Провадження № 1-кп/727/441/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2025 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за ознаками ч. 2 ст. 307 КК України, у кримінальному провадженні №0001909 від 06.08.2014,

УСТАНОВИВ:

До провадження судді Шевченківського районного суду м. Чернівці ОСОБА_1 надійшло клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за ознаками ч. 2 ст. 307 КК України, у кримінальному провадженні №0001909 від 06.08.2014.

На обґрунтування клопотання вказує, що у провадженні СВ Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області перебуває вказане кримінальне провадження.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 05.08.2014 близько о 18 годині ОСОБА_4 , під приводом передачі харчових продуктів, здійснила спробу передачі наркотичних засобів на територію СІЗО, що на площі Соборній, 6, м. Чернівці, засудженому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За час проведення досудового розслідування у цьому провадженні проведено ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, спрямованих на встановлення обставин, які підлягають доказуванню у ньому, а також збирання доказів.

В ході досудового розслідування проведено огляд місця події, об`єктом якого було приміщення кабінету № 12 СІЗО м. Чернівці, що за адресою: пл. Соборна, 6, ч. Чернівці, де виявлено та вилучено фрагмент таблетки трикутної форми.

Згідно з висновком експерта №452-Х від 12.08.2014, надана на дослідження порошкоподібна речовина містить в своєму складі паркоїичііиіі засіб, обіг якого обмежено - бупренорфін. Маса бупренорфіну в наданій на дослідження порошкоподібній речовині становить 0,0006 г.

ОСОБА_6 пояснила, що 05.08.2014 вона здійснювала продуктову передачу ОСОБА_7 , в цей час до неї підійшла невідома жінка, яка представилася ОСОБА_8 та повідомила, що не має при собі паспорта, у зв`язку з чим попросила ОСОБА_6 здійснити продуктову передачу для ув`язненого ОСОБА_5 . При цьому ОСОБА_6 не було відомо, що знаходилося в продуктовій передачі, яку вона передавала на прохання невідомої жінки.

ОСОБА_4 пояснила, що ОСОБА_5 під час телефонної розмови попросив принести продуктову передачу, а також повідомив, що ще один чоловік хоче передати для нього продукти. Після цього ОСОБА_4 , зібравши продуктову передачу для ОСОБА_5 , зустрілася з невідомим чоловіком, який представився ОСОБА_9 і передав продукти харчування для ОСОБА_10 . Далі ОСОБА_4 , перебуваючи біля приміщення СІЗО, та, не маючи при собі паспорта, попросила невідому жінку допомогти передати продуктову передачу для ОСОБА_5 , не знаючи про наявність заборонених речовин у продуктах харчування.

Органом досудового розслідування зібрані відомості щодо ОСОБА_11 та отримано дозвіл на проведення обшуку за місцем його проживання, однак у наданий судом строк обшук не проведено та не допитано ОСОБА_11 у зв`язку із відсутністю останнього за місцем його реєстрації.

Під час допиту ОСОБА_11 вказав, що йому не відомі ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , ніяких речей він їм не передавав та не брав.

Також, в ході досудового розслідування надано вказівки слідчому, надано оперативному підрозділу відповідні доручення про проведення слідчих (розшукових) дій та долучено відповіді до них.

Втім, встановити особу, причетну до вчинення вказаного кримінального правопорушення, не вдалося.

Отже, незважаючи на вжиття належних процесуальних заходів, жодна особа у цьому кримінальному проваджені в якості підозрюваного допитана не була, повідомлення про підозру нікому не вручено, обвинувальний акт не складено та до суду не направлено, що свідчить про не встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Водночас, приписами п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі. Учасники кримінального провадження мають право заявляти клопотання прокурору про закриття кримінального провадження за наявності передбачених цим пунктом підстав.

Окрім цього, згідно п. 1-1 ч. 2 та абз. 4 ч. 4 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 3-1 ч. 1 цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Таким чином, з системного аналізу вищевказаних положень КПК України вбачається, що кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість закриття кримінального провадження виключно з наявністю одночасно двох підстав: не встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення; та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Під час досудового розслідування проведено комплекс слідчих (розшукових) заходів, спрямованих на встановлення особи правопорушника та місця знаходження викраденого майна, однак до теперішнього часу особу, яка вчинила вказане кримінальне правопорушення та місце знаходження викраденого майна встановити не виявилось можливим. Жодній особі не було повідомлено про підозру.

Враховуючи положення ст. 12, 49 КК України, строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за вчинення вказаного кримінального правопорушення закінчився, тому вказане кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 надала пояснення, аналогічні викладеним в клопотання, клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Вислухавши прокурора, дослідивши матеріали клопотання в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Так, судом встановлено, що 06.08.2014 року до ЄРДР було внесено відомості про вчинене кримінальне правопорушення за №0001909. Дане кримінальне провадження було порушено на підставі повідомлення установи про те, що 05.08.2014 біля 18 год. 00 хв. ОСОБА_4 під приводом передачі харчових продуктів, здійснила спробу передачі наркотичних засобів на територію СІЗО, що на площі Соборній, 6 м. Чернівці, засудженому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.п.1). Правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 2 ст. 307 КК України.

Із дослідженого судом висновку експерта №452-Х від 12.08.2014 встановлено, що надана на дослідження порошкоподібна речовина містить в своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін. Маса бупренорфіну в наданій на дослідження порошкоподібній речовині становить 0,0006 г. (а.п. 20-23).

Кримінальне законодавство обмежує строками давності повноваження держави щодо кримінального переслідування осіб, які вчинили кримінальні правопорушення.

Зокрема, у ст.49 КК України визначено матеріально-правові підстави та умови для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності. Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених, окрім іншого, ч.1 ст.49 ККУ строків та відсутність обставин, що порушують їх перебіг.

При цьому необхідно зауважити, що застосування кримінально-правових норм здійснюється у межах кримінально-процесуальних відносин. Тобто застосування норм матеріального кримінального права можливе лише одночасно із застосуванням норм кримінального процесуального закону.

Як зазначено у п.п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі. Цією нормою права законодавцем встановлено імперативне правило, за яким суд приймає рішення про закриття кримінального провадження у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за умови, що не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

За змістом ст.284 КПК України умовами для закриття кримінального провадження за вказаною підставою є невстановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та наявність відповідного клопотання прокурора.

Суд наголошує, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст.2 Закону).

Згідно з ст.44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Положеннями ст.49 КК України регламентовано, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину. Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Законність, як визначено в ч. 2 ст. 9 КПК України, полягає в тому, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Публічність, згідно зі ст. 25 КПК, передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного й об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим усіх зібраних і перевірених доказів.

Як убачається з клопотання прокурора про закриття кримінального провадження, жодна особа в якості підозрюваного допитана не була, повідомлення про підозру нікому не вручено, обвинувальний акт не складено та до суду не направлено, що свідчить про те, що особу, яка вчинила кримінальне правопорушення встановлено не було.

Проте, відповідно до витягу з ЄРДР за №0001909 від 06.08.2014 діяння, у зв`язку здійсненням яких було внесено відомості до ЄРДР, були вчинені ОСОБА_4 . Одночасно, із наданих ОСОБА_4 пояснень вбачається, що виявлені речовини їй передала особа на ім`я « ОСОБА_12 ».

Також, у матеріалах справи містять зібрані органом досудового розслідування відомості про ОСОБА_11 , ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м.Чернівці від 12.09.2014 (а.п.50), якою надано дозвіл на проведення обшуку житла ОСОБА_11 , однак у наданий судом строк обшук не проведено.

Отже, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку про те, що досудове розслідування проведено неповно, оскільки з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань слідчим було лише проведено огляд місця події та проведено експертизу наркотичних засобів психотропних речовин та прекурсорів, відібрані письмові пояснення ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , та допитано ОСОБА_11 .. Будь-яких інших дій у межах даного кримінального провадження не здійснювалось. Тобто слідчий не виконав усіх необхідних слідчих дій, спрямованих на встановлення доказів вчинення кримінального правопорушення, зокрема, не встановив місце перебування особи, яка ймовірно причетна до його вчинення, не допитав її та інших свідків; будь-яких документів, на підтвердження виконання вказаних чи інших слідчих (розшукових) дій, до суду не надав.

Окрім того, слідчий належним чином не обґрунтував, чому в цьому конкретному випадку не йдеться про ухвалення рішення стосовно конкретної особи, на яку вказується у матеріалах кримінального провадження.

З огляду на наведене суд вважає, що під час закриття кримінального провадження слідчий не дотримався вимог кримінального процесуального закону щодо всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин, а проведене досудове розслідування не можна вважати ефективним.

У цьому аспекті неспроможними є посилання прокурора про те, що під час досудового розслідування було вжито всіх передбачених законом заходів для встановлення осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення.

Між тим, відповідно до ст. 283, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, у зв`язку з чим рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження відповідно до встановленої законом процесуальної процедури.

Оскільки судом встановлено, що порушене прокурором питання закриття кримінального провадження, не відповідає вимогам п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України та ст.49 КК України, оскільки встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, що суперечить завданням та загальним засадам кримінального провадження, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. 12, 44, 49 КК України, ст. 284, 285, ст. 286, 287, 288, 314, 372, 376, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора про закриття кримінального провадження у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за ознаками ч. 2 ст. 307 КК України, у кримінальному провадженні №0001909 від 06.08.2014 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1