У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2025 року слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника заявника адвоката ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту з майна, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, в якому просив скасувати арешт майна накладений ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 22.09.2025 по справі №554/13353/25, провадження №1-кс/554/11616/2025 на майно ОСОБА_4 , вилучене 18 вересня 2025 за адресою АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон Iphone 16 Pro IMEI: НОМЕР_1 , IMEI 2 : НОМЕР_2 ; грошові кошти в сумі 900000 рублів та 20000 доларів.

В обґрунтування клопотання посилався на те, що ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 22.09.2025 по справі №554/13353/25, провадження №1-кс/554/11616/2025 накладено арешт на майно ОСОБА_4 , вилучене 18 вересня 2025 за адресою АДРЕСА_1 , а саме:мобільний телефон Iphone 16 Pro IMEI: НОМЕР_1 , IMEI 2 : НОМЕР_2 ; грошові кошти в сумі 900000 рублів та 20000 доларів (180 купюр по 5000 рублів та 200 купюр по 100 доларів).

Вважають, що арешт на майно накладено необґрунтовано та з порушенням прав власника майна. Власник майна є добросовісним набувачем майна. ОСОБА_6 не має відношення до подій описаних у описовій частині клопотання про накладення арешту на майно та в ухвалі про накладення арешту на майно.

Прокурор у своєму клопотанні стверджує, що ОСОБА_6 є інженером ТОВ «НВП Поленергокомплекс» та відповідальний за технічну сторону діяльності підприємства. Таке твердження не відповідає дійсності та не підтверджено жодним доказом. ОСОБА_6 ніколи не працював, не працює та не має інших будь яких відносин з ТОВ «НВП Поленергокомплекс». На підтвердження своєї позиції надав копію трудової книжки ОСОБА_7 , довідку з Пенсійного фонду України форми ОК-5.

Адвокат та власник майна просили клопотання задовольнити.

Прокурор заперечував щодо задоволення клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглядати скаргу у відсутність представника особи, бездіяльність якої оскаржується, оскільки це не є перешкодою для розгляду скарги.

За змістом ст. 26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що визначені КПК України.

Слідчий суддя, вивчивши та дослідивши матеріали клопотання, дійшов до наступного висновку.

Встановлено, що прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Полтавської обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000084 від 13.08.2025, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 Кримінального кодексу України.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 22.09.2025 по справі №554/13353/25, провадження №1-кс/554/11616/2025 накладено арешт на майно ОСОБА_4 , вилучене 18 вересня 2025 за адресою АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон Iphone 16 Pro IMEI: НОМЕР_1 , IMEI 2 : НОМЕР_2 ; грошові кошти в сумі 900000 рублів та 20000 доларів (180 купюр по 5000 рублів та 200 купюр по 100 доларів).

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. (ст.170 КК України)

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з вимогами ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В свою чергу, відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України визначено, що гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Саме про таке застосування норм права, які регулюють спірні правовідносини, зазначено в постанові Верховного Суду від 08.06.2023 року у справі №494/1436/21 (провадження №51-58км23).

Враховуючи те, що накладення арешту на вилучене майно перешкоджає законному праву заявника користуватися своїм майном, клопотання підлягає частковому задоволенню.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп.69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n.50, Series A № 98).

Згідно з запереченням прокурора, на теперішній час досудове слідство не завершено, майно є речовим доказом кримінального правопорушення, потреба в застосуванні подальшого арешту не відпала.

Враховуючи наявність достатніх підстав визначених ст. 174 КПК України для скасування арешту, слідчий суддя приходить до висновку, що у подальшому застосуванні заходу у виді арешту майна в частині накладення арешту на телефон не найшло свого підтвердження, а тому клопотання є обґрунтованим та підлягає до часткового задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту з майна - задовольнити частково. Скасувати частково арешт майна накладений ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 22.09.2025 по справі №554/13353/25, провадження №1-кс/554/11616/2025 на майно ОСОБА_4 , вилучене 18 вересня 2025 за адресою АДРЕСА_1 , а саме на мобільний телефон Iphone 16 Pro IMEI: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 та передати на відповідальне зберігання за належністю після проведення всіх необхідних слідчих дій. В іншій частині клопотання відмовити. Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1