КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 23 лютого 2026 року клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргудиректора Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРПРОММЕТТОРГ» - ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2025 року,

за участі:

у режимі відеоконференцзв`язку прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора другого відділу першого управління Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 та накладено арешт на об`єкти нерухомого майна належні:

1. ТОВ «УКРПРОММЕТТОРГ» (, юридична адреса: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 77), а саме:

- об`єкт нерухомого майна - будівля холодного сховища з прибудовою (літ. «Д») загальною площею 282,8 м2, реєстраційний номер 61, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- об`єкт нерухомого майна - будівля теплого сховища (літ. «Е») загальною площею 320,3 м2, реєстраційний номер 00, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- об`єкт нерухомого майна - будівля холодного сховища - складу магазину (літ. «Ж») загальною площею 359,1 м2, реєстраційний номер 61, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- об`єкт нерухомого майна - будівля головного корпусу (літ. «А») загальною площею 958,8 м2, реєстраційний номер 00, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- об`єкт нерухомого майна - будівля майстерні-гаражу (літ. «В») загальною площею 74,7 м2, реєстраційний номер 61, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- об`єкт нерухомого майна - будівля складу (літ. «Б») загальною площею 1 342,6 м2, реєстраційний номер 00, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування означеним майном.

2. Територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради (), а саме:

- земельну ділянку з кадастровим номером :79:351:0008, загальною площею 0,5708 га, що розташована що за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування означеним майном.

Заборонено державним реєстраторам та органам державної реєстрації прав (в тому числі, але не виключно Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській міській, районним у місті Києві державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора, окрім, як за відповідним зверненням Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (ідентифікаційний код 41037901) та уповноважених ним осіб, вчиняти реєстраційні дії стосовно вказаного нерухомого майна.

Не погоджуючись з таким рішенням, директор Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРПРОММЕТТОРГ» - ОСОБА_5 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001170.

Щодо строку на апеляційне оскарження апелянт зазначив, що про наявність оскаржуваного рішення йому стало відомо з ЄДРСР 13 листопада 2025 року, апеляційну скаргу подано 14 листопада 2025 року. Відтак просив поновити строк на апеляційне оскарження.

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною, необґрунтованою та такою, що постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Зазначає, що арештоване майно не відповідає ознакам, передбачених ст. 98 КПК України, а постанова слідчого про визнання майна речовим доказом є формальною.

Наголошує, що ТОВ «УКРПРОММЕТТОРГ» є добросовісним набувачем нерухомого майна, а правочини, в результаті яких це майно набуте не визнавались судом недійсними.

Апелянт зазначає, що ТОВ «УКРПРОММЕТТОРГ» не є юридичною особою щодо якої здійснюється кримінальне провадження, а службовим та посадовим особам товариства не вручено повідомлення про підозру.

Звертає увагу, що прокурор неодноразово звертався до суду першої інстанції з аналогічними клопотаннями про накладення арешту на вказане майно, накладені арешти були скасовані ухвалами слідчих суддів Печерського районного суду м. Києва.

Вважає, що слідчий суддя, приймаючи рішення про заборону державним реєстраторам та органам державної реєстрації прав та уповноважених ним осіб, вчиняти реєстраційні дії стосовно вказаного нерухомого майна, вийшов за межі клопотання прокурора.

Також, зазначає, що слідчим суддею не надано оцінку розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, доводипредставника власника майна, який просив поновити строк на апеляційне оскарження, задовольнити апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Порядок і строки апеляційного оскарження чітко визначено та регламентовано ст. 395 КПК України. Так, згідно з п. 3 ч. 2 вказаної статті апеляційна скарга може бути подана на ухвалу слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення, а відповідно до ч. 3 цієї ж статті, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

В обґрунтування доводів про поновлення строку, апелянт зазначив, що представник власника майна не був присутній у судовому засіданні під час розгляду клопотання прокурора, про наявність оскаржуваного рішення йому стало відомо з ЄДРСР 13 листопада 2025 року, апеляційну скаргу подано 14 листопада 2025 року. З наведених підстав, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження не пропущено.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 20 серпня 2019 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001170, за підозрою ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 255, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 209 КК України, за підозрою ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 255 ч. 5 ст. 191 КК України, за підозрою ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 255, ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України, за підозрою ОСОБА_11 за ч. 1 ст. 255, ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України, а також ознаками кримінальних правопорушень,

передбачених ч. 1 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 367, ч. 5 ст. 191,

ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 191 ч.ч. 1, 2 ст. 255, ч. 3 ст. 240, ч. 3 ст. 209 КК України.

Прокурор у своєму клопотанні зазначає, що внаслідок відчуження протягом 2016-2017 років ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» на користь ТОВ «УКРПРОММЕТТОРГ» майнового комплексу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, охоронюваним законом державним інтересам завдано тяжких наслідків, що полягають у вибутті з державної власності вказаного комплексу нежитлових будівель та споруд, загальна ринкова вартість яких станом момент відчуження становила 23 408 513,00 грн.

