Справа № 539/330/26
Провадження № 1-кс/539/83/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2026 року місто Лубни

Слідчий суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лубнах Полтавської області клопотання слідчого Слідчого відділу Лубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Лубен Полтавської області, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, освіта середня спеціальна, раніше судимого: 31 березня 2010 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за частиною третьою статті 185, частиною другою статті 185 Кримінального кодексу України (далі КК України) до 3 років 6 місяців позбавлення волі, згідно зі статтею 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком 1 рік; 29 вересня 2010 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за частиною третьою статті 185, частиною другою статті 185 КК України, на підставі статті 70 КК України до 3 років позбавлення волі, згідно зі статтею 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком 1 рік; 03 червня 2015 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за частиною третьою статті 15 частиною другою статті 186, частиною першою статті 125 КК України, на підставі статей 70, 72 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 16 жовтня 2019 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за частиною третьою статті 185, частиною другою статті 190 КК України, на підставі статті 70 КК України до 4 років позбавлення волі; 07 квітня 2020 року Київським районним судом міста Полтави за частиною другою статті 185 КК України до 2 років позбавлення волі, відповідно до статті 70 КК України приєднано вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 16 жовтня 2019 року; 26 листопада 2024 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за частиною четвертою статті 185, статтею 395 КК України до 5 років позбавлення волі, згідно зі статтею 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком 2 роки,

у кримінальному провадженні № 0000042, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 січня 2026 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частинами першою та другою статті 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Слідчого відділу Лубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області (далі СВ Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області) ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 .

Клопотання мотивоване тим, що у провадженні СВ Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000042, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 січня 2026 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частинами першою та другою статті 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , при невстановлених слідством обставинах (точної дати та часу не встановлено), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливою метою, незаконно придбав метадон у пігулках, який відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, які незаконно зберігав при собі з метою збуту.

Продовжуючи свій злочинний умисел, 23 січня 2026 року приблизно о 10.47 год ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: Полтавська область, місто Лубни, вулиця Чкалова, поблизу будинку № 34, діючи з прямим умислом, з корисливим мотивом, незаконно збув особі зі зміненими особистими даними ОСОБА_8 за 500 грн вісім пігулок метадону, які відповідно до висновку експерта від 27 січня 2026 року № СЕ-19/117-26/2032-НЗПРАП є наркотичним засобом, обіг яких обмежено, загальною масою 0,08 г.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 307 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті наркотичних засобів.

ОСОБА_5 при невстановлених слідством обставинах (точної дати та часу не встановлено), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливою метою, незаконно придбав метадон у пігулках, який відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, які незаконно зберігав при собі з метою збуту.

Продовжуючи свій злочинний умисел, 30 січня 2026 року приблизно о 10.52 год ОСОБА_5 , знаходячись у приміщенні залізничного вокзалу, що за адресою: Полтавська область, місто Лубни, площа Вокзальна, 6, діючи повторно, з прямим умислом, з корисливим мотивом, незаконно збув особі зі зміненими особистими даними ОСОБА_8 за 300 грн п`ять пігулок метадону, який відноситься до наркотичних засобів.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 307 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті наркотичних засобів, вчиненому повторно.

30 січня 2026 року о 12.13 год ОСОБА_5 фактично затримано відповідно до статті 208 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 307 КК України.

