Справа № 192/922/24
Провадження № 1-кп/192/55/26
Ухвала

17 березня 2026 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Солоне Дніпровського (Солонянського) району Дніпропетровської області клопотання захисника адвоката ОСОБА_3 про визнання очевидно недопустимими доказами під час розгляду кримінального провадження №0000021, відомості про що внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 січня 2024 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

У судовому засіданні 27 травня 2025 року захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_3 було подано клопотання про визнання очевидно недопустимим електронного файлу «2024.02.14_2.mpg» на оптичному диску DVD-R (обл.№55/2764 від 02 лютого 2024 року), що є додатком до протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 14 лютого 2024 року (обл. №55/15/Д/2-1441т), де зафіксовано відомості у вигляді аудіо, відеозапису, виконаного в період часу з 12 години 29 хвилин по 13 годину 00 хвилин 14 лютого 2024 року з використанням технічних засобів аудіо, відео контролю особи, встановлених в публічно недоступному місці (салоні автомобіля марки «DAEWOO LANOS», номерний знак НОМЕР_1 ) без дотримання належної правової процедури, за відсутності відповідного дозволу (ухвали) слідчого судді, постановленої в порядку, передбаченому ст.ст.246,248, 249 КПК (а.с.224-228, т. 3).

Прокурор в свою чергу заявив клопотання про виклик в судове засідання для допиту в якості свідка ОСОБА_6 , оскільки вказана негласна слідча (розшукова) дія від 14 лютого 2024 року була проведена за його участю, а технічні засоби аудіо, відео контролю особи були встановлені в салоні автомобіля марки «DAEWOO LANOS», номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 , який був допитаний в якості свідка в тому числі з приводу заявленого клопотання, пояснив суду, що він надав свою згоду на встановленні в салоні автомобіля марки «DAEWOO LANOS», номерний знак НОМЕР_1 , власником кого він був на той час, технічних засобів аудіо, відео контролю особи. Також такі засобі були встановлені на одязі, який надали йому працівники ДБР. Де саме в автомобілі були встановлені такі засоби йому не відомо, оскільки автомобіль забрали та повернули через годину і повідомили, що він вже обладнаний засобами фіксації відео та звуку.

Обвинувачений та його захисник підтримали своє клопотання, посилаючись на відсутність відповідного протоколу встановлення засобів фіксації в салоні автомобіля, а прокурор заперечував проти його задоволення, посилаючись на те, що оскільки ОСОБА_6 надав свою добровільну згоду на обладнання його автомобіля технічними засобами фіксації, тому виконувати вимоги ст.ст.246,248, 249 КПК України не було підстав.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання про визнання очевидно недопустимим доказом, суд приходить до наступного висновку.

Підстави для визнання доказів недопустимими зазначені в ст. 87 КПК України.

Рішенням Конституційного Суду України № 12-рп/2011 від 20.10.2011 року надано офіційне тлумачення положення першого речення ч. 3 ст. 62 Конституції України, відповідно до якого обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, необхідно розуміти так, що обвинувачення у вчиненні злочину не може ґрунтуватися на фактичних даних, одержаних в результаті оперативно-розшукової діяльності уповноваженою на те особою без дотримання конституційних положень або з порушенням порядку, встановленого законом, а також одержаних шляхом вчинення цілеспрямованих дій щодо їх збирання і фіксації із застосуванням заходів, передбачених Законом України «Про оперативно-розшукову діяльність» особою, не уповноваженою на здійснення такої діяльності.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Судом встановлено, що згідно ухвали слідчого судді Запорізького апеляційного суду від 15 січня 2024 року в кримінальному провадженні №0000021, відомості про що внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 січня 2024 року було надано дозвіл на проведення НСРД аудіо, відео контроль особи з дотриманням вимог с. ст. 246,252,271 КПК України.

Згідно постанови прокурора відділу Дніпропетровської області ОСОБА_7 в кримінальному провадженні №0000021, відомості про що внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 січня 2024 року проводилися НСРД у вигляді контролю за вчиненням злочину (а.с.207-209, т. 3).

Також згідно протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 14 лютого 2024 року (обл. №55/15/Д/2-1441т) технічні засоби аудіо, відео контролю особи, були встановлені в публічно недоступному місці, а саме: в салоні автомобіля марки «DAEWOO LANOS», номерний знак НОМЕР_1 з отриманням добровільної згоди не це власника такого автомобіля ОСОБА_6 (а.с.219-223, т.3).

Частиною 2 ст. 267 КПК України передбачено, що публічно недоступним є місце, до якого неможливо увійти або в якому неможливо перебувати на правових підставах без отримання на це згоди власника, користувача або уповноважених ними осіб.

На думку суду в даному випадку були відсутні підстави для отримання окремої ухвали слідчого судді, постановленої в порядку, передбаченому ст.ст.246,248, 249 КПК.

На час розгляду даного клопотання про визнання очевидно недопустимими доказами, судовий розгляд кримінального провадження триває. При цьому, очевидної недопустимості доказу, який вказаний у клопотанні на даній стадії судового провадження, суд не знаходить, оскільки ОСОБА_6 надав показання, згідно яких він давав свою добровільну згоду на встановлення технічних засобів фіксації в автомобілі, власником якого він був. Тому суд не знаходить підстав для встановлення обставин, за яких такі дії могли порушувати законні права обвинуваченого.

Доказ, який захисник просив визнати очевидно недопустимим, може бути визнаний недопустимим під час ухвалення остаточного рішення суду за наслідками розгляду кримінального провадження шляхом дослідження цих доказів у їх сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, оскільки жоден доказ не має наперед встановленої сили та за умови встановлення підстав, передбачених КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 84-94, 369-372 КПК України, суд-

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_3 про визнання очевидно недопустимим доказ - електронний файл «2024.02.14_2.mpg» на оптичному диску DVD-R (обл.№55/2764 від 02 лютого 2024 року), що є додатком до протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 14 лютого 2024 року (обл. №55/15/Д/2-1441т).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1