Центральний районий суд м. Миколаєва
Справа № 490/5290/25
У Х В А Л А

26 травня 2026 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, з базовою середньою освітою - 9 кл., працюючого молодшим оператором ТОВ "Кворум", раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

26.05.2026р. прокурором подано клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 в обґрунтування якого зазначено, що ризики, які існували на момент обрання запобіжного заходу обвинуваченому, залишаються та можуть зашкодити виконанню процесуальних обов`язків. Зокрема, запобігання спробам з боку обвинуваченого може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. Застосування до обвинуваченого інших запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків обвинуваченого.

Прокурор в судовому засіданні подане клопотання підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити.

Захисник проти задоволення клопотання заперечував, та просив застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або мінімальну суму застави. Також вказав що відсутній ризик впливу на свідків, оскільки всі свідки вже допитані.

Обвинувачений проти задоволення клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував та підтримав думку свого захисника.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання прокурора, суд приходить до такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про продовження /зміну/ запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначених прокурором.

Водночас, ст. 17 Закону України від 23.08.2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. П. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України").

Так, під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що 06.06.2025р. року близько 17 год. 00 хв., перебував за адресою: АДРЕСА_1 , де останній проживає із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

В цей час в одній із кімнат у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 розпочалась словесна сварка, в ході якої у ОСОБА_3 виник раптовий злочинний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій.

Діючи по раптово виниклому умислу, направленому на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння, ОСОБА_3 , почав наносити ОСОБА_6 множинні удари ногами і руками по тулубу та голові, в результаті чого у потерпілої утворились тілесні ушкодження у вигляді численних переломів ребер з пошкодженням пристінкової плеври, тупої травми тіла. В результаті вказаних дій потерпілій ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у вигляді шоку, численних переломів ребер з пошкодженням пристінкової плеври, тупої травми тіла, що відповідно до наказу МОЗ № 6 від 17.01.1995 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» за критерієм небезпеки для життя в момент спричинення, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Смерть ОСОБА_6 наступила в результаті спричинення останній вищевказаних тілесних ушкоджень, у КНП ММР «МЛШМД».

Обраний відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості кримінального правопорушення, що йому інкримінується, та не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Крім цього, суд враховує, що відповідно до правової позиції викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України", при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів та бере до уваги доводи захисника та обвинуваченого, однак не вважає їх беззаперечно достатніми для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

При цьому, достатні відомості про усунення та відсутність на теперішній час тих обставин, які раніше стали підставою для обрання у відношенні ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відсутні, а отже, підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого судом не встановлено.

Суд дійшов висновку, що залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_3 опинившись на волі, зможе переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушенняі на це вказують такі обставини: характер протиправних дій, в яких він обвинувачується і щодо яких йому органами досудового розслідування пред`явлене обвинувачення.

Є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_3 з огляду на тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим у інкримінованому злочині, зможе ухилитися від суду та не виконувати його процесуальні рішення (ризик переховування).

На наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вказує те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, а тому, усвідомлюючи тяжкість інкримінованого йому злочину, будучи обізнаним про покарання, яке загрожує в разі визнання винним за вироком суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності може виїхати за межі України, в тому числі, на непідконтрольні на даний час Україні території.

Суд приходить до висновку, що зазначеним ризикам не можуть запобігти інші більш м`які запобіжні заходи, а саме: - особисте зобов`язання, оскільки, ОСОБА_3 не має міцних соціальних зв`язків; - особиста порука, оскільки, відсутні дані щодо осіб, які заслуговують на довіру та які можуть поручитись за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків; - застава, оскільки, під час розгляду клопотання сторонами по справі не вказано даних про можливість внесення застави обвинуваченим у розмірах, передбачених ст. 182 КПК України, та не надано доказів про реальну можливість внесення застави; - домашній арешт, оскільки, суду не надано даних про наявність у обвинуваченого ОСОБА_3 житла зареєстрованого на праві власноті, а місце проживання та місце реєстрації не співпадають.

За такого клопотання прокурора підлягає задоволенню.

На підставі вище викладеного, керуючись положеннями ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194, 197, 314, 315, 615 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 23.07.2026р. включно.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1