ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 753/4198/23

провадження № 51-2087км25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Київського апеляційного суду від 04 березня 2025 року в кримінальному провадженні стосовно

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України,

уродженця м. Києва,

виправданого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК.

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Дарницький районний суд м. Києва вироком від 04 жовтня 2023 року визнав ОСОБА_7 невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4ст. 185 КК, та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) виправдав його у зв`язку з недоведеністю в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення.

Вирішив питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Орган досудового розслідування обвинувачував ОСОБА_7 в тому, що він 14 січня 2023 року близько 18:50, перебуваючи в приміщенні гіпермаркету «Епіцентр» у м. Києві, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись та вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу взяв належний ТОВ «Епіцентр К» товар, а саме батарейки «Varta Diall», на загальну суму 1000 грн, поклав його в кишеню куртки та, не розрахувавшись, направився до виходу, проте кримінальне правопорушення не зміг довести до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки його зупинили працівники охорони.

Дії ОСОБА_7 орган досудового розслідування кваліфікував за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану.

Київський апеляційний суд ухвалою від 04 березня 2025 року закрив апеляційне провадження за скаргою прокурора на вказаний вище вирок суду першої інстанції.

Вимоги касаційної скарги й доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на незаконність прийнятого апеляційним судом рішення, просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 04 березня 2025 року у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та призначити новий розгляд у цьому суді.

Автор скарги стверджує, що суд апеляційної інстанції, порушуючи вимоги статей 370, 419 КПК, не надав оцінки доводам апеляційної скарги прокурора щодо незаконності рішення місцевого суду, доведеності стороною обвинувачення перед судом першої інстанції всіх елементів складу кримінального правопорушення, визначеного ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК, у тому числі суб`єктивної сторони (прямого умислу, корисливого мотиву, мети безоплатно звернути товар на свою користь).

Касатор наголошує, що апеляційний суд за наслідками розгляду апеляційної скарги прокурора неправильно ухвалив рішення про закриття апеляційного провадження, передбачене ч. 2 ст. 403 КПК, замість одного з варіантів рішень, визначених у ч. 1 ст. 407 цього Кодексу, адже прокурор не відмовлявся від своєї скарги.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні прокурор підтримавкасаційну скаргу, просив її задовольнити.

Інші учасники в судове засідання не з`явилися, про день, час і місце касаційного розгляду провадження повідомлялись, заяв чи клопотань щодо відкладення розгляду провадження не подавали.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження і доводи, викладені в касаційній скарзі, Суд дійшов висновку, що касаційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

За приписами ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.

Частиною 1 ст. 412 КПК передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно зі ст. 413 КПК неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є:

1) незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; 2) застосування закону, який не підлягає застосуванню; 3) неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту; 4) призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Як убачається з матеріалів цього кримінального провадження, вироком районного суду ОСОБА_7 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч. 4 ст. 185 КК, та виправдано у зв`язку з відсутністю в його діяннях складу кримінального правопорушення.

Прокурор не погодився з виправдувальним вироком і оскаржив його до апеляційного суду. Апеляційний суд відкрив апеляційне провадження за скаргою прокурора. У подальшому, у зв`язку із набуттям 09 серпня 2024 року чинності Законом № 3886-IX, згідно з яким кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує 2 НМ, державний обвинувач подав апеляційну скаргу зі змінами, у якій просив виправдувальний вирок скасувати та на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК закрити кримінальне провадження у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Апеляційний суд з огляду на позицію ОСОБА_7 , який в суді першої інстанції наполягав на ухваленні стосовно нього виправдувального вироку, в суді апеляційної інстанції заперечував щодо закриття кримінального провадження з підстави декриміналізації, дійшов висновку про безпредметність подальшого апеляційного розгляду і про відсутність підстав для закриття кримінального провадження в порядку п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК.

Верховний Суд уважає ці висновки апеляційного суду передчасними, виходячи з нижчезазначеного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 419 КПК в мотивувальній частині ухвали апеляційного суду зазначаються: короткий зміст вимог, викладених в апеляційній скарзі; встановлені цим судом обставини з посиланням на докази; мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався; в резолютивній частині ухвали цього суду зазначаються висновки суду апеляційної інстанції по суті вимог апеляційної скарги.

За правилами ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотримання вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підставі його ухвалення.

Прокурор подав апеляційну скаргу у зв`язку з незгодою з виправдуванням обвинуваченого. Проте апеляційний суд не перевірив доводів апеляційної скарги прокурора, не надав на них ґрунтовних відповідей і незважаючи на відсутність відмови апелянта від скарги, постановив рішення про закриття апеляційного провадження, чим порушив вимоги статей 370, 419 КПК.

За наслідками апеляційного розгляду, суд апеляційної інстанції може постановити ухвалу та прийняти рішення, передбачене одним із пунктів 1, 2, 3, 5, 6 ч. 1 ст. 407 КПК, з урахуванням вимог статей 284, 417 КПК.

Крім того, під час розгляду скарги прокурора апеляційний суд не урахував положення гл. 36-1 КПК, яка регламентує розгляд кримінального провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність.

Посилання суду апеляційної інстанції на заперечення ОСОБА_7 щодо закриття кримінального провадження стосовно нього на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК, не є підставою для невиконання вимог ст. 479-2 КПК.

Отже, апеляційний суд, постановивши рішення про закриття апеляційного провадження, не виконав вимог статей 370, 404, 419 КПК України, не перевірив апеляційну скаргу прокурора, ухвалив рішення всупереч вимогам ст. 417 КПК та безпідставно закрив апеляційне провадження, не надавши відповіді на доводи сторони обвинувачення, яка заперечує наявність підстави до ухвалення виправдувального вироку.

Таким чином, ураховуючи вимоги статей 370, 404, 419 КПК суд апеляційної інстанції повинен був розглянути апеляційну скаргу прокурора щодо незаконності ухвалення виправдувального вироку, дати мотивовані відповіді на доводи апеляційної скарги щодо наявності у діях ОСОБА_7 складу інкримінованого йому кримінального правопорушення та постановити рішення, передбачене одним із пунктів 1, 2, 3, 5, 6 ст. 407 КПК, з урахуванням приписів статей 284, 417, ч. 2 ст. 479-2 КПК.

Допущені апеляційним судом порушення вимог кримінального процесуального закону з огляду на положення ст. 412 КПК є істотними, оскільки перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За таких обставин касаційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, ухвала апеляційного суду - скасуванню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

У ході нового апеляційного розгляду суду слід урахувати наведене у цьому рішенні, усунути вказані недоліки, повно та всебічно перевірити доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, і прийняти законне й обґрунтоване рішення з урахуванням особливостей вказаного кримінального провадження, передбачених гл. 36-1 КПК.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 04 березня 2025 року в кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 скасуватий призначити новий розгляд у цьому суді.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3