Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/1987/25
Провадження № 1-кп/935/147/25
У Х В А Л А

21 жовтня 2025 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коростишів Житомирської області у режимі відеоконфереції, кримінальне провадження за № 0000121 від 13.05.2025 стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

встановив:

У провадженні Коростишівського районного суду Житомирської області перебуває вказане кримінальне провадження.

Прокурором до суду подано клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_4 , яке аргументовано тим, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування обвинуваченого ОСОБА_4 від органів досудового розслідування або суду, зокрема, шляхом зміни місця свого проживання, з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення. Крім цього, вік ОСОБА_4 , його соціальні зв`язки, стан здоров`я не перешкоджають останньому переховуватись від суду, при цьому слід врахувати те, що ОСОБА_4 є військовослужбовцем та самовільно залишив місце служби, що збільшує ризик його втечі. Також, слід врахувати, що ОСОБА_4 офіційно ніде не працює, негативно характеризується за місцем проживання, постійно зловживає алкогольними напоями, що також збільшує ризик того, що останній може переховуватись від суду. обвинувачений ОСОБА_4 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, може як особисто, так і через інших осіб незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, шляхом умовлянь змінити показання чи здійснення з цією метою погроз, тим самим перешкоджати здійсненню судового розгляду у кримінальному провадженні. Наявність цього ризику також підтверджується тим, що ОСОБА_4 на даний час проживає в одному населеному пункті разом зі свідками у м. Коростишів Житомирського району Житомирської області, а тому є достатні підстави вважати, що останній, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може вчиняти спроби впливу на учасників кримінального провадження. Також, наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки злочин вчинений зухвало, під час воєнного стану, що не впливало на поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше вже вчиняв злочини проти життя та здоров`я особи, що вказує на його негативне ставлення до встановлених в суспільстві правил та норм поведінки, а тому обвинувачений може вчиняти нові кримінальні правопорушення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував щодо задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 не заперечував щодо задоволення клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, кримінального провадження, дійшов таких висновків.

Відповідно до положень частини 1 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог частини 1, 2 статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1, 2 статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно вимог статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу та інше.

Вимогами статті 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, викладеної у рішенні Ilijkov v. Bulgaria від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника дає уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений, та у рішенні ЄСПЛ по справі Пунцельт проти Чехії (Punzelt v. Czech Republic) № 31315/96 від 25.04.2000, § 76, відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 28 серпня 2025 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту по 28 жовтня 2025 року включно.

Суд, вирішуючи питання щодо продовження запобіжного заходу, враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, що, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у виді позбавлення волі від семи до десяти років, особу обвинуваченого.

Докази та обставини, на які посилається прокурор у своєму клопотанні дають достатні підстави вважати, що продовжують існувати ризики можливості переховуватися від суду та незаконного впливу обвинуваченого ОСОБА_4 на свідків у цьому кримінальному провадженні, тим самим перешкоджаючи кримінальному провадженню, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 проживає в одному населеному пункті разом із свідками, а тому є достатні підстави вважати, що обвинувачений, у разі не обрання йому запобіжного заходу у виді домашнього арешту, з метою уникнення кримінальної відповідальності буде незаконно впливати на свідків, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 офіційно не працює, негативно характеризується за місцем проживання, зловживає алкогольними напоями, що також збільшує ризик того, що останній може переховуватись від суду, а також враховуючи те, що судовий розгляд кримінального провадження ще не розпочато, з метою запобігання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та забезпечення належної процесуальної поведінки, виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, суд вважає доцільним продовжити останньому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши обвинуваченому ОСОБА_4 залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , а також покладення на обвинуваченого обов`язків, передбачених частиною 5 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, а саме: прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади; не відлучатися із населеного пункту, а саме: АДРЕСА_1 , без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Будь-яких даних, обґрунтованих доводів, що підтверджують відсутність або зменшення ризиків, що стали підставою для застосування судом запобіжного заходу у виді домашнього арешту, а також дають підстави дійти висновку про можливість застосування менш суворого запобіжного заходу, судом не встановлено.

Суд приходить до переконання, що саме такий запобіжний захід забезпечить виконання обвинуваченим покладеного на нього процесуальних обов`язків визначених частиною 5 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України та який в повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 176-178, 181, 372 КПК України, суд,

Задовольнити клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади;

- не покидати місце свого проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватись від спілкування із потерпілими, свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на них зобов`язань.

Виконання ухвали покласти на ВП № 1 Житомирського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Житомирській області.

Строк дії ухвали визначити по 21 грудня 2025 року включно.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1