Провадження № 1-кс/638/2965/25
УХВАЛА

Іменем України

09 грудня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001446 від 03.12.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду м. Харкова з клопотанням про арешт майна, в якому просить накласти арешт на майно, шляхом заборони відчуження, на вилучені в ході огляду місця події, на Т - образному перехресті трас Т-21-22 та Р-79, поблизу с. Топальське Ізюмського району Харківської області: автомобіль Mitsubishi L200, реєстраційний номер НОМЕР_1 , WIN: НОМЕР_2 , був наданий як гуманітарна допомога та був у фактичному користуванні військовослужбовця ВЧ НОМЕР_3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обгрунтування клопотання посилається на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що що 03.12.2025 близько 07.30 ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 (військовослужбовець в/ч НОМЕР_3 ), керуючи транспортним засобом Mitsubishi L200 на іноземній реєстрації, рухаючись по автодорозі Ізюм-Барвінкове Т21-22, на перехресті з автодорогою Р-79 не впорався з керуванням та виїхав за межі проїжджої частини, де здійснив перекидання. Внаслідок ДТП водій ОСОБА_4 та пасажир ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 (військовослужбовець в/ч НОМЕР_3 ) отримали тілесні ушкодження.

В період часу з 08 години 45 хвилин по 10 годину 00 хвилин 03.12.2025 проведено огляд місця події дорожньо-транспортної пригоди, на Т - образному перехресті трас Т-21-22 та Р-79, поблизу с. Топальське Ізюмського району Харківської області, де було виявлено автомобіль Mitsubushi L200, реєстраційний номер НОМЕР_4 , WIN: НОМЕР_2 , з пошкодженнями характерними для ДТП, який вилучено до Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області (Харківська область, м. Ізюм, площа Садова, 18/75).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль Mitsubishi L200, реєстраційний номер НОМЕР_4 , WIN: НОМЕР_2 , був наданий як гуманітарна допомога та перебував у користуванні військовослужбовця ВЧ НОМЕР_3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Прокурор зазначає, що вищевказаний транспортний засіб має доказове значення за даним кримінальним провадженням, визнаний речовим доказом, може сприяти розкриттю даного кримінального правопорушення та притягненню винних осіб до кримінальної відповідальності, а також має значення для встановлення істини під час досудового розслідування.

Також, прокурор вказує, що повернення вилученого майна може негативно вплинути на встановлення істини по кримінальному провадженню, оскільки у разі повернення зазначеного майна, можуть бути вжиті заходи та вчинені дії, направленні на його знищення, що може значно ускладнити або взагалі унеможливити встановлення об?єктивної істини у кримінальному проваджені, а також проведення необхідних слідчих дій.

Прокурор ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання був повідомлений належним чином. Надав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання з додатками, доходить висновку про необхідність задоволення клопотання, виходячи з наступного.

03.12.2025 року старшим слідчим СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_6 були внесені відомості про кримінальне провадження до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00014416 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

03.12.2025 року в період часу з 08 години 45 хвилин по 10 годину 00 хвилин проведено огляд місця події дорожньо-транспортної пригоди, на Т - образному перехресті трас Т-21-22 та Р-79, поблизу с. Топальське Ізюмського району Харківської області, де було виявлено автомобіль Mitsubushi L200, реєстраційний номер НОМЕР_4 , WIN: НОМЕР_2 , з пошкодженнями характерними для ДТП, який вилучено до Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області (Харківська область, м. Ізюм, площа Садова, 18/75).

Відповідно до положень статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно з ч. 6 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Після з`ясування обставин, які підтверджені відповідними доказами, слідчий суддя дійшов висновку про доведення прокурором того, що зазначене в клопотанні майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення, як арешт вказаного майна надалі може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України прокурор, у своєму клопотанні, довів слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України

Вимоги клопотання, на даному етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

При цьому, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті та не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення.

Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 174, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001446 від 03.12.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, шляхом заборони відчуження, на вилучені в ході огляду місця події, на Т - образному перехресті трас Т-21-22 та Р-79, поблизу с. Топальське Ізюмського району Харківської області: автомобіль Mitsubishi L200, реєстраційний номер НОМЕР_1 , WIN: НОМЕР_2 , був наданий як гуманітарна допомога та був у фактичному користуванні військовослужбовця ВЧ НОМЕР_3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1