Чортківський районний суд Тернопільської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року Справа № 608/611/26

Номер провадження1-кс/608/193/2026

Слідчий суддя Чортківського районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Чортківської окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 , старшого слідчого СВ ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 в місті Чорткові клопотання старшого слідчого СВ Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області майора поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця міста Заліщики, Заліщицького району, Тернопільської області, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, на утриманні перестарілі батьки ( батько інвалід 1 групи по зору довічно), хвора дружина та двоє неповнолітніх дітей, раніше не судимого, який працює пожежником рятувальником 10 ДПРЧ 6 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Тернопільській області (майстер сержант служби цивільного захисту), та який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області майор поліції ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Чортківської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000335 від 08.08.2025 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України.

В клопотанні старший слідчий СВ Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 вказав, що СВ Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000335 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що за невстановлених досудовим розслідуванням обставин та у невстановлені час та місці ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_7 діючи умисно в порушення вимог п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліції» за №901-VIII від 23.12.2015 Постанови Верховної ради України №2471-XII від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна», «Положення про дозвільну систему» №576 від 12.10.1992 (із змінами та доповненнями) та «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і холощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, посягаючи на громадську безпеку, що супроводжувалось незаконним поводженням із вогнепальною зброєю, без передбаченого законом дозволу, з корисливих мотивів з метою власного збагачення та з метою подальшого збуту, усвідомлюючи свої протиправні дії та передбачаючи їх наслідки, придбали нарізну вогнепальну зброю автомат системи Калашникова «АК-74», із номером « НОМЕР_1 », 1990 року випуску, калібру 5,45 мм (5,45х39 мм), промислового виготовлення, придатний до стрільби.

Після чого, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій спільний злочинний умисел з ОСОБА_7 , спрямований на незаконне придбання, зберігання та збут вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу, посягаючи на громадську безпеку, що супроводжувалось незаконним поводженням з вогнепальною зброєю, придбаний ОСОБА_7 предмет, останній почав незаконно зберігати за місцем свого проживання, в приміщенні гаражу за адресою: АДРЕСА_2 , до моменту його збуту, а саме до 29.10.2025.

Надалі, 29.10.2025 близько 17.22 години, ОСОБА_7 , за попередньою змовою з ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, за 1100 доларів США, збув громадянину ОСОБА_8 , (анкетні дані якого змінені), раніше куплену ними нарізну вогнепальну зброю автомат системи Калашникова «АК-74», із номером « НОМЕР_1 », 1990 року випуску, калібру 5,45 мм (5,45х39 мм), промислового виготовлення, придатний до стрільби. Також, 10.03.2026 в ході санкціонованого обшуку, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Чортківського районного суду Тернопільської області у справі № 608/611/26 від 25.02.2026, за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено предмет, який є короткоствольною, нарізною, вогнепальною зброєю, а саме 9 мм (9х18 мм) пістолетом конструкції Макарова «ПМ», б/н, промислового способу виготовлення, 1991 року виготовлення, придатний для стрільби, який ОСОБА_5 незаконно зберігав на території свого домоволодіння без передбаченого законом дозволу.

11.03.2026 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.263, ч.1 ст.263 КК України.

Старший слідчий СВ ОСОБА_4 вказує, що підставою застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.263, ч.1 ст.263 КК України.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підозрюється: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець міста Заліщики, Заліщицького району, Тернопільської області, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

Наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_5 кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: Повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 11.03.2026 року; Висновком судової експертизи № СЕ-19/120-26/1022-БЛ від 30.01.2026 року; Висновком судової експертизи № СЕ-19/120-26/3172-БЛ від 11.03.2026 року; Протоколами за результатами проведення обшуку від 10.03.2026 року; Протоколами за результатами проведення НСРД; іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Щодо наявності обґрунтованої підозри, то положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри».

В оцінці цього питання належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до частини 5 ст. 9 КПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Відтак, стороною обвинувачення до клопотання додано докази, котрі навіть в сторонньої людини викликають відчуття того, що підозра є обґрунтованою та розумною. Сукупність представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином. На даному етапі вони, хоча і не можуть стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте дозволяють дійти висновку про виправданість висунення звинувачення. Саме такий підхід застосовує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях в справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного ОСОБА_5 вдалось дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності здійснення позапроцесуальних дій зазначеною особою.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Старший слідчий СВ ОСОБА_4 вказує, що відповідно до ч. 2 ст.177 КПК України, підставою до застосування ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України).

