У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001123 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , на вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 травня 2025 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Олександрівка Вознесенського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, який не працює, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.289, ч. 4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

( в режимі відеоконференцї

з Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області )

обвинувачений ОСОБА_6

захисник ОСОБА_5

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду змінити в частині призначення покарання. Призначити покарання ОСОБА_6 за ч.4 ст.185 КК України - 4 роки пробаційного нагляду; за ч.1 ст.289 КК України - 3 роки пробаційного нагляду; за ч.4 ст.186 КК України - 5 років пробаційного нагляду із врахуванням ст. 69 КК України. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 остаточно призначити покарання у виді 5 років пробаційного нагляду.

Короткий зміст вироку.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.185, ч.4 ст. 186, ч. 1 ст.289 КК України, та призначено йому покарання: за ч.4 ст.185 КК України - 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі; за ч. 4 ст.186 КК України 7 (сім) років позбавлення волі; за ч.1 ст.289 КК України, - 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 остаточно призначено покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі. Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 ухвалено обчислювати з дня взяття його під варту, після звернення вироку Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22.05.2025 року до виконання. Зараховано ОСОБА_6 в строк покарання строк тримання його під вартою з 02.12.2024 року до 09.12.2024 року.

Цим же вироком, ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та, з застосуванням ч.1 ст.69 КК України, призначено йому покарання, у виді пробаційного нагляду строком на 2 (два) роки. На підставі ч.2 ст.59-1 КК України, покладено на ОСОБА_8 строком на 2 (два) роки наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 завдану їй матеріальну шкоду в сумі 7 550 (сім тисяч п`ятсот п`ятдесят) грн. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 завдану їй моральну шкоду в сумі 10 000 (десять тисяч) грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 завдану їй матеріальну шкоду в сумі 46 931 (сорок шість тисяч дев`ятсот тридцять одна) грн. Стягнуто з ОСОБА_6 , на користь ОСОБА_10 завдану їй моральну шкоду в сумі 5000 (п`ять тисяча) грн.

Стягнуто з ОСОБА_8 , на користь ОСОБА_10 завдану їй моральну шкоду в сумі 5000 (п`ять тисяча) грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 завдану йому матеріальну шкоду в сумі 6487 грн. (шість тисяч чотириста вісімдесят сім) грн. 67 коп. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_11 завдану йому моральну шкоду в сумі 5000 (п`ять тисяча) грн. Стягнуто з ОСОБА_8 , на користь ОСОБА_11 завдану йому моральну шкоду в сумі 5000 (п`ять тисяча) грн. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати на проведення судових експертиз в сумі 3533 (три тисячі п`ятсот тридцять три) грн. 60. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати на проведення судових експертиз в сумі 4133 (чотири тисячі сто тридцять три) грн. 60 коп. Вирішено питання щодо речових доказів. Вирок стосовно ОСОБА_8 не оскаржується.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник вважає, що при призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд не в повній мірі врахував ступінь тяжкості скоєних ним кримінальних правопорушень, які є нетяжкі та тяжкі злочини проти власності, не в повній мірі врахував обставини, які пом`якшують його покарання, відсутність обставини, які обтяжують його покарання. Зауважує, що судом також не в повній мірі проаналізовано особу обвинуваченого те, що він в силу ст. 89 КК України не судимий, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, характеризується негативно, думку потерпілих, які поклались в вирішенні питання про покарання обвинуваченого на розсуд суду. Окрім цього, вказує, що вже на момент подання апеляції ОСОБА_6 офіційно працевлаштований, ним повністю відшкодовано моральну та матеріальну шкоду потерпілим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , про що останні власноруч написали розписки і саме з отримання офіційного працевлаштування у ОСОБА_6 з`явилася можливість відшкодовувати шкоду потерпілим.

На думку сторони захисту, можливо призначити ОСОБА_6 покарання, у виді пробаційного нагляду з покладанням на нього обов`язків передбачених ст. 59-1 КК України.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та визнано доведеним, що 08.11.2024 приблизно о 17:00 год. ОСОБА_6 проходив повз домоволодіння АДРЕСА_1 , де побачив припаркований біля калитки транспортний засіб мопед марки «Honda Takt AF-30 Stand Up», який на праві приватної власності належить ОСОБА_9 . В цей час у ОСОБА_6 виник умисел на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом, а саме мопедом марки «Honda Takt AF-30 Stand Up». Діючи на виконання злочинного умислу, направленого на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_6 впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді майнової шкоди потерпілій та їх настання, діючи з корисливих мотивів з метою незаконного збагачення, взяв мопед та спочатку відкотив від домоволодіння АДРЕСА_2 , а потім завів за допомогою ключа, який мав при собі та, на вказаному мопеді, залишив місце вчинення кримінального правопорушення. Таким чином, ОСОБА_6 незаконно заволодів транспортним засобом мопедом марки «Honda Takt AF-30 Stand Up», який перебував у правомірному користуванні й володінні ОСОБА_9 та яким в подальшому розпорядився на власний розсуд. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_6 завдав потерпілій ОСОБА_9 матеріальні збитки в сумі 12666, 67 грн.

