання підставне та підлягає до задоволення, а обвинувачена ОСОБА_4 звільненню від кримінальної відповідності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення її до кримінальної відповідальності та закриття провадження щодо неї з наступних підстав.

Згідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судо м у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

За правилами ч. 8 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України визначено, що, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Правилами ч. 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, за змістом статей 284 - 288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

При цьому, у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Велика палата Верховного Суду у постанові від 17 червня 2020 року у справі № 598/1781/17 наголосила, що звільнення від кримінальної відповідальності за статтею 49 КК України (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо. Тобто, суд, за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, та за згодою обвинуваченого, ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності. При цьому суд зазначає, що відмова у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим. Така відмова може призвести до порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.

З матеріалів кримінального провадження слідує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, з моменту вчинення інкримінованого кримінального правопорушення минуло два роки, перебіг строку не зупинявся і не переривався, а обвинувачена, погоджується на закриття кримінального провадження щодо неї, з підстав передбачених п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України та захисник обвинуваченої звернувся до суду із належно оформленим клопотанням.

Відповідно до ч. 7 ст. 284 КПК України у випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

За таких обставин, обвинувачену ОСОБА_4 слід звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення її до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 190 КК України, а кримінальне провадження відносно неї закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Арешт, накладений на майно, згідно ухвали слідчого судді від 22 січня 2026 року скасувати.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 284, 372, 376 КПК України, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності задовольнити.

Звільнити обвинувачену ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000258 від 23 грудня 2025 року про обвинувачення ОСОБА_4 за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України закрити у зв`язку із її звільненням від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Арешт на майно, який накладений ухвалою слідчого судді 22 січня 2026 року скасувати.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Луцький міськрайонний суд.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1