Існування вказаного ризику підтверджується тим, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи міру покарання за вчинені ним кримінальних правопорушень, зокрема, позбавлення волі до семи років, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні та іншого підозрюваного (п.3 ч.1 ст.177 КПК України).

Вказаний ризик підтверджується тим, що підозрюваний може впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, може чинити відповідний тиск на них, шляхом погрози та вмовляння схиляти їх до дачі неправдивих показів, відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування. Крім того, на даний час органом досудового розслідування, ще встановлюються інші очевидці вчинення даного кримінального правопорушення та особи яким відомі обставини даного злочину, на яких також підозрювана може чинити тиск.

Зокрема, під час документування факту вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, встановлено осіб, які спільно із ОСОБА_5 збували вогнепальну зброю та боєприпаси до неї, а тому перебуваючи на волі ОСОБА_5 може здійснювати на них відповідний вплив.

Ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні та іншого підозрюваного є об`єктивним і полягає у процедурі отримання свідчень від таких учасників кримінального процесу, а саме після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч.1,2 ст.23, ст.224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

У даній справі ризик впливу свідків існує, позаяк кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, жоден із свідків у кримінальному провадженні безпосередньо судом не допитувалися.

Наступний ризик, який вказує що є наявним старший слідчий СВ є : вчинити інше кримінальне правопорушення (п.5 ч.1 ст.177 КПК України), оскільки на даний час ОСОБА_5 повідомлено про підозру в скоєнні тяжких злочинів, зокрема задокументовано один факт незаконного збуту вогнепальної зброї а також в ході проведення обшуку за місцем проживання останнього було вилучено предмет, який є короткоствольною, нарізною, вогнепальною зброєю, а саме 9 мм (9х18 мм) пістолетом конструкції Макарова «ПМ», б/н, промислового способу виготовлення, 1991 року виготовлення, придатний для стрільби, який ОСОБА_5 незаконно зберігав.

Таким чином, старший слідчий СВ Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 вважає, що при обранні іншого більш м`якого запобіжного заходу, ОСОБА_5 зможе продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення у сфері незаконного поводження з вогнепальною зброєю та боєприпасами.

Інший запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваної, відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються підозрюваній, обсягу пред`явленої їй підозри. До того ж, не має беззаперечних доказів, які би свідчили, що інший захід забезпечення кримінального провадження, крім тримання під вартою, зможе належним чином усунути ризики, які передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбаченого законом випадках за встановленою процедурою. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Таким чином, при обранні іншого більш м`якого запобіжного заходу, ОСОБА_5 зможе продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення у даній сфері та інший запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного, відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються підозрюваному, обсягу пред`явленої йому підозри.

Старший слідчий СВ Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 вважають, що інший запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного, відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються підозрюваному, обсягу пред`явленої йому підозри. До того ж, не має беззаперечних доказів, які би свідчили, що інший захід забезпечення кримінального провадження, крім тримання під вартою, зможе належним чином усунути ризики, які передбачені п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбаченого законом випадках за встановленою процедурою. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Прокурор ОСОБА_3 звертає увагу слідчого судді на те, що в даному кримінальному провадженні наявні реальні ознаки суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принципу поваги до особистої свободи підозрюваного ОСОБА_5 , однак просить, з врахуванням сімейного стану, наявності на утриманні перестарілих батьків, батька - особи з інвалідністю 1 групи довічно, хворої дружини та неповнолітніх дітей визначити розмір застави - у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Вказує, що підстав для повернення клопотання через порушення правил підслідності немає, оскільки ОСОБА_5 не є особою, яка в розумінні працівника правоохоронного органу, відноситься до такого, просить врахувати посадову інструкцію ОСОБА_5 , з якої вбачається що він не наділений право застосовуючими або правоохоронними повноваженнями.

Також, відповідно до правової позиції, викладеної в постанові від 30 серпня 2023 року справа № 633/195/17 Великої Палати Верховного Суду системне тлумачення норм КПК свідчить про те, що термін «працівник правоохоронного органу», крім п.1 ч.4 ст. 216 КПК використовується в цьому Кодексу і в ч. 6 ст. 135, п.2 ч. 5 ст. 216, ч. 7 ст. 223, ч. 2 ст. 247 та у кожному із цих випадків, працівником правоохоронного органу визнається особа, яка наділена владними повноваженнями, зокрема й повноваженнями застосовувати заходи державного, в тому числі процесуального впливу, а підозрюваний, на думку прокурора, ним не є, а тому підстав для задоволення клопотання захисника адвоката немає.

