№ 1-кс/755/17/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2026 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу - ОСОБА_3 , начальника сектору дізнання відділу поліції № 3 (з обслуговування житлового масиву «Русанівка») Дніпровського УП ГУ НП у м. Києва ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача ВД Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 від 24.10.2025 року про закриття кримінального провадження № 0000940 від 30.09.2025 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 356 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на постанову дізнавача ВД Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 від 24.10.2025 року про закриття кримінального провадження № 0000940 від 30.09.2025 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 356 КК України, яка мотивована тим, що 17.09.2025 року ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва (справа номер 755/17429/25) було задоволено скаргу та зобов`язано уповноважену особу Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві вчинити дію, передбачену статтею 214 КПК України - внести відомості, які вказані у заяві. Уповноваженою особою були внесені відомості за ст. 356 КК України і з цього часу слідство почало маніпулювати викладеною в заяві інформацією, оскільки у заяві викладені обставини за ст. ст. 135, 182, 190. 191, 192, 355, 356, 364 КК України. У заяві було зазначено, що працівники юридичної особи змушують укласти з ними договір (ст.355 КК, в якому ОСОБА_3 та його мати визнають себе виробниками електроенергії, в яких у квартирі знаходиться електроустановка, сонячної або вітрогенерації. Такий договір переводить їхні відносини з юридичною особою ТОВ «Київські енергетичні послуги» із цивільних правовідносин у господарські або комерційні відносини. Таким чином, громадянин який за ст. 13 Конституції України є власником всього надбання української нації, який має право користуватися своєю власністю (нафта, газ, АЕС, ТЕС, ТЕС, електромережі, газопроводи та інше). Відповідно до ст. 38 ЗУ «Про охорону природного середовища», законодавством України громадянам гарантується право загального використання природних ресурсів для задоволення суттєво необхідних потреб (естетичних, оздоровчих, рекреаційних, матеріальних, тощо) безоплатно, без закріплення цих ресурсів за окремими особами і надання відповідних дозволів, за винятком обмежень, передбачених законодавством України. Статтею 712 Цивільного кодексу України гарантовано поставку ресурсу до житла громадян, відповідно до якої, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Частина друга цієї статті зазначає, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором (інше встановлено спрощеним договором про публічні закупівлі між КМДА та ТОВ «Київські енергетичні послуги»), законом (ст. 62 ЗУ «Про ринок електричної енергії» - на постачальника покладені обов`язки - PSO) або не випливає з характеру відносин сторін (цивільні правовідносини, які до діяльності на ринку електричної енергії не мають ніякого відношення). Оскільки, ОСОБА_3 є вигодонабувачем Конвенції «Про захист прав та основоположних свобод людини», відповідно до якої, Україна зобов`язалася дотримуватися прав людини, про що було доведено юридичній особі. Відповідно до даної Конвенції, Україна та всі утворені нею юридичні та фізичні особи є боржниками відносно кожної людини, що заявить про своє право вигодонабувача за цією Конвенцією, без права зворотної вимоги, оскільки це односторонній договір. Так, була направлена вимога, відповідно до ст. 606 ЦК України, яка була проігнорована ТОВ «Київські енергетичні послуги» з посиланням на НПА НКРСКП, всупереч ст. 17 ЗУ «Про національну комісію», що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, до повноважень якої не входить видавати цивільні нормативно-правові акти, які регулюють права громадян. На заперечення ОСОБА_3 щодо заключення договору на запропонованих компанією умовах, які для нього є абсурдним, бо переводить їхні відносини з компанією та замовником з цивільно-правових у господарські, тобто, комерційні відносини, відповідно до яких, громадянин із власника та вигодонабувача, який користується загально народною власністю, перетворюється у споживача виробника електроенергії, який використовує електроенергію в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, однак, було повідомлено, що його приєднано до цього договору, без правового обґрунтування. Такі дії ТОВ «Київські енергетичні послуги» однозначно і беззаперечно порушують Резолюцію Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» № 39/248, ухвалену 09 квітня 1985 року на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН, в якій зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Таким чином, ОСОБА_3 було до органу досудового розслідування подано клопотання про зміну кваліфікації та визнання його потерпілим у кримінальному провадженні, вручення пам`ятки потерпілого, а також зазначено, які докази необхідно витребувати у компанії для підтвердження або спростування його показань 09.10.2025 року та 13.10.2025 року, однак, його клопотання розглянуто так і не було, натомість, 24.10.2025 року дізнавачем ВД Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000940, яку він просить скасувати, оскільки дізнавач виявив процесуальну бездіяльність щодо фактів, які вказують на системні правопорушення в енергетичному секторі. ОСОБА_3 було сплачено 10 500 гривень саме як авансовий платіж, ця сума була внесена як акт доброї волі, щоб надати постачальнику можливість документально підтвердити: право власності, балансову приналежність або право оперативного управління на електромережі (засоби виробництва); законність структури тарифу, за яким йому виставляють рахунки. Замість надання документів, постачальник продовжує силовий тиск, вимагаючи підписання завідомо невигідного комерційного договору, мотивуючи це виключно корпоративним правом, ігноруючи цивільне законодавство, яке прямо передбачено для цих відносин. Якщо постачальник стверджує, що між ними існують суто комерційні (господарські) відносини, як між вільними учасниками ринку, то заволодіння та обробка його персональних даних без його власноруч підписаної згоди є злочином. Згода на обробку даних не потрібна лише у випадку виконання державою загальносуспільних інтересів. Оскільки, постачальник заперечує цей статус і нав`язує ОСОБА_3 комерційні ціни, він не має жодної законної підстави володіти його даним, це пряме порушення Закону України «Про захист персональних даних» та ознака втручання у приватне життя. ОСОБА_3 заявляв дізнавачу про необхідність витребування договору між ДП «Гарантований покупець»/ постачальником ПУП ТОВ «Київські енергетичні послуги»/ ОСР ДТЕК «Київські електромережі». Згідно із законом, ДП «Гарантований покупець» вже відшкодовує ОСР витрати на розподіл. Отже, ці витрати не можуть бути враховані у тарифі. Вимога оплати за розподіл по дротах, які не належать постачальнику і вже оплачені державою - це ознака шахрайства (ст. 190 КК України). Дізнавачу було запропоновано зробити запит до Київської міської ради, щоб з`ясувати, чи передавалися коли-небудь мережі та ТП громади у власність цьому постачальнику. Дізнавач цього не зробив, що свідчить про його упередженість та небажання викривати відсутність правових підстав у постачальника розпоряджатися майном народу (ст. 13 Конституції України). ОСОБА_3 примушують підписати договір, де він втрачає статус споживача з державними гарантіями (згідно із ст. 712 ЦК України та ст. 38 Закону «Про охорону навколишнього природного середовища») і стає учасником ринку (так званим, просьюмером). Набуваючи таким чином статус виробника електроенергії з ілюзорною можливістю продати постачальнику надлишок електроенергії, його сонячних або вітрогенеруючих установок, ОСОБА_3 має нести ризики як підприємець (учасник ринку), що є абсурдом. З цього приводу, ОСОБА_3 була влаштована ціла комісія з виявлення за адресою його проживання електроустановок. Всі зацікавлені юридичні особи були запрошені та попереджені, що у випадку відмови приймати участь у діях комісії, вони погоджуються керуватися висновками тих, хто був присутній та власноруч підписав висновок. Висновок комісії, в якому підтверджена відсутність за адресою його проживання будь-яких електроустановок, отримали ОСР ДТЕК «Київське електромережі» та ПУП ТОВ «Київські енергетичні послуги». Це порушення ст. 22 та ст. 41 Конституції України, оскільки звужує його права. У Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» № 39/248, ухваленої 09 квітня 1985 року на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН, зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Також, свою позицію з приводу договорів висловила палата Верховного Суду в постанові № 227/3760/19 від 26 жовтня 2022 року (провадження № 14-79цс21), а саме те, що підпис є невід`ємним елементом правочину. Наявність підпису підтверджує наміри учасника (учасників), його волевиявлення, забезпечує його ідентифікацію, а також, цілісність документа, яким формалізується правочин. Закриття справи дізнавачем на підставі лише листа від постачальника - це спроба легалізувати самоправство. Дізнавач фактично став на бік юридичної особи, ігноруючи те, що спір про право власності на мережі, ТП та обґрунтованість тарифу, не може вирішуватися методами силового тиску. Якщо це провадження не буде відновлено, то ці особи повторно прийдуть вчиняти тиск, не маючи на те жодних законних повноважень (рішень суду, доручень чи довіреностей). Це перетворює Україну з правової держави на територію, де монополіст стоїть вище за закон. Дізнанням не наведено обставин із посиланням на докази та мотиви неврахування окремих доказів (двох клопотань, які три тижні очікували у дізнавача у сейфі закриття провадження), мотиви з яких дізнавач не взяв до уваги доводи заявника, і мотиви, з яких він виходив при винесені постанови про закриття кримінального провадження, в повному обсязі не з`ясував зазначені заявником обставини вчинених кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 135, 182, 190, 191, 192, 355, 356, 364 КК України, що ставить під сумнів законність вказаної вище постанови, як і не дотримання строків під час розгляду клопотань.

У судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав, прохав її задовольнити з наведених у ній підстав, зазначивши, що органом досудового розслідування не було витребувано документів щодо того, чи є право власності на електромережі у ДТЕК, чи передавались їм електромережі Київською міською радою. Між ним та ДТЕК у 2008 році було укладено договір на постачання електроенергії до 2019 року, а в 2019 році з`явилися такі поняття як постачання та розподіл, однак, він не має електроустановки, тому, йому розподіл не потрібен, почалися збільшуватися тарифи, він прохав надати договір, оскільки у 2019 році вони його не укладали, вирішилося так, що якщо він не оплачує послуги, то він приєднається до договору від 2008 року, і вказані договори він прохав витребувати з метою встановлення того, що його примушують до підписання цивільних правовідносин, де не підтвердивши право власності, всі борги списуються на споживача. Для відключення йому електроенергії повинно бути рішення суду, акт відключення, але до нього прийшли та повідомили, що відключать електропостачання без жодних документів та підстав. Таким чином, вважає, що наявні ще й ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 194-1 КК України, оскільки ДТЕК отримує прибуток з того, на що вони не довели право власності, а також, ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 355 КК України, оскільки вбачається його примушування до підписання договору після 2019 року, таким чином, вважає, що досудове слідство проведено поверхово та без з`ясування всіх обставин.

