У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.01.2026 року м. Черкаси

Слідчий суддя Черкаського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на незаконне затримання,

ВСТАНОВИВ:

«16» січня 2026 року до Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшла скарга адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про незаконне затримання та звільнення незаконно утриманої особи.

«23» січня 2026 року скарга та додані до неї документи були передані слідчому судді Черкаського районного суду Черкаської області (на підставі Ухвали Черкаського апеляційного суду від 21 січня 2026 року).

Скарга обгрунтована тим, що 15.01.2026 року слідчим суддею Черкаського районного суду Черкаської ОСОБА_6 винесено ухвалу про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 266240 грн., у разі внесення якої звільнити його з-під варти негайно.

Відразу після проголошення ухвали, за ОСОБА_5 було внесено заставу: 15.01.2026 року о 14-25 год в сумі 150000 грн., 15.01.2026 року о 14-33 год в сумі 116240 грн.

Відповідні квитанції були надані прокурору, слідчому, суду, в цей же день о 16-15 год. Було отримано довідку від ТУ ДСА України в Черкаській області про надходження на розрахунковий рахунок ТУ ДСА України в Черкаській області застави в сумі 266240 грн. за ОСОБА_5 .

Незважаючи на внесення застави ОСОБА_5 був затриманий працівниками поліції 15.01.2026 року о 16-55 год та поміщено до Черкаського слідчого ізолятора фактично після внесення ним застави, визначеної Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 скаргу підтримав частково, повідомив суд, що 16.01.2026 року після перебування в Черкаському слідчому ізоляторі близько доби, ОСОБА_5 був звільнений та станом на день розгляду скарги під вартою не утримується, а тому скаргу в частині звільнення ОСОБА_5 з-під варти він на даний час не підтримує.

Разом з тим, захисник просить визнати незаконним затримання ОСОБА_5 , яке відбулося 15.01.2026 року о 16 годині 55 хвилин.

Адвокат ОСОБА_4 суду пояснив, що на момент затримання ОСОБА_5 працівниками поліції 15.01.2026 року о 16-55 год,за його підзахисного було внесено заставу в повному обсязі, визначеному ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області, підтверджуючі документи були надані прокурору, слідчому та працівникам поліції. Незважаючи на це, ОСОБА_5 був затриманий та доставлений до Черкаського слідчого ізолятору, де перебував під вартою до 14-години наступного дня, та був звільнений з-під варти з підстав внесення ним застави.

Захисник наголошує на тому, що органам досудового розслідування було достеменно відомо про внесення застави ОСОБА_5 до його затримання, разом з тим, вказані обставини були проігноровані і його підзахисний був затриманий та доставлений в міста несвободи.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив проти даної скарги.

Суду пояснив, що ОСОБА_5 був затриманий на законних підставах відповідно до ухвали Черкаського районного суду Черкаської області від 15.01.2026 року, якою ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Щодо внесення застави, то прокурор зауважив, що обов`язок перевірки достовірності внесення суми застави покладається на працівників слідчого ізолятора, які після підтвердження внесення коштів приймають рішення про звільнення особи з-під варти.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 5 ст. 12 КПК України затримання особи, взяття її під варту або обмеження в праві на вільне пересування в інший спосіб під час кримінального провадження, здійснене за відсутності підстав або з порушенням порядку, передбаченого цим Кодексом, тягне за собою відповідальність, установлену законом.

У ч. 1 ст. 208 КПК України визначені підстави, коли уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі, лише у випадках:

1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення;

2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, зокрема потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин;

3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України;

4) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ст.ст. 255, 2551, 2552 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ст. 29 Конституції України кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює ЄСПЛ, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ч. 4 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікань встановлює законність затримання.

Згідно зі ст. 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, були порушені, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ч. 4 ст. 208 та п. 6 ч. 3 ст. 42 КПК України підозрюваний має право вимагати перевірки обґрунтованості його затримання.

Враховуючи викладене, незважаючи на звільнення ОСОБА_5 з-під варти на момент розгляду даної скарги, суд приходить до висновку про необхідність перевірки обгрунтованості затримання ОСОБА_5 15.01.2026 року о 16-55 год.

Дослідивши матеріали скарги та доданих до неї документів, вислухавши учасників процесу, суд встановив наступні обставини.

15.01.2026 року слідчим суддею Черкаського районного суду Черкаської області ОСОБА_7 винесено ухвалу про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 266240 грн., у разі внесення якої звільнити його з-під варти негайно.

Про взяття ОСОБА_5 під варту негайно в залі суду, в ухвалі слідчого судді ОСОБА_7 від 15.01.2026 року не заначено.

15.01.2026 року за ОСОБА_5 було внесено заставу: о 14-25 год в сумі 150000 грн., о 14-33 год в сумі 116240 грн. Про внесення застави і надання підтверджуючих документів (квитанцій про внесення коштів) захисник ОСОБА_4 повідомив: слідчого ОСОБА_8 (відмітка про отримання 14.01.2026 року 14-55 год), канцелярію Черкаського районного суду Черкаської області (відмітка про отримання 14.01.2026 року 14-52 год), канцелярію Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони (відмітка про отримання 14.01.2026 року 15-22 год).

15.01.2026 року о 16-15 год захисник ОСОБА_4 отримав довідку від ТУ ДСА України в Черкаській області про надходження на розрахунковий рахунок ТУ ДСА України в Черкаській області застави в сумі 266240 грн. за ОСОБА_5

Про вказані обставини захисником ОСОБА_4 було повідомленопрацівникам поліції, які прибули для затримання ОСОБА_5 в приміщенні Черкаського районного суду Черкаської області, проте ОСОБА_5 був затриманий, що підтверджується відеозаписом наданим захистом та переглянутим в судовому засіданні.

Проаналізувавши все викладене вище, суд вважає встановленим, що до затримання ОСОБА_5 за нього було внесено заставу в розмірі визначеному ухвалою суду, разом з тим, незважаючи на внесення застави, ОСОБА_5 був затриманий працівниками поліції 15.01.2026 року о 16-55 год та поміщено до Черкаського слідчого ізолятора, тобто фактично після внесення ним застави, визначеної ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області, та перебував під вартою до 16.01.2026 року.

Прокурор в судовому засіданні не заперечив вказані обставини, разом з тим наполіг на тому, що внесення застави перевіряється працівниками слідчого ізолятора і ними приймається рішення про звільнення затриманого з-під варти, а тому, на його думку, були відсутні підстави вважати, що застава відносно ОСОБА_5 внесена.

Суд зауважує, що внесення застави регламентується «Порядкомвнесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу» затвердженим Постановою КМУ №15 від 11.01.2012 року (надалі Порядок).

Відповідно до п.5. Порядку, внесення коштів на депозитний рахунок здійснюється на підставі платіжної інструкції особи чи заставодавця не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави.

В п.6. Порядку визначено, що платіжна інструкція з відміткою банку про виконання надається слідчому, прокурору, суду, який здійснює кримінальне провадження, та уповноваженій службовій особі місця попереднього ув`язнення.

Інформація, що підтверджує зарахування застави на депозитний рахунок передається Казначейством до ДСА шляхом електронної інформаційної взаємодії. Структура та формати даних, що передаються та приймаються в порядку інформаційної взаємодії, визначаються ДСА та Казначейством за погодженням з Вищим антикорупційним судом, Верховним Судом та оформляються протоколом обміну інформацією.

ДСА передає до Мін`юсту інформацію, що підтверджує зарахування застави на депозитний рахунок, шляхом електронної інформаційної взаємодії у порядку, визначеному Мін`юстом та ДСА за погодженням з Вищим антикорупційним судом, Верховним Судом.

Підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після отримання та перевірки уповноваженою службовою особою місця попереднього ув`язнення, в якому він перебуває, інформації, що міститься у платіжній інструкції та підтверджує внесення застави, та інформації, що підтверджує зарахування застави на депозитний рахунок. Така перевірка не може тривати більше одного робочого дня.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що затримання ОСОБА_5 та подальше його звільнення з-під варти відбулося відповідно до вказаного Порядку, а дії працівників поліції, щодо затримання ОСОБА_5 повністю узгоджуються з даним Порядком.

Разом з тим, суд звертає увагу на наступне.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду, тобто судді зобов`язані застосовувати рішення Європейського суду з прав людини» як джерело права на всіх етапах провадження нарівні з Законами України та підзаконними нормативно-правовими актами.

Таким чином, при зверненні до суду за захистомсвого порушеного права можна посилатися на норми Конвенції, а також рішення Європейського суду з прав людини як правову підставу своїх вимог та заперечень. При судовому розгляді та при прийнятті судових рішень у справі суди зобов`язані враховувати не лише закони та підзаконні акти при прийнятті органами державної влади, а і практику Європейського суду з прав людини та Конвенцію, оскільки це буде сприяти впровадженню принципу верховенства права (стаття 8 Конституції України) при здійсненні судочинства.

ЄСПЛ неодноразово зазначав у своїх рішеннях про дотримання національним судовими органами та правоохоронними органами прав та свобод людини під час здійснення досудового розслідування, зокрема у рішенні по справі "Руслан Яковенко проти України" від 04.06.2015 р. ЄСПЛ зазначив, що "важливі гарантії статті 5 Конвенції не залежать від національного законодавства (див. рішення у справах "Б. проти Австрії" (В. v. Austria), від 28.03.1990 р. (п. 39).

В інших справах проти України, зокрема "Луценко проти України" від 03.07.2012 р. (п. 62), "Ічин та інші проти України" від 21.12.2010 р. (п. 32) вкотре підтверджено, що "стаття 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у "демократичному суспільстві" у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції.

В ході розгляду скарги, встановлено, що в ухвалі 15.01.2026 року, слідчим суддею Черкаського районного суду Черкаської області ОСОБА_7 не заначено про взяття його під варту в залі суду негайно, натомість визначено, що в разі внесення застави, ОСОБА_5 має бути звільнений з-під варти негайно.

Вимоги ухвали слідчого судді про внесення застави були виконані фактично до 16-ї години 15.01.2026 року, проте ОСОБА_5 був затриманий 15.01.2026 року після 16-ї години, та перебував під вартою до наступного дня, так як відбувалася перевірки уповноваженою службовою особою місця попереднього ув`язнення, в якому він перебуває, інформації, що міститься у платіжній інструкції та підтверджує внесення застави, та інформації, що підтверджує зарахування застави на депозитний рахунок.

Суд констатує, що незважаючи на внесення застави визначеної ОСОБА_5 та чіткого розпорядження зазначеного в ухвалі слідчого судді Черкаського районного суду Черкаської області ОСОБА_7 про його негайне звільнення після внесення застави, фактично відбулася затримка у виконанні вказаного розпорядження суду про негайне звільнення ОСОБА_5

«Негайно», це - найкоротший термін протягом робочого дня, в який мають здійснюватися (відбуватися) відповідні дії, з моменту настання підстав для їх здійснення. (Національний банк, Постанова "Про затвердження Положення про здійснення банками фінансового моніторингу" від 14.05.2003 N 189).

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Як установлено уст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Тобто, використання слідчим суддею в своїй ухвалі визначення «негайно звільнити» говорить про фактичне розпорядження щодо звільнення ОСОБА_5 в найкоротший термін після внесення застави.

ЄСПЛ в своїх рішеннях зазначав, що неприпустимо, щоб у будь-якіи? правовіи? Державі людина продовжувала перебувати під вартою, незважаючи на наявність постанови суду про і?і? звільнення («Асанідзе проти Грузіі?» (Assanidze v. Georgia) [ВП], 2004, § 173). Адміністративні формальності, пов`язані зі звільненням, не можуть обґрунтувати затримку більш ніж на декілька годин («Руслан Яковенко проти Украі?ни» (RuslanYakovenko v. Ukraine), 2015, § 68, де відбулася затримка у два дні, та «Куінн проти Франціі?» (Quinn v. France), 1995, §§ 39-43, щодо затримки на одинадцять годин при виконанні рішення про звільнення заявника «негаи?но»).

Неправомірнии? арешт осіб у випадку, коли підстави для і?хнього затримання перестали існувати через адміністративні недоліки в передачі документів між різними державними органами, свідчить про порушення статті 5, навіть якщо арешт був нетривалим («КеремЧіфтчі проти Туреччини» (KeremC?iftc?i v. Turkey), 2021, підставі ордеру на арешт, якии? був відкликании? місяць тому)§§ 32-34, де заявника тримали під вартою близько півтори години.

В даному випадку, суд констатує, що в зв`язку з затриманням ОСОБА_5 та перебування його під вартою протягом доби, незважаючи на наявність рішення суду про його негайне звільнення, відбулося порушення п.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в зв`язку з недоліками в системі обміну інформації, щодо підтвердження внесення застави, а тому суд приходить до висновку про його незаконне затримання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 29, 129-1 Конституції України, ст. 42, 208 КПК Ккраїни, ст. 5 Європейської конвенції з прав людини, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчий суддя, -

Постановив:

Скаргуадвоката ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на незаконне затримання, - задовольнити.

Визнати незаконним затримання ОСОБА_5 , яке відбулося 15.01.2026 року о 16 годині 55 хвилин.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 30.01.2026 року о 10 годині 00 хв.

Суддя: ОСОБА_1