Справа № 522/1358/26
Провадження № 1-кп/522/2423/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2026 року Приморський районний суд м. Одеси у складі колегії суддів:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представників потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

третьої особи ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_12 ,

розглянувши у судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000288 від 01.05.2025 року відносно ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, з вищою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 6 ст. 153 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Приморського районного суду знаходиться кримінальне провадження № 0000288 від 01.05.2025 року відносно ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 6 ст. 153 КК України.

У судовому засіданні прокурором подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Метою продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_12 та забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, запобігання наявним ризикам, передбаченим п.п. 1, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, знаючи про тяжкість покарання, що загрожує йому у разі доведення в судді його вини, обвинувачений ОСОБА_12 , враховуючи його особистість, може вдатися до спроб переховуватись від органу досудового розслідування, суду, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім цього, ОСОБА_12 неодружений, дітей та утриманців не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, не працевлаштований, тобто не має підтверджених джерел для існування. Вказані обставини в сукупності свідчать про те, що ОСОБА_12 може продовжувати свою злочинну діяльність та вчиняти нові кримінальні правопорушення, в першу чергу з числа корисливих з метою отримання доходу, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу ОСОБА_12 враховується, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не може запобігти зазначеним ризикам.

Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано, у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості злочину у якому підозрюється особа, а також враховуючи те, що ОСОБА_12 ігноруючи та спростовуючи будь-які принципи правового життя в суспільстві, правові обмеження щодо вчинення протиправних дій у суспільстві, за вище описаних обставин, вчинив особливо тяжкі кримінальні правопорушення, за яке передбачене покарання у вигляді позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років, або довічне позбавлення волі, у зв`язку із чим обрання альтернативи у вигляді внесення застави підозрюваним не зможе запобігти зазначеним ризикам. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу. Обирати стосовно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту недоцільно, оскільки такий захід забезпечення кримінального провадження в цілому не зможе гарантовано запобігти ризикам, зазначеним вище, для досягнення завдання кримінального провадження - забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини. Також неможливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_12 пов`язана з тим, що останній не має міцних соціальних зв`язків, не підтримує близькі відносини з родиною, що підтверджується наданими ним показами та відсутністю переліку близьких осіб, яким можна було повідомити про його затримання в порядку ст. 208 КПК України. Вищевказане може призвести до невиправданого затягування часу.

Кожен з вищезазначених ризиків, знаходить своє підтвердження у зібраних матеріалах, доданих до клопотання, та обґрунтовують доводи сторони обвинувачення.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення прозастосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

У провадженні наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Тому, при розгляді даного клопотання, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення та мотив вчинення протиправної діяльності, необхідно врахувати вимоги ст. 182 КПК України, а саме: якщо застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, у виключних випадках, може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, на підставі чого можна зробити висновок, що до ОСОБА_12 доцільно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки інші (менш суворі) запобіжні заходи не забезпечать виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених чинним КПК України.

Обвинувачений та його захисники заперечували щодо задоволення клопотання прокурора та просили обрати запобіжний захід із визначенням застави або змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Представники потерпілих підтримали клопотання прокурора.

Третя особа залишила вирішення клопотання на розсуд суду.

Мета і підстави застосування запобіжних заходів, обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, визначені ст.ст. 177, 178 КПК України.

У частині першій статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»). Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Судом встановлено, що ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів.

ОСОБА_12 є громадянином України, офіційно не працевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків.

Зазначені обставини щодо особи обвинуваченого та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, поведінка під час інкримінованих злочинів, дає підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може вчинити нові злочини, надалі переховуватися від суду чи впливати на свідків і потерпілих.

Застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів неможливе, зважаючи на вказані ризики, особу обвинуваченого та характер злочину, у якому він обвинувачується. Більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам, забезпечити належну поведінку обвинуваченого та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Тому, клопотання прокурора про продовження ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 27, 176, 177, 178, 183, 191, 342-355, 384 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_13 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», терміном на шістдесят діб, а саме до 25.07.2026 року включно.

Розмір застави не визначати.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий суддя:

Судді:

26.05.2026