Справа № 748/966/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/693/25
Категорія - ч.1 ст.156 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

законного представника потерпілого - ОСОБА_7 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченої ОСОБА_10 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000455 за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27 червня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, уродженка м. Чернігова, мешканка АДРЕСА_1 , не заміжня, освіта вища, не працює, раніше не судима,

засуджена за ч.1 ст.156 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України, звільнено ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік, та з покладенням на неї обов`язків, передбачених ч.1, п.п.2, 4 ч.3 ст.76 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_11 22 000,00 грн моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь законного представника потерпілого - ОСОБА_7 витрати за надання правової допомоги в розмірі 10000,00 грн.

Вироком місцевого суду встановлено, що приблизно на початку вересня 2024 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, в денний час, ОСОБА_10 , знаходячись за місцем свого мешкання, в АДРЕСА_1 , діючи з єдиним умислом, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, усвідомлюючи, що вчиняє дії щодо потерпілого ОСОБА_11 , який не досягнув шістнадцятирічного віку, та маючи намір на вчинення дій сексуального характеру, які здатні викликати моральне розбещення останнього, порушити його нормальний фізичний, психічний і соціальний розвиток, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинила умисні розпусні дії відносно неповнолітнього ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які спричинили останньому шкоду його нормальному моральному становленню, а саме оголилась та здійснювала непристойні доторки руками до оголених статевих органів потерпілого, після чого вступила з ним у вагінальний статевий контакт, що призвело до задоволення її статевої пристрасті.

Представник потерпілого ОСОБА_11 - адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення, доведеність вини ОСОБА_10 , кваліфікацію її дій, вид і розмір призначеного покарання, просив скасувати вирок суду першої інстанції, в частині вирішення цивільного позову, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_7 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_11 до ОСОБА_10 про стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу в повному обсязі. В обґрунтування скарги посилається на те, що сума стягнутого судом з обвинуваченої на користь потерпілого ОСОБА_11 морального відшкодування не є виправданою та пропорційною завданим моральним і душевним стражданням неповнолітнього потерпілого. Також вказав на безпідставну відмову суду у стягненні з ОСОБА_10 повної суми витрат на професійну правничу допомогу, понесену законним представником неповнолітнього потерпілого - ОСОБА_7 в сумі 20000,00 грн. Апелянт зазначає, що розмір гонорару адвоката визначений Договором про надання правової допомоги та Актом виконаних робіт. Оплата суми гонорару ОСОБА_7 підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру.

Заслухавши доповідь судді; представника потерпілого - адвоката ОСОБА_8 і законного представника неповнолітнього потерпілого - ОСОБА_7 , а також думку прокурора, котрі підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; обвинувачену ОСОБА_10 та її захисника, які просили вирок місцевого суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке її засуджено, кваліфікація її дій, вид та розмір призначеного покарання в поданій апеляційній скарзі не оспорюються.

Доводи апеляційної скарги представника потерпілого - адвоката ОСОБА_8 щодо необ`єктивного, несправедливого та неспівмірного розміру морального відшкодування обсягу страждань, яких зазнав неповнолітній потерпілий ОСОБА_11 , не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно п.3 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

За змістом ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Місцевим судом достовірно встановлено, що протиправними діями обвинуваченої ОСОБА_10 неповнолітньому потерпілому ОСОБА_11 завдана моральна шкода, оскільки вказана подія є беззаперечно психотравмуючою ситуацією для потерпілого, внаслідок перенесеного ним емоційного струсу, тривоги за своє здоров`я, вимушених змін у звичайному способі життя, зокрема, останній після вчиненого щодо нього злочину докладав додаткових зусиль для організації свого життя, вимушений був з`являтись до поліції, до слідчого судді, відповідати на незручні запитання та давати пояснення щодо подій, що з ним сталися, звертався до психолога, що не є нормальним способом життя, тобто є порушенням життєвого ритму. Між вказаними протиправними діяннями відповідача (вчиненням кримінального правопорушення) та заподіяною моральною шкодою потерпілому доведений причинний зв`язок і встановлена вбачається вина відповідача.

Задовольняючи частково позовні вимоги законного представника неповнолітнього потерпілого - ОСОБА_7 про стягнення завданої моральної шкоди з обвинуваченої, місцевий суд виходив із засад розумності, виваженості та справедливості.

Крім того, на думку апеляційного суду, розмір стягнутого морального відшкодування є адекватним тим моральним стражданням і переживанням, яких зазнав неповнолітній потерпілий унаслідок протиправних дій обвинуваченої та не підлягає збільшенню.

Відтак, апеляційна скарга представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 не підлягає задоволенню у цій частині.

З приводу доводів апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 про стягнення з ОСОБА_10 на користь законного представника неповнолітнього потерпілого витрат на правову допомогу в розмірі 20000,00 грн, слід зазначити наступне.

Положеннями ч.1 ст.124 КПК України установлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

За змістом п.1 ч.1 ст.118 КПК України, до процесуальних витрат належать, зокрема витрати на правову допомогу.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 91 КПК України, розмір процесуальних витрат належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Чинне кримінальне процесуальне законодавство України не встановлює чіткого переліку доказів, які необхідно надати суду на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, однак зобов`язує надати докази на підтвердження розміру процесуальних витрат, у тому числі на правничу допомогу, що входить до предмета доказування у кримінальному провадженні.

Положення ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон) передбачають:

- п.4 - договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору;

- п.6 - інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення;

- п.9 - представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Видами адвокатської діяльності (ст.19 цього Закону), зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Згідно зі ст.30 Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За висновком, викладеним у п.21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Тобто, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю провадження, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правову допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited проти України»).

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та (або) значення справи для сторони (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 23 червня 2022 року у справі 607/4341/20).

Обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги; розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо) (висновки, викладені у постановах Верховного Суду у справах №821/227/17, №726/549/19, №810/3806/18, №199/3939/18-ц, №466/9758/16-ц, Великої Палати Верховного Суду у справі № 826/1216/16).

У матеріалах кримінального провадження наявні Договір про надання правової допомоги від 10.04.2025, укладений між ОСОБА_7 , що є законним представником неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 , та адвокатом ОСОБА_8 , копія Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №423 від 05.12.2008 та Акт виконаних робіт від 09.05.2025 (а.к.п.18,19,27).

Із наявної у матеріалах провадження квитанції до прибуткового касового ордера № 2/05-25 від 09.05.2025 (а.к.п. 28) слідує здійснення оплати ОСОБА_7 20000,00 грн за надання правової допомоги адвокатом ОСОБА_8 .

Відтак, оскільки витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі, колегія суддів вважає, що витрати законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 на правову допомогу, надану йому адвокатом ОСОБА_8 , у сумі 20000,00 грн. підтверджуються документально, а тому підлягають відшкодуванню обвинуваченою.

Отже, враховуючи викладені обставини у всій їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника потерпілого - адвоката ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції - зміні в частині стягнення витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст.404, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27 червня 2025 року щодо ОСОБА_10 - змінити.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь законного представника потерпілого - ОСОБА_7 понесені ним витрати за надання професійної правової допомоги в розмірі 20000,00 (двадцять тисяч) гривень.

У решті цей же вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4