У судовому засіданні начальник сектору дізнання відділу поліції № 3 (з обслуговування житлового масиву «Русанівка») Дніпровського УП ГУ НП у м. Києва ОСОБА_4 заперечив щодо задоволення скарги, зазначивши, що обов`язком дізнавача, у першу чергу, є дослідження всіх необхідних обставин у межах кримінального провадження. ОСОБА_3 повідомив, що до нього прийшли особи, які намагались відключити йому електропостачання, він цього не допустив, і відділом дізнання було проведено ряд дій, а саме, встановлено, що договір було укладено з ОСОБА_6 , а заявник ОСОБА_3 до укладання, виконання, пролонгації, оскарження договору немає жодного відношення, потерпілою може бути саме ОСОБА_6 . Відповідно до ст. 477 КПК України, якщо шкода завдана потерпілій особі, провадження набуває форму приватного обвинувачення. Вказане кримінальне провадження розпочато на підставі ухвали слідчого судді, було проведено повне та всебічне досудове розслідування, допитано скаржника ОСОБА_3 в якості свідка, який підтвердив всі обставини та, дослідивши підстави відключення електроенергії, ними було встановлено, що мала місце заборгованість і ОСОБА_6 з приводу цього було направлено повідомлення, в якому зазначено, що в разі несплати цієї заборгованості, буде відключено електропостачання, однак, ОСОБА_6 на повідомлення не відповіла, а це може зробити лише остання, тому, було направлено відповідальних осіб для від`єднання електропостачання, однак, через агресивну поведінку ОСОБА_3 , це зробити не вдалося, та в подальшому, ОСОБА_6 сплатила заборгованість, тобто, остання та ОСОБА_3 знали про необхідність сплати боргу і до цього часу, квартиру не від`єднано від електропостачання. Ними було отримано відповідь від Yasno та ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», допитано ОСОБА_3 в якості свідка, зокрема, останній заперечував щодо допиту його матері ОСОБА_6 , тому, вони позбавлені можливості допитати ОСОБА_6 , зокрема, остання може самостійно звернутися із заявою про вчинення кримінального правопорушення як потерпіла. ОСОБА_6 була обізнана про наявність кримінального провадження, оскільки з ОСОБА_3 проживають однією сім`єю, однак, з будь-якими заявами остання не зверталася. Отже, будь-яких самоуправних дій не встановлено, потерпіла із заявою не зверталася, тому, скарга задоволенню не підлягає. Зокрема, надав для огляду матеріали кримінального провадження № 0000940.