Крім того, в ході досудового розслідування досліджуються факти можливих незаконних дій окремих службових осіб ТОВ «УКРПРОММЕТТОРГ» щодо майна, на яке накладено арешт, заставленого майна або майна, яке описано чи підлягає конфіскації.

Постановою старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_12 від 20 січня 2022 року зазначені в клопотанні об`єкти нерухомого майна визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001170.

Постановою заступника керівника відділу Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_13 від 08 вересня 2025 року земельну ділянку з кадастровим номером :79:351:0008 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001170.

10 вересня 2025 року прокурор другого відділу першого управління Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 звернувся Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на об`єкти нерухомого майна, належні ТОВ «УКРПРОММЕТТОРГ» та земельну ділянку, яка належить Територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради, з метою збереження речових доказів та із забороною відчуження, розпорядження та користування ними.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2025 року клопотання прокурора задоволено.

З таким рішенням слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Вказана норма узгоджується із положеннями ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою, зокрема, забезпечення збереження речових доказів.

У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Приймаючи рішення, слідчим суддею зазначених вимог закону дотримано.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0001170 про накладення арешту на об`єкти нерухомого майна та земельну ділянку, слідчий суддя дослідив матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, що з метою збереження вказаного майна, яке відповідає ознакам речових доказів згідно ст. 98 КПК України, наявні достатні підстави для арешту вказаного в клопотанні майна.

Слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, перевірив співрозмірність втручання у права та діяльність власників майназ потребами кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про необхідність накладення арешту на вказане майно, з метою збереження речових доказів, оскільки прокурором доведено обставини, які підтверджують, що незастосування такого обмеження може призвести до наслідків, які можуть перешкодити досудовому розслідуванню.

Крім того, в матеріалах кримінального провадження міститься достатньо даних, які свідчать, що об`єкти нерухомого майна та земельна ділянка, відповідають вимогам ст. 98 КПК України, оскільки містять відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема, є об`єктом кримінально протиправних дій, а тому постановою старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_12 від 20 січня 2022 року зазначені в клопотанні об`єкти нерухомого майна визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001170. Зважаючи на викладене, посилання апелянта про невідповідність майна, на яке накладено арешт критеріям, передбаченим вимогами ст. 98 КПК України є необґрунтованими.

Щодо доводів апелянта з приводу співмірності накладеного арешту, варто зазначити, що доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна для ТОВ «УКРПРОММЕТТОРГ», апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Застосування будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, є втручанням у права і свободи власника майна, проте таке втручання можливе, якщо потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання, що у цьому випадку і мало місце.

Зважаючи на зазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно зазначене у клопотанні прокурора, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, застосував захід забезпечення кримінального провадження на засадах розумності та співмірності.

Твердження апелянта про те, що ТОВ «УКРПРОММЕТТОРГ» є добросовісним набувачем нерухомого майна, підлягають перевірці органом досудового розслідування під час проведення досудового розслідування, з урахуванням обставин кримінального провадження.

Посилання апелянта на те, що прокурор неодноразово звертався з клопотанням про накладення арешту, не є безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Доводи апелянта про те, що слідчий суддя, приймаючи рішення про заборону державним реєстраторам та органам державної реєстрації прав та уповноважених ним осіб, вчиняти реєстраційні дії стосовно вказаного нерухомого майна, вийшов за межі клопотання прокурора не заслуговують на увагу, оскільки як вбачається з прохальної частини клопотання (а.с.14, т. 1), прокурор ставить питання про заборону державним реєстраторам та органам державної реєстрації прав та уповноважених ним осіб, вчиняти реєстраційні дії стосовно вказаного нерухомого майна, а отже, слідчий суддя не вийшов за межі вимог клопотання.

Твердження апеляційної скарги про те, що службовим та посадовим особам товариства не вручено повідомлення про підозру не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки у разі накладення арешту на майно, з метою забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За поясненнями прокурора, при продажі на торгах вказаних об`єктів нерухомого майна, занижено їх вартість на суму близько 11 мільйонів гривень, що є предметом перевірки на стадії досудового розслідування.

Інші доводи на які посилається апелянт також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки були відомі слідчому судді та враховані ним при прийнятті рішення.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга директора Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРПРОММЕТТОРГ» - ОСОБА_5 , з урахуванням викладених в ній доводами, задоволенню не підлягає.

При цьому колегія суддів також звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не встановлено.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2025 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу директора Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРПРОММЕТТОРГ» - ОСОБА_5 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Єдиний унікальний № 757/43861/25-к Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_17

Справа № 11сс/824/1133/2026 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.170 КПК