Справа №377/291/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/5169/2025 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

25 листопада 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 в режимі ВКЗ з ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою зі змінами заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Славутицького міського суду Київської області від 26 червня 2025 року,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком у кримінальному провадженні №0000043 обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростень, Житомирської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з загальною середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, призначенойому покарання з застосуванням ст. 69-1 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років з конфіскацією особистого майна.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 залишено без змін з утриманням його в Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор».

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з 26.06.2025 року, зарахувавши у строк відбування покарання у виді позбавлення волі згідно з ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 з 04 квітня 2025 року по 25.06.2025 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини в особливо великих розмірах, за наступних обставин.

ОСОБА_8 , у невстановлений під час досудового розслідування дату та час, але не пізніше 04.04.2025 року, у невстановленому місці, діючи умисно, відповідно до свого злочинного наміру, спрямованого на збут психотропної речовини «РVР», використовуючи багатоплатформовий месенджер «Теlеgram» через оператора інтернет магазину при невстановлених слідством обставинах, незаконно придбав з метою збуту особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено «РVР», у невстановленій кількості, але не менше 139,589 г. та незаконно зберігав таку при собі у розфасованому вигляді з метою її подальшого збуту.

Так, 04.04.2025 року, приблизно о 12 годині усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, зберігаючи при собі особливо небезпечну психотропну речовину «РVР», з метою незаконного збуту, прибув на громадському транспорті, а саме електропотязі сполученням міжміського призначення «Ніжин-Славутич», до м. Славутич, Київської області, тим самим незаконно перевіз вищезазначену особливо небезпечну психотропну речовину «РVР» у невстановленій кількості, але не менше 139,589 г.

У цей же день о 12 годині 14 хвилин ОСОБА_8 , був зупинений працівниками відділення поліції № 2 Вишгородського РУП ГУНП та в ході проведення огляду місця події на автомобільній стоянці поблизу будинку №1 Київського кварталу м. Славутич, Вишгородського району, Київської області особливо небезпечна психотропна речовина «РVР», масою не менше 139,391 г., що знаходилась у 375 полімерних згортках, яку він незаконно придбав та зберігав при собі з метою збуту, у нього була вилучена.

Під час складання протоколу про затримання підозрюваного у вчиненні злочину ОСОБА_8 04.04.2025 року з 14:20 години по 16:40 годину у відділенні поліції № 2 Вишгородського РУП ГУІІП в Київській області за адресою: проспект Героїв Дніпра, 4 м. Славутич, Вишгородського району, Київської області було виявлено та вилучено у останнього особливо небезпечну психотропну речовину «РVР» масою 0,198 г.

Загальна маса «РVР» вилученого у ОСОБА_8 становить 139,589 г., що відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено в особливо великих розмірів.

Згідно з «Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», затвердженим Постановою Кабінету міністрів України від 06.05.2000 №770 РVР віднесена до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено (таблиця 1, список 2).

Не погоджуючись з вказаним вироком прокурор подав апеляційну скаргу зі змінами, в якій просить вирок змінити в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Виключити з вироку посилання на застосування додаткового покарання у виді конфіскації особистого майна при призначенні ОСОБА_8 покарання. В решті вирок залишити без змін.

Зазначає, що застосування до ОСОБА_8 додаткового покарання за ч. 3 ст. 307 КК України у виді конфіскації майна є безпідставним, оскільки суперечить положенням Загальної частини цього Кодексу, зокрема ст. 59 КК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, думки обвинуваченого та захисника, які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, за обставин, встановлених судом, є вірними, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені представленими в справі доказами в їх сукупності, які не досліджувалися судом за згодою учасників судового провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

З огляду на доведеність винуватості вірною є й кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 307 КК України як незаконне придбання, зберігання та перевезення з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини в особливо великих розмірах.

Перевіривши доводи прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність в кримінальному провадженні в частині застосування додаткового покарання у виді конфіскації особистого майна, суд апеляційної інстанції вважає, що вони є обґрунтованими.

Так, відповідно до ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; застосування закону, який не підлягає застосуванню; неправильне тлумачення закону, який суперечить його точному змісту; призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Згідно з ст. 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

Статтями 51 та 52 КК України встановлено, що одним із додаткових покарань, яке може бути застосовано до осіб, визнаних винними у вчиненні кримінальних правопорушень, є конфіскація майна.

Відповідно до положень ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині Кримінального кодексу.

Корисливим тяжким або особливо тяжким злочином може бути визнаний будь-який із злочинів, визначених у частинах 5 чи 6 ст. 12 КК України, якщо його вчинено із корисливих мотивів. Під користю (корисливими спонуканнями, корисливим мотивом) у чинному законодавстві про кримінальну відповідальність розуміється бажання винного одержати внаслідок вчинення злочину матеріальні блага для себе чи інших осіб, одержати або зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат, досягти іншої матеріальної вигоди.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України серед обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, є винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Наявність у ОСОБА_8 корисливого мотиву при кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 307 КК України органом досудового розслідування за змістом обвинувального акта не встановлена.

Так само не встановлено корисливого мотиву й судом першої інстанції при кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 307 КК України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що застосування додаткового покарання за ч. 3 ст. 307 КК України у виді конфіскації майна навіть за умови, що воно передбачено санкцією цієї частини статті як обов`язкове додаткове покарання має узгоджуватись з положеннями Загальної частини цього Кодексу, зокрема ст. 59 КК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що при ухваленні вироку стосовно ОСОБА_8 суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що є підставою для зміни вироку судом апеляційної інстанції з підстав та мотивів апеляційної скарги прокурора.

Неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409, ст. 413 КПК України є підставою для зміни вироку.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу зі змінами заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_9 - задовольнити.

Вирок Славутицького міського суду Київської області від 26 червня 2025 року щодо ОСОБА_8 - змінити в частині призначення додаткового покарання.

Виключити з резолютивної частини вироку Славутицького міського суду Київської області від 26 червня 2025 року вказівку про призначення додаткового покарання - конфіскацію особистого майна.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Суддя Суддя Суддя