30 січня 2026 року за вказаними фактами злочинної діяльності ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами першою та другою статті 307 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: даними, встановленими з протоколу про хід та результати проведення контролю за вчиненням злочину від 24 січня 2026 року відповідно до якого 23 січня 2026 року проведено оперативну закупку небезпечного наркотичного засобу метадон у ОСОБА_5 ; даними, встановленими з протоколу огляду грошових коштів від 23 січня 2026 року, відповідно до якого проведено огляд грошових коштів у сумі 500 грн, виділених для проведення оперативної закупки у ОСОБА_5 ; даними, встановленими з протоколу добровільної видачі від 23 січня 2026 року, відповідно до якого ОСОБА_8 добровільно видав працівникам поліції придбанні у ОСОБА_5 вісім пігулок наркотичний засіб метадон; даними, встановленими з висновку експерта від 27 січня 2026 року № СЕ-19/117-26/2032-НЗПРАП, відповідно до якого придбанні вісім пігулок у ОСОБА_5 є наркотичним засобом, обіг яких обмежено, загальною масою 0,08 г; даними, встановленими з протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 14 січня 2026 року, відповідно до якого останній дав показання про те, що йому відомий ОСОБА_5 , який на систематичній основі займається збутом наркотичних засобів; даними, встановленими з протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 24 січня 2026 року, відповідно до якого останній дав показання про те, що 23 січня 2026 року він придбав у ОСОБА_5 наркотичний засіб метадон, а саме вісім пігулок, які у подальшому він добровільно видав працівникам поліції; даними, встановленими з протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 24 січня 2026 року, відповідно до якого останній надав показання про те, що 23 січня 2026 року він був присутнім як понятий під час проведення оперативної закупки у ОСОБА_5 , під час якої ОСОБА_8 добровільно видав працівникам поліції придбані у ОСОБА_5 вісім пігулок білого кольору; даними, встановленими з протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 24 січня 2026 року, відповідно до якого останній дав показання про те, що 23 січня 2026 року він був присутній як понятий під час проведення оперативної закупки у ОСОБА_5 , під час якої ОСОБА_8 добровільно видав працівникам поліції придбані у ОСОБА_5 вісім пігулок білого кольору; даними, встановленими з протоколу затримання ОСОБА_5 відповідно до статті 208 КПК України від 30 січня 2026 року, відповідно до якого вилучено грошові кошти в загальній сумі 300 грн, які при освітленні джерелом ультрафіолетового випромінювання освічуються яскравим зеленим кольором, паперовий згорток з речовиною рослинного походження, зовні схожу на «канабіс», медичний блістер «Метафін» з 5 пігулками; даними, встановленими з протоколу освідування від 30 січня 2026 року, під час якого у ОСОБА_5 на долонях останнього виявлено нашарування речовини, яка освічується яскравим зеленим кольором; даними, встановленими з протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 30 січня 2026 року, відповідно до якого останній дав показання про те, що 30 січня 2026 року він придбав у ОСОБА_5 наркотичний засіб метадон, а саме 5 пігулок, які у подальшому він добровільно видав працівникам поліції; даними, встановленими з протоколу допиту свідка ОСОБА_11 від 30 січня 2026 року, відповідно до якого останній дав показання про те, що 30 січня 2026 року він був присутнім як понятий під час проведення оперативної закупки у ОСОБА_5 , під час якої ОСОБА_8 добровільно видав працівникам поліції придбані у ОСОБА_5 5 пігулок білого кольору; даними, встановленими з протоколу допиту свідка ОСОБА_12 від 30 січня 2026 року, відповідно до якого останній дав показання про те, що 30 січня 2026 року він був присутнім як понятий під час проведення оперативної закупки у ОСОБА_5 , під час якої ОСОБА_8 добровільно видав працівникам поліції придбані у ОСОБА_5 5 пігулок білого кольору; іншими доказами у їх сукупності.

Метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, відповідно до статті 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Так, підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, без обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, чи в разі застосування відносно нього більш м`якішого запобіжного заходу, через усвідомлення можливої втрати свободи на тривалий строк, зможе ухилитися від слідства та суду, змінити місце свого проживання, не повідомивши про це слідчого та прокурора, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення йому покарання за скоєне кримінальне правопорушення.

Установлено, що підозрюваний раніше вчиняв кримінальне правопорушення та має непогашені судимості. ОСОБА_5 на шлях виправлення не став, а навпаки почав свою злочинну діяльність пов`язану зі збутом наркотичних речовин. Крім того, у зв`язку з військовою агресією значна частина території України на даний час окупована, де ведуться активні бойові дії. Перебуваючи на волі, без застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також у випадку застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу, підозрюваний ОСОБА_5 переслідуючи мету уникнення від кримінальної відповідальності, зможе залишити місце свого проживання, що у подальшому призведе до неможливості прийняття кінцевого рішення по справі.

Фактичними підставами застосування запобіжного заходу тримання під вартою, є систематичність вчинення тяжких злочинів ОСОБА_5 , оскільки він на даний час обґрунтовано підозрюється у вчиненні двох епізодів тяжких злочинів передбачених частинами першою та другою статті 307 КК України, а також маючи непогашені судимості вчинив інший тяжкий, корисливий злочин. Таким чином перебування ОСОБА_5 на волі, без застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, призведе до продовження його злочинної діяльності та вчинення лише нових умисних тяжких злочинів.

Перебуваючи на волі, підозрюваний, переслідуючи мету уникнення від кримінальної відповідальності, як самостійно, так і із залученням сторонніх осіб схильних до вживання наркотичних речовин, зможе незаконно вплинути шляхом погроз або вмовлянь на свідків, що призведе до зміни ними своїх показань або відмови від дачі показань, що у подальшому може поставити під сумнів обґрунтованість підозр ОСОБА_5 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, оскільки йому, на виконання вимог частини другої статті 184 КПК України вручено копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, в яких зазначені особисті анкетні дані свідків вчинення підозрюваним злочинів.

Так, до цього часу у кримінальному провадженні залишаються не проведені слідчі дії, участь у проведенні яких підозрюваного ОСОБА_5 є необхідною задля досягнення повноти, всебічності, об`єктивності та неупередженості досудового розслідування. Без застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, або в разі обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, підозрюваний ОСОБА_5 , через усвідомлення можливості позбавлення волі на строк до 10 років, матиме реальну можливість перешкоджати проведенню слідчих дій та судових експертиз, що призведе до втрати доказів у кримінальному провадженні та не можливості прийняття законного та обґрунтованого рішення по справі.

Перелічені ризики обґрунтовано не дають підстав застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Інші більш м`які запобіжні заходи не можливо застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 .

Особисте зобов`язання не можливо застосувати у зв`язку з тим, що підозрюваний ОСОБА_5 , через усвідомлення можливості позбавлення волі на строк до 10 років, матиме можливість перешкоджати проведенню слідчих дій та судових експертиз, що призведе до втрати доказів у кримінальному провадженні та не можливості прийняття законного та обґрунтованого рішення по справі. Крім того, перебування підозрюваного на волі призведе лише до вчинення ним лише нових умисних тяжких злочинів.

Особисту поруку не можливо застосувати у зв`язку з тим, що до прокурора не надходили письмові звернення осіб, які заслуговують на довіру, щодо взяття на поруки підозрюваного.

Домашній арешт не можливо застосувати у зв`язку з тим, що підозрюваний матиме реальну можливість контактувати з наркозалежними особами, що призведе до продовження його злочинної діяльності у вигляді збуту наркотичних засобів та психотропних речовин.

Отже, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, передбачених частинами першою та другою статті 307 КК України, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, наявні докази, здобуті під час досудового слідства, які є вагомими та достатніми. Підозрюваний після вчинення кримінального правопорушення на шлях виправлення не став, а навпаки почав свою злочинну діяльність пов`язану зі збутом наркотичних речовин та, перебуваючи на волі без застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, матиме реальну можливість незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, зможе продовжити свою злочинну діяльність пов`язану зі збутом психотропних речовин, що призведе лише до вчинення ним нових умисних злочинів з метою незаконного збагачення.

На підставі викладеного слідчий СВ Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , у поданому до суду клопотанні просив: застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб; при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити заставу в межах вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити з підстав, вказаних у його мотивувальній частині. Зазначив, що у підозрюваного немає соціальних зав`язків в місці постійного проживання, немає батьків, дружини, дітей та родичів. Вказував, що інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити ризикам, які є обґрунтованими та доведеними.

Слідчий ОСОБА_4 вказував, що повністю погоджується з доводами прокурора, просив задовольнити клопотання.

Захисник ОСОБА_6 заперечив щодо задоволення клопотання слідчого та доводів прокурора. Просив застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме особисте зобов`язання. Вказував, що підозрюваний свою вину визнає повністю в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, має постійне місце проживання і тимчасові заробітки. Оскільки в країні введено військовий стан, то ОСОБА_5 не зможе покинути місце проживання та виїхати за межі країни. Зазначив, якщо суд дійде висновку про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то визначити заставу в межах двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні вказував, що погоджується з доводами адвоката та просив застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Вказував, що дійсно вчинив інкриміновані йому кримінальні правопорушення, оскільки потрібні були гроші. Зазначив, що він вчинив кримінальні правопорушення під час іспитового строку, водночас він протягом року постійно відмічався, тому зможе належним чином виконати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Також вказував, що працює неофіційно, середньоденний заробіток складає 1 000 грн.

Слідчий суддя, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані ними матеріали та проаналізувавши в системному зв`язку усі наявні на час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу відомості, які мають значення при вирішенні питання застосування заходу забезпечення кримінального провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, приходить до наступного.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (частина друга статті 1 КПК України).

Згідно з частиною першою статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Пунктом 3 частини другої статті 131 КПК України визначено, що заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, запобіжні заходи.

Відповідно до частини першої статті 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

За змістом частини другої статті 132 КПК України клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається: 1) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, якщо інше не передбачено пунктом 2 цієї частини; 2) у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, до Вищого антикорупційного суду.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням (частина третя статті 132 КПК України).

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються (частина шоста статті 132 КПК України).

До клопотання слідчого, дізнавача, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання (частина сьома статті 132 КПК України).

Згідно з частиною першою статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За змістом статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до частини першої статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною другою статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (пункт 4 частини другої статті 183 КПК України).

Як вбачається з матеріалів клопотання, у цьому випадку, необхідність його застосування слідчий, прокурор обґрунтовують тим, що підозрюваний об`єктивно підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами першою та другою статті 307 КК України, які відповідно до статті 12 КК України є тяжкими злочинами, а відповідальність за кримінальне правопорушення, передбачене частиною другою статті 307 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до десяти років, у зв`язку з чим останній, будучи обізнаним з мірою покарання за вчинені діяння, може здійснити дії передбачені статтею 177 КПК України.

В ході судового розгляду встановлено, що органами досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами першою та другою статті 307 КК України за обставин викладених у підозрі.

За вказаним фактом, відомості по матеріалах було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочате досудове розслідування, у ході якого 30 січня 2026 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами першою та другою статті 307 КК України, та подано до слідчого судді зазначене клопотання про застосування запобіжного заходу, аналізуючи яке на дотримання положень КПК України, слідчий суддя враховує таке.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази свідчать про обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_5 , оскільки надані докази підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити інкриміновані йому правопорушення.

Також слідчий суддя сприймає як переконливі та такі, що заслуговують на увагу, доводи сторони обвинувачення в частині аргументації ризиків, передбачених статтею 177 КПК України у цьому провадженні, оскільки такі ризики належним чином вмотивовані слідчим, прокурором та підтверджуються наявними матеріалами, у тому числі у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками.

Злочини, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , в аспекті кримінально-правової кваліфікації відносяться до категорії тяжких. Отже, як ризики, які дають підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першої статті 177 КПК України, варто розцінювати ту обставину, що він, розуміючи невідворотність покарання за скоєні злочини, може переховуватись від органів досудового розслідування, суду. ОСОБА_5 у разі застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, знаходячись на волі, через усвідомлення втрати свободи на тривалий строк, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, змінити місце проживання, не повідомивши про це слідчого, прокурора та/або суд, що унеможливить своєчасне прийняття процесуальних рішень, судового розгляду, притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення.

Характер інкримінованих ОСОБА_5 злочинів, пов`язаних з одержанням неправомірної вигоди, свідчить про наявність достатніх підстав для критичної оцінки моральних якостей останнього, що підтверджує високу ймовірність його свідомої позапроцесуальної поведінки.

Також вагомим є наведений стороною обвинувачення ризик того, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може здійснювати незаконний вплив на свідків.

Крім того, враховуючи початкову стадію кримінального провадження, не виключено, що підозрюваний може вчинити дії, спрямовані на перешкоджання проведенню слідчих дій та судових експертиз, що призведе до втрати доказів у кримінальному провадженні та не можливості прийняття законного та обґрунтованого рішення по справі.

Також слідчий суддя не виключає, що у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний може продовжити злочинну діяльність або вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема, пов`язане зі збутом психотропних речовин з метою незаконного збагачення. Ризик повторного вчинення кримінального правопорушення суд оцінює як високий, оскільки, обвинувачений ніде не працює, вчинив інкриміновані йому кримінальні правопорушення, зокрема, з метою заробітку. Судом враховано систематичність вчинення тяжких злочинів ОСОБА_5 , оскільки він на даний час підозрюється у вчиненні двох епізодів тяжких злочинів, а також, маючи непогашені судимості, вчинив інший тяжкий, корисливий злочин.

За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення та стороною захисту, слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором доведено наявність обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України.

Слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінивши у сукупності всі обставини, у тому числі визначені пунктами 112 частини першої статті 178 КПК України, вважає, що вони у своїй сукупності, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків, репутація; майновий стан; а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини, вказують на те, що обставини, передбачені пунктом 3 частини першої статті 194 КПК України, є дійсними, що, у світлі норм кримінального процесуального законодавства, свідчить про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому на цій стадії провадження слідчий суддя не вправі перевіряти докази з точки зору їх належності та допустимості, а лише встановлює наскільки їх сукупність є достатньою вважати про ймовірну причетність особи до вчинення кримінального правопорушення. На початковій стадії розслідування слідчий суддя, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у цьому випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя враховує, що такі дії цілком вірогідні з огляду на покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів.

Дані визначені пунктами 13 частини третьої статті 132 КПК України є дійсними, оскільки встановлено наявність передумов, регламентованих пунктом 3 частини першої статті 194 КПК України.