Крім того, про той факт, що особа підозрюваного є пожежником рятувальником дізнались після подачі клопотання до суду, а тому строки, про які вказує захисник адвокат, якщо б особа була таким працівником правоохоронного органу, не порушені.

В судовому засіданні прокурор Чортківської окружної прокуратури ОСОБА_3 та старший слідчий СВ Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 клопотання підтримують, просять його задоволити в повному обсязі з мотивів, наведених в клопотанні, визначити заставу в у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. В задоволенні усного клопотання захисника відмовити.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 вважають, що клопотання слід повернути прокурору, так як з клопотанням до суду звернулась не уповноважена на це особа старший слідчий СВ Чортківського РУП ОСОБА_4 , оскільки ОСОБА_5 є пожежником рятувальником та при звернення з відповідним клопотанням порушено правила підслідності.

Однак, зазначають, що якщо слідчий суддя прийде до переконання, що не було порушено правил підслідності, просять також визначити заставу в мінімальному розмірі, а саме 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка з врахуванням всіх сімейних обставин та перебуванні в підозрюваного на утриманні перестарілих батьків (один з яких особа з інвалідність 1 групи довічно), хворої дружини та неповнолітніх дітей, буде посильною для сплати, а також врахувати довідку з місця роботи та виключно позитивну характеристику з місця роботи.

Слідчий суддя, розглянувши письмове клопотання старшого слідчого СВ Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області, враховуючи заявлене захисником підозрюваного усне клопотання, заслухавши думки прокурора та сторін кримінального провадження, дослідивши надані до клопотання письмові докази, та докази, що надані стороною захисту, приходить до наступних висновків.

Частина 1 статті 29 Конституції України визначає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований, зокрема до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст. 12 вищезазначеного Кодексу, під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, в сфері кримінального судочинства ризиком розуміється конкретний прояв протидії кримінальному провадженню, що дає підстави застосувати до підозрюваного певний запобіжний захід.

Згідно ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, додані до клопотання матеріали, які зазначені у клопотанні та наведені вище в частині обґрунтування, свідчать про вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

При цьому, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя виходить не з точки зору доведеності вини підозрюваного, а з точки зору допустимості прийти до висновку, що підозрюваний міг вчинити кримінальне правопорушення за викладених обставин.

Отже, слідчий суддя вважає, що слід визнати підозру обґрунтованою та достатньою для того, щоб прийти до висновку про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, так як підозрюваний ОСОБА_5 , усвідомлюючи міру покарання за вчинені ним кримінальні правопорушення, зокрема, позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення відповідальності, і цьому може не стати на заваді той факт, що він має на утриманні перестарілих батьків, хвору дружину та неповнолітніх дітей.

Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведено наявність ризику незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні та іншого підозрюваного (п.3 ч.1 ст.177 КПК України).

Вказаний ризик підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 може впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, може чинити відповідний тиск на них, шляхом погрози та вмовляння схиляти їх до дачі неправдивих показів, відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування. Крім того, на даний час органом досудового розслідування, ще встановлюються інші очевидці вчинення даного кримінального правопорушення та особи яким відомі обставини даного злочину, на яких також підозрювана може чинити тиск.

Зокрема, під час документування факту вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, встановлено осіб, які спільно із ОСОБА_5 збували вогнепальну зброю та боєприпаси до неї, а тому перебуваючи на волі ОСОБА_5 може здійснювати на них відповідний вплив.

Ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні та іншого підозрюваного є об`єктивним і полягає у процедурі отримання свідчень від таких учасників кримінального процесу, а саме після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч.1,2 ст.23, ст.224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

У даній справі ризик впливу свідків існує, позаяк кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, жоден із свідків у кримінальному провадженні безпосередньо судом не допитувалися.

Слідчий суддя вважає також доведеним і ризик, визначений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки на даний час ОСОБА_5 повідомлено про підозру в скоєнні тяжких злочинів, зокрема задокументовано один факт незаконного збуту вогнепальної зброї а також в ході проведення обшуку за місцем проживання останнього було вилучено предмет, який є короткоствольною, нарізною, вогнепальною зброєю, а саме 9 мм (9х18 мм) пістолетом конструкції Макарова «ПМ», б/н, промислового способу виготовлення, 1991 року виготовлення, придатний для стрільби, який ОСОБА_5 незаконно зберігав.

Вказані обставини дають підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 , схильний до вчинення злочинів і може продовжити злочинну діяльність, а це є ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність вирішувати питання про застосування певного виду запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_5 .

