УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0003488 від 14.10.2025, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0003488 від 14.10.2025, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про арешт майна, яке вилучено 14.10.2025 під час огляду місця події за адресою: м. Київ, вул. Шолуденка, 30, а саме, на: сумку, яка поміщена до спец пакету 007889964.

Клопотання мотивоване тим, що Шевченківським УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003488 від 14.10.2025, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 13.10.2025, не пізніше 18 год. 00 хв., тобто в період дії воєнного стану запровадженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ затвердженого Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», яким введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, та останній раз продовжено Указом Президента України від 14.07.2025 № 478/2025 з 05 год. 30 хв. 07.08.2025 строком на 90 діб, ОСОБА_4 , перебував на паркінгу, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Шолуденка, 30, де помітив на лавочці сумку, яка залишена без нагляду, в якій знаходились особисті речі потерпілої ОСОБА_5 , а саме: 1099 (одна тисяча дев`яносто дев`ять) доларів США (згідно курсу НБУ 45 885 гривень 00 копійок), 105 (сто п`ять) євро (згідно курсу НБУ 5054 гривень 00 копійок), 7000 (сім тисяч) гривень 00 копійок, коробка (матеріальної цінності для потерпілої не становить), всередині якої були ювелірні вироби на загальну вартість 20 000 (двадцять тисяч) доларів (згідно курсу НБУ 832 204 гривні 00 копійок)

В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме сумки, в якій знаходились особисті речі ОСОБА_5 , а саме: 1099 (одна тисяча дев`яносто дев`ять) доларів США (згідно курсу НБУ 41 610 гривень 00 копійок), 105 (сто п`ять) євро (згідно курсу НБУ 5054 гривень 00 копійок), 7000 (сім тисяч) гривень 00 копійок, коробка (матеріальної цінності для потерпілої не становить), всередині якої були ювелірні вироби на загальну вартість 20 000 (двадцять тисяч) доларів (згідно курсу НБУ 832 204 гривні 00 копійок)

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне, викрадення чужого майна, в період воєнного стану, з метою особистого збагачення, ОСОБА_4 , 13.10.2025 не пізніше 18 год. 00 хв., перебуваючи на паркінгу, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Шолуденка, 30, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, взяв з лавочки сумку з особистими речами ОСОБА_5 , а саме:1099 (одна тисяча дев`яносто дев`ять) доларів США (згідно курсу НБУ 41 610 гривень 00 копійок), 105 (сто п`ять) євро (згідно курсу НБУ 5054 гривень 00 копійок), 7000 (сім тисяч) гривень 00 копійок, коробкою (матеріальної цінності для потерпілої не становить), всередині якої були ювелірні вироби на загальну вартість 20 000 (двадцять тисяч) доларів (згідно курсу НБУ 832 204 гривні 00 копійок)

Після чого, ОСОБА_4 , утримуючи при собі сумку з особистими речами ОСОБА_5 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 890 143 (вісімсот дев`яносто тисяч сто сорок три) гривні 00 копійок.

14.10.2025 проведено огляд місця події за адресою: м. Київ, вул. Шолуденка, 30, вилучено: сумку з документами (документи на квартиру в місті Харків, договори купівлі-продажу квартир, закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_5 , два закордонних паспорти на ім`я ОСОБА_6 , один закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_7 , закордонний паспорт цивільної дружини ОСОБА_6 - ОСОБА_8 , два паспорти громадянина України на ім`я ОСОБА_6 та ОСОБА_8 ), яка поміщена до спец пакету 007889964.

14.10.2025 слідчим Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 винесено постанову про визнання зазначеного майна речовим доказом.

Відтак, з метою збереження речових доказів, прокурор просить накласти арешт на вищезазначене майно.

Прокурор Шевченківської окружної прокуратури міста Києва в судове засідання не з`явився про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, водночас подав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Власник тимчасово вилученого майна в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, у провадженні Шевченківським УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003488 від 14.10.2025, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Звернення прокурора з клопотанням про арешт на вказане тимчасово вилучене майно зумовлено необхідністю збереження речових доказів, оскільки вилучені предмети мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

Постановою слідчого Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 від 14.10.2025 у кримінальному провадженні №0003488 майно, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, визнано речовим доказом.

Згідно ч 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Крім того, при вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

За викладених обставин та відповідних норм кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до переконання, що матеріалами клопотання обґрунтовано та в судовому засіданні встановлено необхідність застосування на даній стадії досудового розслідування, такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, тимчасово вилученого під час проведення обшуку, з метою уникнення можливості його відчуження, забезпечення збереження речових доказів, що залишили на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку, що у випадку його незастосування, це може призвести до наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню, а тому це є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.

Вирішуючи питання про накладення арешту, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Так, приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні постановою слідчого від 14.10.2025, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173, 309, 310, 392, 393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0003488 від 14.10.2025, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на майно яке вилучене 14.10.2025 під час огляду місця події за адресою: м. Київ, вул. Шолуденка, 30, а саме, на:

-сумку, яка поміщена до спец пакету 007889964.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1