Зазначені стороною захисту обставини в світлі наведених вище фактичних даних та характеристики кримінальних правопорушень, у яких ОСОБА_5 підозрюється, не є настільки переконливими та вагомими, щоб знизити встановлені ризики до маловірогідності чи до їх виключення на цьому етапі досудового розслідування.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя, дослідивши надані докази у порядку статті 94 КПК України, з огляду на встановленість факту наявності у провадженні обставин визначених пунктами 13 частини першої статті 194 КПК України, вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, як обґрунтоване.

Оцінюючи можливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, слідчий суддя враховує, що така оцінка стосується перспективних фактів, а також використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 15 частини першої статті 177 КПК України, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Суд враховує, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою. Інші, більш м`які запобіжні заходи, не пов`язані з триманням під вартою, застосувати до ОСОБА_5 неможливо з наступних причин:

- особисте зобов`язання неможливо застосувати, оскільки вказаний запобіжний захід є найменш суворим запобіжним заходом з-поміж інших, передбачених статтею 176 КПК України, і є неспіврозмірним із врахуванням інкримінованого, не забезпечить належної поведінки підозрюваному під час досудового розслідування та фактично виключає будь-який контроль за його поведінкою за умови перебування на свободі, що створить усі необхідні умови для настання ризиків, передбачених статтею 177 КПК України;

- особисту поруку неможливо застосувати у зв`язку з тим, що на адресу органу досудового розслідування, прокуратури та суду не надходило письмових звернень від осіб, готових поручитися за підозрюваного та забезпечити його належну процесуальну поведінку, що негативно характеризує його особу;

- заставу неможливо застосувати у зв`язку з тим, що на адресу органу досудового розслідування, прокуратури та суду не надходило заяв або клопотань від підозрюваного, його захисника, рідних чи інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

- домашній арешт неможливо застосувати у зв`язку з тим, що підозрюваний підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання вчиненню вказаних ризиків, а його перебування на свободі дасть йому усі можливості продовжувати вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Вирішуючи питання про співвідношення особистого зобов`язання та тримання під вартою, суд зазначає наступне. Особисте зобов`язання є найменш суворим запобіжним заходом з-поміж інших. У цьому контексті особисте зобов`язання не запобігає можливості вільного спілкування підозрюваного як особисто, так і за допомогою засобів телекомунікації з особами, стосовно яких є обов`язок утриматись від спілкування, та не зможе запобігти ризикам, які визнані судом доведеними.

Слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання сторони захисту щодо застосування до підозрюваного запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, а саме у вигляді особистого зобов`язання, оскільки такий запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, визначеним частиною першою статті 177 КПК України, які слідчим суддею визнано доведеними.

Задовольняючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги статті 183 КПК України та вважає за необхідне визначити підозрюваному заставу у розмірі, який буде достатнім для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, з урахуванням вимог статті 182 КПК України.

Прокурором в судовому засіданні доведено необхідність у визначенні підозрюваному альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 266 240 грн, тому слідчий суддя дійшов висновку, що такий альтернативний запобіжний захід є достатнім для запобігання ризикам, визначеним частиною першою статті 177 КПК України, які слідчий суддя визнав доведеними, та покладенням обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК України.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 129, 131, 132, 176178, 182, 183, 193, 194, 309, 310, 369372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не пов`язаного з триманням під вартою, у вигляді особистого зобов`язання залишити без задоволення.

Клопотання слідчого Слідчого відділу Лубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з моменту його фактичного затримання, а саме до 12 годин 13 хвилин 31 березня 2026 року включно.

Визначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , альтернативний запобіжний захід заставу для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, визначених КПК України, у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 266 240 (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) гривень, яка може бути внесена як підозрюваним, так й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на рахунок: отримувач ТУ ДСАУ в Полтавській області, ЗКПО 26304855, р/р UA 0015950 В ДКСУ м. Київ, МФО 820172, призначення платежу застава, № ухвали суду та назва суду, прізвище, ім`я, по батькові платника застави, сума застави, дата внесення застави.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі суду, протягом строку її дії.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до частини п`ятої статті 194 КПК України, наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначити двомісячний термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня її внесення.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави, підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Будь-які твердження чи заяви підозрюваного, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється, або у будь-якому іншому правопорушенні.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити прокурору, захиснику та підозрюваному негайно після її оголошення та довести до відома виконавців.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 02 лютого 2026 року о 12.30 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1