Справа № 712/1074/26
Провадження № 1-кс/712/615/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2026 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

володільця майна ОСОБА_3 ,

представника володільця майна ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого відділу Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 про накладення арешту на майно, подане у рамках кримінального провадження № 0001758 від 21.05.2025 за ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Зміст поданого клопотання та його обґрунтування

До слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси надійшло клопотання старшого слідчого СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про накладення арешту на вилучене майно у кримінальному провадженні № 0001758 від 21.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що в межах досудового розслідування перевіряється діяльність групи осіб, причетних до незаконного обігу наркотичних засобів/психотропних речовин, зокрема ОСОБА_3 .

Під час розслідування 21.01.2026 проведено санкціонований обшук за адресою: АДРЕСА_1 , гаражного приміщення № НОМЕР_1 , гаражно-будівельного кооперативу «Захисник», яке перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого виявлено та вилучено: ювелірні ваги в кількості 2 штук; дві гирьки (вафельки); гриндер, пристрій для куріння та трубка для куріння.

Постановою слідчого 21.01.2026 вищевказані предмети визнано речовими доказами, оскільки вони відповідають вимогам ст. 98 КПК України, а саме є об`єктом та речовим доказом у кримінальному правопорушенні.

У зв`язку з цим слідчий просить накласти арешт на вилучене майно, заборонити власнику/користувачу та третім особам користуватися і розпоряджатися ним, посилаючись на необхідність забезпечення збереження речових доказів та проведення відповідних експертиз.

Позиції сторін кримінального провадження

У судове засідання слідча не з`явилася, подавши заяву про розгляд клопотання за її відсутності.

Володілець майна ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 проти задоволення клопотання не заперечували, вирішення питання щодо нього залишили на розсуд слідчого судді.

Нормативне регулювання арешту майна, як заходу забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Загальні вимоги щодо порядку застосування будь-яких заходів забезпечення визначені ст. ст. 131, 132 КПК України.

Так, згідно з ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора, а також, що може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування в установленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом кримінального правопорушення. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 цієї статті визначено, що арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу, згідно якої, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони, зокрема, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Згідно із ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, зокрема, повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України; 3) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 4) наслідки арешту майна для третіх осіб.

Мотиви та оцінка слідчого судді

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення сторін та перевіривши наведені доводи, слідчий суддя виходить із такого.

Як убачається з матеріалів клопотання, досудове розслідування здійснюється у кримінальному провадженні № 0001758 від 21.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. Під час санкціонованого обшуку 21.01.2026 за вказаною у клопотанні адресою виявлено та вилучено майно, а саме: ювелірні ваги (2 шт.), дві гирьки (вафельки), гриндер, пристрій для куріння та трубку для куріння.

Постановою слідчого від 21.01.2026 зазначені предмети визнано речовими доказами. З огляду на характер інкримінованого кримінального правопорушення, ці предмети можуть містити відомості, що мають значення для встановлення обставин кримінального провадження, зокрема щодо способу вчинення правопорушення, а також можуть підлягати експертним дослідженням, у тому числі з метою виявлення та фіксації слідів і речовин, а тому відповідають критеріям речових доказів у розумінні ст. 98 КПК України.

Слідчий суддя також враховує, що заявленою метою арешту є забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України). Незастосування арешту за таких обставин може створити ризики втрати, пошкодження, знищення, перетворення або іншого унеможливлення використання вилученого майна як доказу, а також ускладнити проведення запланованих слідчих (розшукових) дій та експертиз, на необхідність яких посилається слідчий.

Оцінюючи розумність та співмірність втручання у право власності завданням кримінального провадження (ст. ст. 132, 173 КПК України), слідчий суддя виходить з того, що арешт майна в цьому випадку має тимчасовий характер, спрямований на досягнення визначеної законом мети збереження речових доказів, і є пропорційним, з огляду на предмет арешту та його значення для перевірки обставин кримінального провадження. Наслідки арешту для володільця майна та третіх осіб слідчим суддею враховані. При цьому володілець майна та його представник проти задоволення клопотання не заперечували.

З огляду на вказане, слідчий суддя доходить висновку, що слідчим доведено наявність правової підстави для арешту майна, його можливість використання як доказу у кримінальному провадженні та необхідність такого арешту для забезпечення збереження речових доказів, у зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 2, 7, 131-132, 170-173, 175, 286, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони користування та розпорядження на ювелірні ваги в кількості дві штук та дві гирьки (вафельки), гриндер, пристрій для куріння та трубку для куріння, вилучені 21.01.2026 в ході обшуку за адресою: м. Черкаси, вул. Оборонна, 12, гаражного приміщення № НОМЕР_1 , гаражно-будівельного кооперативу «Захисник», яке перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали проголошено о 14 год 50 хв 06.02.2026.

Слідчий суддя ОСОБА_1