Крім цього, 24.02.2022 у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжувався та діяв на час вчинення вказаного нижче діяння, 08.11.2024 приблизно о 19:00 год. ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , проїжджали повз багатоквартирний будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , біля якого побачили припаркований автомобіль ВАЗ 21099 з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_12 . В цей час у ОСОБА_6 та ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з вказаного транспортного засобу. Реалізуючи свій злочинний умисел та корисливий мотив, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_8 , достовірно знаючи, що в країні діє воєнний стан, за допомогою заздалегідь підготовлених ключів та домкрату, шляхом демонтажу, таємно викрали зимові шини марки «Belshina 175/70 82SR13» в кількості 2 одиниць вартістю 1500 грн. кожна, загальною вартістю 3000 грн., диски легпосплавні марки «Elba EB3150» в кількості 2 одиниць вартістю 890 грн. кожний загальною вартістю 1780 грн., в подальшому розпорядились викраденим майном на власний розсуд. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_6 та ОСОБА_8 завдали потерпілій ОСОБА_12 матеріальні збитки в сумі 4 780 грн.

09.11.2024, близько 23 години ОСОБА_6 та ОСОБА_8 перебували біля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_10 . В цей час в них повторно виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна у вигляді товарів із зазначеного магазину.

Реалізуючи свій злочинний умисел та корисливий мотив, направлений на таємне повторне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_8 , впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, достовірно знаючи, що в країні діє воєнний стан, за допомогою заздалегідь підготовленого металевого лома, пошкодили вікно, та 10.11.2024 року о 00 годин 12 хвилин проникли до приміщення магазину, звідки повторно таємно викрали продукти харчування. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_6 та ОСОБА_8 завдали потерпілій ОСОБА_10 матеріальний збиток на суму 58 684,00 грн.

Крім того, 24.11.2024 приблизно о 01:00 год. ОСОБА_6 разом з ОСОБА_8 проходили повз багатоквартирний будинок АДРЕСА_5 та, в під`їзді вказаного будинку, побачили велосипед марки «Corso Patrol 24 PL 24950» та велосипед марки «27,5 Avanti Force 650 В16», які на праві приватної власності належать ОСОБА_11 . В цей час у ОСОБА_6 та ОСОБА_8 повторно виник умисел на викрадення вказаного майна, а саме двох велосипедів. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , достовірно знаючи, що в країні діє воєнний стан, шляхом вільного доступу, з під`їзду вищевказаного будинку, повторно таємно викрали велосипед марки «Corso Patrol 24 PL 24950» вартістю 3916,76 грн. та велосипед марки «27,5 Avanti Force 650 В16» вартістю 7513,57 грн. на загальні суму 11 430,33 грн. та на вказаних велосипедах покинули місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_6 разом з ОСОБА_8 завдали потерпілому ОСОБА_11 матеріальні збитки на суму 11 430, 33 грн.

02.11.2024 о 15:28 год., ОСОБА_6 пересувався по вул. Михайлівська в м. Вознесенську Миколаївської області. Перебуваючи навпроти домоволодіння №35 по вул. Михайлівська, він помітив неповнолітню ОСОБА_13 , яка рухалась по вул. Михайлівська з центру міста в бік провулку Ціолковського, маючи при собі в лівій руці мобільний телефон та розмовляла по ньому. В цей час у ОСОБА_6 потворно виник умисел на повторне відкрите заволодіння майном ОСОБА_13 , а саме мобільним телефоном марки «Redmi M1908C3XG». Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне відкрите заволодіння майном потерпілої ОСОБА_13 , достовірно розуміючи що в країні діє воєнний стан, ОСОБА_6 ззаду зі спини підійшов до ОСОБА_13 та шляхом ривку з її руки, повторно відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Redmi M1908C3XG» вартістю 3188,92 грн., належного ОСОБА_13 , з яким залишив місце події та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_6 завдав потерпілий ОСОБА_13 матеріальні збитки на суму 3188,92 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 , судом кваліфіковані за ч.1 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану та за ч.4 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 , вирок відносно якого не оскаржується, судом кваліфіковані за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, на підтримку вимог апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

Висновок суду, щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено за обставин наведених у вироку, підтверджений зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про його винність у вчинені вказаних кримінальних правопорушень.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення кримінальних правопорушень обвинуваченим.

Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.4 ст.185, ч. 4 ст.186 та ч. 1 ст. 289 КК України, є правильною і апелянтом не оспорюється. А тому відповідно до вимог ст. 404 КПК України, вирок в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції у відповідності до ст. 65, 66, 67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а саме вчинення нетяжкого та тяжких злочинів проти власності, особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, характеризується негативно, думку потерпілих, які поклалась в вирішенні питання про покарання обвинуваченого на розсуд суду, обставиною, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнав щире каяття, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено та дійшов до висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій , передбачених ч. 1 ст.289, ч.4 ст.185 та ч. 4 ст.186 КК України та не знайшов підстав для застосування ст.69 КК України, що належним чином вмотивувавши у вироку.

Таке покарання, на думку апеляційного суду, відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особі обвинуваченого, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. З урахуванням цього, підстав вважати призначене обвинуваченому покарання таким, що не відповідає вимогам кримінального законодавства, апеляційний суд не вбачає.

Є неспроможними доводи захисника про можливість пом`якшення ОСОБА_6 покарання з застосуванням вимог ст. 69 КК України, тобто про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України є можливим за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Під час судового розгляду не встановлено наявність обставин, які пом`якшують покарання. Висловлене ОСОБА_6 щире каяття у вчинених кримінальних правопорушеннях, в даному випадку не може бути врахована та не є достатньою підставою для застосування вимог ст. 69 КК України, оскільки таке наявне тоді, коли каяття є дієвим і включає в себе активні дії.

Каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, відверту негативну оцінку своєї злочинної поведінки, визнання тих обставин, які ставляться в провину, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений хоча і в силу ст.89 КК України є раніше не судимий, проте винив злочини проти власності, тобто на шлях виправлення обвинувачений не став, попри молодий вік офіційно не працює, що свідчить про відсутність у нього законних джерел до існування, не надано даних про те, що він офіційно працевлаштований і до суду апеляційної інстанції, неодружений, отже не має міцних соціальних зв`язків.

Щодо тверджень захисника про позитивну характеристику обвинуваченого, виданої за місцем проживання, головою Олександрівської селищної ради Вознесенського району, колегія суддів відноситься до неї критично, адже характеристика видана 18.06.2025р., вже після ухвалення вироку в якому вина ОСОБА_6 була доведена в тому числі і у викраденні в смт. Олександрівка Вознесенського району Миколаївської області, мопеда марки «Honda Takt AF-30 Stand Up», який на праві приватної власності належить ОСОБА_9 . Тобто, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення на території смт. Олександрівка, в якому проживав, тому видана позитивна характеристика є досить сумнівною.

Натомість, характеристика, видана ВП Вознесенським РУП ГУНП в Миколаївській області свідчить про те, що ОСОБА_6 за місцем мешкання зарекомендував себе негативно, не працює, веде аморальний спосіб життя, притягувався до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху за ч.1 ст.126 КУпАП, ч.2 ст.126 КУпАП, ч.1 ст.121-3 КУпАП.

Наведені захисником у апеляційній скарзі доводи та обставини, у тому числі і ті, які визнані судом обставинами, що пом`якшують покарання та були враховані при призначенні покарання, на думку колегії суддів у цьому випадку не впливають на суспільну небезпечність вчиненого діяння, відповідно, не знижують ступінь тяжкості інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, тому, підстави для застосування положень ст. 69 КК України чи пом`якшення покарання відсутні.

За такого, врахувавши всі обставини кримінального провадження, колегія суддів приходить до переконання, що суд, реалізувавши принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, призначив ОСОБА_6 покарання, яке відповідає ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі винного. Обставини наведені в апеляційній скарзі, судом першої інстанції, були в повному обсязі враховані при призначенні покарання, про що свідчить зміст відомостей та висновків суду, наведених ним у мотивувальній частині вироку.

З огляду на наведене та відсутністю підстав для зміни вироку, передбачених ст.409 КПК України, з наведених апелянтом мотивів, апеляційний суд не вбачає підстав для пом`якшення призначеного судом покарання ОСОБА_6 , у зв`язку з чим апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 376, 405, 407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 травня 2025 року, стосовно ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді