Хортицький районний суд м.Запоріжжя
Справа № 337/5006/25
Провадження № 1-кс/337/385/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Хортицького районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 , розглянувши в судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ ВП № 5 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000837 від 22.09.2025, стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився у м. Запоріжжя, громадянина України, має професійну технічну освіту, має на утриманні малолітню дитину, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , перебуває на посаді курсанта навчального батальйону, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -

УСТАНОВИВ:

24.09.2025 до Хортицького районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання слідчого ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000837 від 22.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, в якому слідчий просив застосувати до підозрюваного у вчиненні вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, посилаючись на існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В клопотанні слідчий зазначив, що згідно з даними, встановленими органом досудового розслідування 21.09.2025 приблизно о 15:00 год., ОСОБА_5 перебуваючи спільно з ОСОБА_7 позаду гаражу АДРЕСА_2 , побачили потерпілого ОСОБА_8 . У цей час у них виник спільний злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, в умовах воєнного стану. Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, ОСОБА_5 підійшов до потерпілого ОСОБА_8 , та відкрито заволодів належним йому мобільним телефоном Xiaomi Redmi 9 зеленого кольору, який обладнаний сім картою мобільного оператора ТОВ «Лайфселл» з номером НОМЕР_2 , IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 , взявши його з землі поблизу потерпілого ОСОБА_8 , не реагуючи при цьому на вимогу потерпілого повернути належне йому майно, тим самим відкрито заволодів вищевказаним телефоном, завдавши потерпілому ОСОБА_8 майнової шкоди на суму 4 000 гривень.

В цей час, ОСОБА_7 з метою досягнення єдиного злочинного результату, реалізуючи умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, в умовах воєнного стану, спостерігаючи за навколишньою обстановкою, побачив, як потерпілий дістав мобільний телефон Xiaomi Redmi 14 Pro, IMEI1: НОМЕР_5 , IMEI2: НОМЕР_6 , за допомогою якого намагався викликати допомогу, після чого наблизився до потерпілого на зручну відстань, та з метою подавлення волі останнього до опору, наніс йому один удар кулаком правої руки в область обличчя, від чого потерпілий ОСОБА_8 втратив рівновагу та впав на землю випустивши з рук, мобільний телефон Xiaomi Redmi 14 Pro. В цей час, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_5 реалізуючи злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, в умовах воєнного стану, привласнили з землі належний потерпілому ОСОБА_8 вищевказаний мобільний телефон Xiaomi Redmi 14 Pro, чим завдали потерпілому майнову шкоду на суму 10 699 гривень.

При цьому, на вимогу потерпілого ОСОБА_8 повернути належні йому мобільні телефони ОСОБА_7 та ОСОБА_5 не відреагували та висловили погрозу заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, при цьому діючи відкрито, продовжували утримувати при собі викрадене майно. Далі потерпілий ОСОБА_8 хвилюючись за своє життя та здоров`я будь якого опору діям ОСОБА_7 та ОСОБА_5 не вчиняв та в скориставшись моментом, що останні відволіклись на осіб, які проходили повз них, втік з вищевказаного місця та звернувся в подальшому за допомогою. В свою чергу ОСОБА_7 та ОСОБА_5 покинули місце вчинення злочину, розпорядились викраденим майном на власний розсуд, чим завдали потерпілому ОСОБА_8 майнової шкоди на загальну суму 14 699 гривень.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 4 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

21 вересня 2025 року ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, 22 вересня 2025 року о 21 годині 34 хвилин ОСОБА_5 було повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Обґрунтованість підозри стосовно ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме:

- заявою про вчинення кримінального правопорушення та протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , відповідно до яких приблизно в 15.00 21.09.2025 року в балці неподалік від б.8 бульвару Будівельників м. Запоріжжя, відкрито, із застосуванням насильства, шляхом нанесення ударів в обличчя, тулуб, 2 відомі йому особи, яких він зможе впізнати, відібрали у нього мобільні телефони Xiaomi Redmi 14 Pro, Xiaomi Redmi 9, чим спричинили заявнику матеріальний збиток на суму приблизно 16 000 гривень;

- протоколом від 22.09.2025 пред`явлення особи для впізнання за фотознімками згідно якого потерпілий ОСОБА_8 впізнав підозрюваного ОСОБА_5 , як особу на ім`я ОСОБА_9 , яка приблизно о 15:00 21.09.2025 року в балці неподалік від б. 8 по Бульвару Будівельників м.Запоріжжя, відкрито, відібрала у нього мобільний телефон Xiaomi Redmi 14 Pro, та був присутній при відібранні мобільного телефону Xiaomi Redmi 9 ОСОБА_10 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , який пояснив, що приблизно о 16:00 22.09.2025 року він зустрів потерпілого ОСОБА_8 , який розповів йому, що його побили та забрали 2 мобільних телефони дві особи, серед яких був їх спільний знайомий на ім`я ОСОБА_9 . ОСОБА_11 зателефонував ОСОБА_9 та останній пообіцяв повернути йому один мобільний телефон, інший телефон з його слів був не у нього. Згодом ОСОБА_9 передав йому мобільний телефон Xiaomi Redmi 9, який ОСОБА_11 передав потерпілому ОСОБА_8 ;

- протоколом від 22.09.2025 пред`явлення особи для впізнання за фотознімками згідно з яким свідок ОСОБА_11 впізнав підозрюваного, як особу на ім`я ОСОБА_9 , яка приблизно о 16:30 21.09.2025 року передала йому мобільний телефону Xiaomi Redmi 9, який належить потерпілому ОСОБА_8 ;

- протоколом огляду від 22.09.2025 року, в ході якого потерпілим ОСОБА_8 в ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області добровільно видано мобільний телефон Xiaomi Redmi 9;

- протоколом від 22.09.2025 року слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_8 , в ході якого потерпілий ОСОБА_8 пояснив, що приблизно о 15:00 21.09.2025 в балці неподалік від б. 8 по Бульвару Будівельників у м.Запоріжжі, особа на ім`я ОСОБА_9 відкрито разом з іншим невідомим йому чоловіком відібрала у нього мобільний телефон Xiaomi Redmi 14 Pro, та вказаний ОСОБА_9 був присутній при відібранні мобільного телефону Xiaomi Redmi 9 іншою особою;

- матеріалами відеозапису від 21.09.2025 року, отриманим від повного товариства «Ломбард «Перший» ТОВ «Мікрофінанс і компанія» щодо передачі підозрюваними ОСОБА_5 та ОСОБА_7 мобільного телефону Xiaomi Redmi 14 Pro під заставу до повного товариства «Ломбард «Перший» ТОВ «Мікрофінанс і компанія», розташованого за адресою: м.Запоріжжя, вул.Героїв 93-ї Бригади, б.30;

- протоколом допиту ОСОБА_12 від 22.09.2025 року, яким встановлено, що 21.09.2025 приблизно о 15.40 двоє чоловіків зайшли до приміщення ломбарду за адресою: АДРЕСА_3 та під заставу передали мобільний телефон Xiaomi Redmi 14 Pro, вказані особи отримали готівкою 5 340 гривень.

- протоколом від 22.09.2025 року пред`явлення особи для впізнання за фотознімками згідно якого свідок ОСОБА_12 впізнав підозрюваного ОСОБА_5 , як особу, яка разом з іншою особою зайшла до приміщення ломбарду за адресою: АДРЕСА_3 та під заставу передала мобільний телефон Xiaomi Redmi 14 Pro, вказані особи отримали готівкою 5 340 гривень.

У судовому засіданні слідчий послався на обгрунтованість підозри та існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, також просить обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів без можливості внесення застави.

Враховуючи наявність ризиків передбачених пп. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурор просив застосувати до ОСОБА_13 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів без можливості внесення застави.

В судового засіданні захисник ОСОБА_6 заявив про недоведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, просив застосувати до підозрюваного цілодобовий домашній арешт за місцем проживання або передати ОСОБА_5 на поруки матері ОСОБА_14 .

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив проти обгрунтованості підозри, зазначив, що один з телефонів він просто підняв з землі, а не забирав у потерпілого, а в подальшому повернув йому телефон. Зазначив, що потерпілий є «закладчиком» (тобто поширював наркотичні або психотропні речовини шляхом розкладання в спеціально прилаштовані для цього таємні схованки). Щодо другого телефона повідомив, що його забрав собі ОСОБА_7 і в подальшому здав його до ломбарду, хоча сам ОСОБА_5 свого приятеля від цього відмовляв. Щодо ризиків, на які посилалася сторона обвинувачення, зазначив, що вони необгрунтовані, зазначив, що він не збирається порушувати процесуальні обов`язки, просив передати його на поруки матері або обрати щодо нього домашній арешт. Також він повідомив, що є інвалідом ІІ групи, учасником АТО, мав поранення у 2016 році. Повідомив, що має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати якої зараз перебуває в реабілітаційному центрі (лікування від алкоголізму), зараз донька перебуває під опікою його матері ОСОБА_14 (бабусі дитини), водночас, оскільки вона працює, то не в змозі належним чином піклуватися про маленьку дитину.

Заслухавши слідчого, прокурора, пояснення підозрюваного та позицію захисника, дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов таких висновків.

22.09.2025 о 21:34 у кримінальному провадженні № 0000837 від 22.09.2025 ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, в присутності адвоката ОСОБА_16 . Згідно з протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 22.09.2025 року, ОСОБА_5 був фактично затриманий в порядку ст. 208 КПК України 21.09.2025 о 22:30 год.

Матеріали клопотання та долучені до нього матеріали, свідчать про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення.

На переконання слідчого судді незалежно від подальшої доведеності підозри чи правової кваліфікації інкримінованого ОСОБА_5 діяння сукупність досліджених в судовому засіданні доказів свідчить, що він може бути причетним до цього злочину.

Порядок тримання під вартою визначений ст. 183 КПК України.

Зокрема, ч. 1 ст. 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам, у тому числі: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний ОСОБА_5 може:

- переховуватися від органів досудового розслідування;

- незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність вказаних ризиків обґрунтовується наступним:

Ризик переховування від органів досудового розслідування обґрунтовується тим, що наразі ОСОБА_5 підозрюється у вчинені злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, та може бути засуджений до покарання виключно у вигляді позбавлення волі на п`яти до восьми років, а тому з метою уникнення від притягнення до кримінальної відповідальності та подальшого покарання за вчинення кримінального правопорушення, може зникнути та почати переховуватись від органу досудового розслідування та суду, що є ризиком, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В обґрунтування ризику незаконного впливу на свідків, потерпілого існує можливість того, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, самостійно або через інших осіб може перешкоджати встановленню істини у справі, схиляти свідків, потерпілого у даному кримінальному провадженні, які є його знайомими, до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, з метою створення собі «алібі» щодо його непричетності до вчинення інкримінованого йому правопорушення, тим самим перешкодити встановленню істини в кримінальному провадженні, що дає підстави стверджувати, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно забезпечити виконання запланованих процесуальних рішень у кримінальному провадженні та своєчасному прибуттю підозрюваного за викликом слідчого, прокурора.

Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідка, потерпілого залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти власності з корисливих мотивів, а саме отримання заробітку злочинним шляхом, що вказує на небажання останнього заробляти гроші законним шляхом, а на те, що ОСОБА_5 буде продовжувати вчиняти корисливі злочини. Стороною захисту, та зокрема, ОСОБА_5 не надано будь-яких документів, які б підтверджували факт виконання ним обов`язків військової служби на момент розгляду клопотання. Слідчий заявив, що ОСОБА_5 є таким, що самовільно залишив військову частину, водночас сам ОСОБА_5 зазначив, що наразі проходить ВЛК для визначення його непридатності до військової служби, документів на підтвердження цього факту ані ним, ані його захисником надано не було.

На підставі викладеного, з метою досягнення дієвості цього провадження, забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, досудове слідство приходить до висновку про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування до ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відомості про те, що ОСОБА_5 за станом здоров`я не може утримуватися в умовах слідчого ізолятора в матеріалах справи відсутні.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру, тяжкості та обставинам діяння, яке інкримінуються підозрюваному, та позбавляє його можливості перешкодити інтересам правосуддя.

Щодо клопотання сторони захисту про домашній арешт або особисту поруку, слідчий суддя не вбачає, що вказані запобіжні заходи будуть дієвими та запобігатимуть встановленим ризикам.

Таким чином, враховуючи обставини, які містяться у клопотанні слідчого, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання в частині застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обгрунтованим.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З огляду на характер та обставини кримінального правопорушення, в якому обгрунтовано підозрюється ОСОБА_5 (відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, в умовах воєнного стану), тобто вчиненого із застосуванням насильства, слідчий суддя вважає за можливе не визначити розмір застави у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Згідно з ч. 5 ст. 115 КПК України при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу.

Відповідно до ч. 1 ст. 209 КПК України особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

Враховуючи, що ОСОБА_5 був фактично затриманий 21.09.2025 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід рахувати від 21.09.2025 до 19.11.2025 включно (60 днів).

Щодо наявності на утриманні підозрюваного ОСОБА_5 малолітньої дитини суд зазначає наступне.

Відповідно до свідоцтва про народження підозрюваний є батьком ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно з його показаннями дитини зараз проживає з ним, оскільки мати дитини перебуває на лікуванні. Допомагати йому опікуватися дитиною його мати (бабуся дитини), яка працює і не завжди може весь час займатися вихованням.

Відповідно до ч. 9 ст. 194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, суд встановить, що у зв`язку із застосуванням зазначеного запобіжного заходу дитина, яка перебуває на утриманні підозрюваного, обвинуваченого, залишиться без батьківського піклування, слідчий суддя, суд зобов`язує прокурора повідомити уповноважений підрозділ органів Національної поліції та орган опіки та піклування за місцем перебування такої дитини про факт залишення дитини без батьківського піклування для вжиття невідкладних заходів щодо тимчасового влаштування дитини, відомості про що зазначаються в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Орган опіки та піклування невідкладно після тимчасового влаштування дитини, залишеної без батьківського піклування, інформує слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про місце проживання (перебування) дитини. Після отримання такої інформації слідчий, прокурор невідкладно повідомляє підозрюваного, обвинуваченого про місце проживання (перебування) дитини.

З огляду на обрання до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та наявність ризиків залишення дитини без батьківського піклування, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання прокурора повідомити орган Національної поліції та орган опіки та піклування про необхідність вжиття невідкладних заходів щодо тимчасового влаштування дитини.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 176-178, 182, 194, 197, 205, 309, 372, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

У задоволенні клопотання захисника про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або особистої поруки - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» на строк 60 днів, тобто до 19 листопада 2025 року включно.

Строк тримання під вартою рахувати з 21 вересня 2025 року.

Зобов`язати прокурора повідомити уповноважений підрозділ органів Національної поліції та орган опіки та піклування за місцем перебування дитини ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про факт залишення дитини без батьківського піклування для вжиття невідкладних заходів щодо тимчасового влаштування дитини.

Копію ухвали вручити слідчому, прокурору, підозрюваному, захиснику та надіслати начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню, але може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання.

Ухвала діє до 19 листопада 2025 року включно.

Слідчий суддя ОСОБА_1