На заперечення начальника сектору дізнання відділу поліції № 3 (з обслуговування житлового масиву «Русанівка») Дніпровського УП ГУ НП у м. Києва ОСОБА_4 ОСОБА_3 зазначив, що із заявою про вчинення кримінального правопорушення зверталася також і його мати ОСОБА_6 , яка особисто її підписала, тобто, остання є заявником і він повідомляв дізнавачу про те, що він зможе забезпечити останню до відділу дізнання у разі такої необхідності, однак, йому повідомили, що такої необхідності немає, а додому до них ніхто не приходив і його матір так і не допитано щодо всіх обставин.

Вивчивши доводи скарги, заслухавши думку ОСОБА_3 та начальника сектору дізнання відділу поліції № 3 (з обслуговування житлового масиву «Русанівка») Дніпровського УП ГУ НП у м. Києва ОСОБА_4 , дослідивши надані до скарги докази, оглянувши матеріали кримінального провадження № 0000940, слідчий суддя встановив наступне.

Згідно зі п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, зокрема, рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Враховуючи важливість інституту закриття кримінального провадження для належної реалізації прав осіб, пов`язаних із вчиненням кримінального правопорушення, ухвали слідчих суддів, які постановляють за результатами розгляду скарги на постанову про закриття кримінального провадження, мають містити відповіді на всі доводи скаржника, які зумовили звернення до слідчого судді (позиція ВССУ, відображена в Узагальненні, яка ураховується судом з огляду на положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Аналогічні положення відображені і у ч. 4 ст. 38 КПК України щодо зобов`язань самого органу досудового розслідування, які вказують, що останній має застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності розслідування.

Закриття кримінального провадження, відповідно до ст. ст. 2, 284 КПК України, є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні, використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Неупередженість означає дослідження органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч. 1 ст. 94 КПК України, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Таким чином, дізнавач, слідчий, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

Доказування, згідно з ч. 2 ст. 91 КПК України, полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Водночас, для закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України (відсутність в діянні складу кримінального правопорушення), слідству слід встановити: 1) наявність діяння, вчиненого особою; 2) наявність доказів, за яких можна встановити факт відсутності у діянні хоча б одного елемента складу злочину - об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкту, суб`єктивної сторони.

Ознайомившись зі скаргою та дослідивши долучені до неї матеріали, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню, оскільки, з урахуванням всіх обставин, встановлених при розгляді скарги, дізнавачем при розгляді та винесенні постанови про закриття кримінального провадження від 24.10.2025 року, перевірка проведена поверхово, без ретельного з`ясування всіх обставин.

Як зазначив у судовому засіданні начальник сектору дізнання відділу поліції № 3 (з обслуговування житлового масиву «Русанівка») Дніпровського УП ГУ НП у м. Києва ОСОБА_4 , договір було укладено між ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» та ОСОБА_6 , тому, ОСОБА_3 до укладання, виконання, оскарження договору немає жодного відношення, потерпілою може бути саме ОСОБА_6 .

У свою чергу, у судовому засіданні ОСОБА_3 зазначив, що із заявою про вчинення кримінального правопорушення зверталася також і його мати ОСОБА_6 , яка особисто її підписала та яка міститься у матеріалах кримінального провадження № 0000940.

Відповідно до листа ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», що містить у матеріалах вказаного кримінального провадження за наявною інформацією, за адресою: АДРЕСА_1 , було відкрито особовий рахунок для розрахунків за спожиту електричну енергію на ім`я ОСОБА_6 .

Зокрема, у матеріалах провадження міститься заява у порядку ст. 214 КПК України, яка подана як ОСОБА_3 , так і ОСОБА_6 , однак, ОСОБА_6 органом досудового розслідування жодного разу не викликалася та не допитувалася щодо обставин.

Таким чином, під час проведення досудового розслідування необхідно з`ясувати та ретельно перевірити всі обставини, вжити заходів щодо можливості допиту ОСОБА_6 , надати належну оцінку всім доказам для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин для прийняття відповідного рішення.

Згідно зі ч. 3 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. ст. 303-307, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача ВД Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 від 24.10.2025 року про закриття кримінального провадження № 0000940 від 30.09.2025 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 356 КК України, - задовольнити.

Постанову дізнавача ВД Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 від 24.10.2025 року про закриття кримінального провадження № 0000940 від 30.09.2025 року - скасувати.

Копію ухвали надіслати для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя