Єдиний унікальний номер 205/4356/25
Провадження № 1-кп/205/780/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року м. Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

за участю учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_3

захисника-адвоката ОСОБА_4

обвинуваченої - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро кримінальне провадження №0000098, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 березня 2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Вереси Житомирського району Житомирської області, громадянки України, маюча середню технічну освіту, офіційно не працевлаштована, не заміжня, позбавлена батьківських прав щодо її сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно заочного рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська №2-4814 від 17 листопада 2010 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язана виплачувати аліменти на користь та утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на особистий рахунок дитини № НОМЕР_1 в Лівобережному відділенні № 8420 ВАТ «Державний ощадний банк України» у твердій грошовій сумі у розмірі 700 гривень до досягнення повноліття ОСОБА_6 , починаючи стягнення з 15 вересня 2010 року.

Проте, ОСОБА_5 , будучи обізнаною про аліментні зобов`язання та попередженою про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, ігноруючи вимоги державного виконавця Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра про необхідність виконання аліментних зобов`язань за заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.11.2010, у період часу з 01.01.2015 по 01.03.2025 року почала злісно ухилятись від сплати аліментів, іншої будь-якої матеріальної допомоги не надавала, достовірно знаючи про необхідність виплати аліментів, усвідомлюючи протиправність своєї поведінки, маючи намір, спрямований на злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини, тривалий час не виконувала в добровільному порядку покладені на неї судовим рішенням зобов`язання по виплаті аліментів.

З січня 2015 року ОСОБА_5 почала злісно ухилятись від сплати аліментів, здійснила лише одну виплату по аліментам в січні 2024 року у сумі 2793,62 гривні з метою ухилення від кримінальної відповідальності, в Дніпровський міський центр зайнятості не зверталася та заходів до працевлаштування не приймала, протипоказань за станом здоров`я до працевлаштування та інших "поважних причин для відмови в працевлаштуванні не мала, на попереджувальні листи Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра погасити заборгованість і сплачувати аліменти, не реагувала, тим самим почала злісно ухилятись від сплати аліментів на користь та утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в результаті чого утворилась заборгованість по сплаті аліментів в період з січня 2015 року по березень 2025 року в сумі 164 410 грн. 21 коп., що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці.

Так, згідно довідки - розрахунок Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра у ОСОБА_5 утворилась заборгованість:

- в період з січня 2015 року по грудень 2015 року включно встановлено, виплати не здійснювались. Сума боргу 8400 грн. 00 коп.;

- в період з січня 2016 року по грудень 2016 року включно встановлено, виплати не здійснювались. Сума боргу 8400 грн. 00 коп.;

- в період з січня 2017 року по грудень 2017 року включно встановлено, виплати не здійснювались. Сума боргу 8400 грн. 00 коп.;

- в період з січня 2018 року по грудень 2018 року включно встановлено, виплати не здійснювались. Сума боргу 9529 грн. 50 коп.;

- в період з січня 2019 року по грудень 2019 року включно встановлено, виплати не здійснювались. Сума боргу 12485грн. 00 коп.;

- в період з січня 2020 року по грудень 2020 року включно встановлено, виплати не здійснювались. Сума боргу 13646 грн. 50 коп.;

- в період з січня 2021 року по грудень 2021 року включно встановлено, виплати не здійснювались. Сума боргу 14769 грн. 00 коп.;

- в період з січня 2022 року по грудень 2022 року включно встановлено, виплати не здійснювались. Сума боргу 16130 грн. 50 коп.;

- в період з січня 2023 року по грудень 2023 року включно встановлено, виплати не здійснювались. Сума боргу 16998 грн. 00 коп.;

- в період з лютого 2024 року по грудень 2024 року включно встановлено, що виплати не здійснювались. Сума боргу 16382 грн. 38 коп.;

- за січень 2025 року по лютий 2025 року включно встановлено, виплати не здійснювались. Сума боргу 3196 грн. 00 коп.

Станом на 01 березня 2025 року, загальна сума заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_5 складає 164410 грн. 21 коп.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинила кримінальний проступок, тобто злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), який кваліфікується за ч. 1 ст. 164 КК України.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому їй обвинуваченні визнала у повному обсязі, щиро розкаялась у вчиненому, повністю підтвердила обставини, викладені в обвинувальному акті, одночасно погодившись на застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, щодо не дослідження обставин, викладених у обвинувальному акті щодо її обвинувачення, обмежуючись лише її допитом та дослідженням матеріалів, що характеризують її особу.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні просила застосувати положення ч. 3 ст. 349 КПК України, посилаючись на недоцільність дослідження доказів щодо усіх обставин обвинувачення у зв`язку з повним їх визнанням та підтвердженням у судовому засіданні самою обвинуваченою, обмежившись лише допитом та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченої.

Захисник адвокат ОСОБА_4 підтримав думку своєї підзахисної.

В судовому засіданні всі учасники судового провадження не оспорювали обставини, при яких скоєне кримінальне правопорушення.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України визнала у повному обсязі, щиро розкаялась за вчинене і суду пояснила, що вона повністю підтверджує обставини скоєння кримінального правопорушення надавши суду показання, які повністю підтверджують обставини викладені в обвинувальному акті та не викликають сумніву у їх правдивості.

З урахуванням повного визнання своєї винуватості, визнання та підтвердження, обвинуваченою всіх обставин кримінального правопорушення, викладених у обвинувальному акті, з урахуванням пропозиції учасників судового провадження сторони обвинувачення та обвинуваченої на підставі приписів ч. 3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміє обвинувачена зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності її позиції, а також роз`яснив сторонам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення повністю знайшла своє підтвердження під час судового розгляду, а її умисні дії, які виразились у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 164 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , передбаченими ст. 66 КК України, суд визнає її щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд виходить з вимог ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 КК України; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обговорюючи питання про вид і міру покарання ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею діяння, яке відносяться до категорії кримінального проступку, данні про особу обвинуваченої, яка висловила щире каяття, враховуючи наявність обставин, що пом`якшують їй покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, яка офіційно не працевлаштована, не заміжня, позбавлена батьківських прав щодо її сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судима, обвинувачена ОСОБА_5 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим, вважає необхідним призначити їй покарання у вигляді обмеженням волі у межах установленою санкцією статті обвинувачення, яке буде достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження нових кримінальних правопорушень, звільнивши її від призначеного покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк, відповідно до ст. 75 КК України та поклавши обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_5 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити їй покарання у виді обмеженням волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк в один рік.

На підставі ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржено, з урахуванням положень ч. 2 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до судової палати по кримінальним справам Дніпровського апеляційного суду через Новокодацького районного суду міста Дніпра.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1