Частиною 1 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , слідчий суддя враховує тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, у який він підозрюється, а також дані про особу підозрюваного, який раніше хоч і не притягувався до кримінальної відповідальності, однак не має міцних соціальних зв`язків, хоч і одружений, однак дружина, донька та онука за кордоном, перестарілих батьків на утриманні він не має, та хоч і працює, однак добу через дві, що може спонукати до спокуси ухилитись від слідства та суду.

Такі обставини, в світлі наведених вище фактичних даних, не є настільки переконливими та вагомими, щоб знизити встановлені судом ризики до маловірогідності чи до їх виключення та застосувати щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту чи домашнього арешту в нічну пору доби.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що ці дані про особу підозрюваного не вказують на підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу,аніж тримання під вартою, як про це просить підозрюваний та захисник, а тому приходить до висновку про те, що є підстави вважати, що застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого, окрім виняткового, запобіжного заходу, не зможе запобігти ризикам, передбаченим п п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також, зважаючи на доведеність старшим слідчим СВ Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області та прокурором наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя вважає за доцільне клопотання старшого слідчого СВ Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно підозрюваного ОСОБА_7 , задоволити.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу, протягом певного часу.

Тобто, із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване.

Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст. 183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбаченого законом випадках за встановленою процедурою.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Бєлозоров проти Росії та України», визначено, що «тяжкість обвинувачення може бути підставою для тримання під вартою на початкових етапах провадження».

В той же час, згідно з вимогами ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається, зокрема у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ураховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, відсутність доказів про майновий стан ОСОБА_5 та/або наявність у його власності цінного рухомого чи нерухомого майна та банківських рахунків, наявність на утриманні перестарілих батьків (батько особа з інвалідністю 1 групи довічно), хворої дружини та неповнолітніх дітей, слідчий суддя доходить висновку про необхідність визначення застави у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

При цьому, слідчий суддя вважає, що такий розмір застави не є непомірним для підозрюваного, однак водночас є суттєвим для його майнового стану та небажаним для втрати, а відтак дієвим для виконання завдань цього кримінального провадження та запобігання встановленим ризикам.

Відтак, на виконання вимог ч.5 ст.194 КПК України у разі внесення підозрюваним застави слідча суддя вважає за необхідне покласти на ОСОБА_5 обов`язки, визначені даною нормою закону та доведені прокурором, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками сторони обвинувачення у цьому ж кримінальному провадженні; у разі наявності здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що правил підслідності при поданні клопотання порушено не було, воно є обгрунтоване, мотивоване та підлягає до задоволення, а в задоволенні усного клопотання захисника підозрюваного про повернення клопотання прокурору у зв`язку з порушенням правил підслідності слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області майора поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України, задоволити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 днів.

Визначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 40 (сорок) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 128360 (стодвадцять вісім тисяч триста шістдесять) гривень.

Застава має бути внесена на депозитний рахунок з такими реквізитами: код отримувача (код за ЄДРПОУ): 26198838; отримувач: ТУ ДСА України у Тернопільській області; банк отримувача: ДКСУ м. Київ; код банку отримувача (МФО): 820172; рахунок отримувача: UA0003454; призначення платежу: застава за підозрюваного ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000335 від 08.08.2025 року, на підставі ухвали слідчої судді Чортківського районного суду Тернопільської області від 12 березня 2026 року.

У разі внесення застави, підозрюваного ОСОБА_5 звільнити з-під варти та покласти на нього обов`язки, передбачені статтею 194 Кримінального процесуального кодексу України, а саме: - прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; - не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, а саме: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду; - повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; - утримуватися від спілкування зі свідками сторони обвинувачення у цьому ж кримінальному провадженні; - у разі наявності, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави, підозрюваний ОСОБА_5 вважатиметься таким, до якого застосований запобіжний захід у виді застави.

У разі внесення застави, встановити строк дії покладених на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язків, а саме: до 07 травня 2026 року.

В задоволенні усного клопотання захисника підозрюваного про повернення клопотання прокурору у зв`язку з порушенням правил підслідності слід відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого СВ Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 .

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити підозрюваному ОСОБА_5 , старшому слідчому СВ Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 та прокурору ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: (підпис)

Копія вірна

Оригінал ухвали знаходиться в матеріалах кримінального провадження № 0000335 від 08.08.2025 року.

Ухвала набрала законної сили " " __________________ року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

Копію ухвали видано " " __________________ року.

Секретар: