Справа № 204/8024/22
Провадження № 1-в/175/81/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2025 року с-ще Слобожанське

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої: судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Кіровське Дніпровського району Дніпропетровської області, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про перерахунок строку призначеного покарання,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2023 року ОСОБА_3 засуджений за ч. 5 ст. 27, ч. 1. ст. 110 КК України до чотирьох років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить суд перерахувати йому строк відбування покарання у зв`язку з неналежними умовами утримання в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань № 4».

В судове засідання засуджений та інші учасники судового провадження не з`явились, про дату, час і місце засідання були повідомлені належним чином, однак їх неявка не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, в зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали клопотання, вивчивши матеріали кримінального провадження, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що віднесені на їх розгляд сторонами відповідно до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: 1) про відстрочку виконання вироку; 2) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; 2-1) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби; 3) про заміну невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким; 4) про звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років; 5) про направлення для відбування покарання жінок, звільнених від відбування покарання внаслідок їх вагітності або наявності дітей віком до трьох років; 6) про звільнення від покарання за хворобою; 7) про застосування до засуджених примусового лікування та його припинення; 7-1) про застосування до засуджених примусового годування; 8) про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком; 9) про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку; 10) про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53, частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України; 11) про застосування покарання за наявності кількох вироків; 12) про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді; 13) про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України; 13-1) про оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань; 13-2) про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери); 13-3) про зміну обов`язків, покладених на засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням; 13-4) про звільнення від відбування покарання у зв`язку з прийняттям рішення про передачу особи для обміну як військовополоненого; 14) інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи попереднього ув`язнення здійснюється в порядку, встановленому для пункту 13-1 частини першої цієї статті.

Згідно з вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2023 року ОСОБА_3 засуджений за ч. 5 ст. 27, ч. 1. ст. 110 КК України до чотирьох років позбавлення волі з конфіскацією майна. Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислено з моменту його фактичної затримки з 18 години 40 хвилин 03 березня 2022 року. Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишено той самий - тримання під вартою. Речові докази: мобільний телефон марки «Apple Iphone 6s (Model A1633)», imei: НОМЕР_1 , в корпусі сріблясто-білого кольору, з номером НОМЕР_2 , що знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Управління СБУ у Дніпропетровській області згідно з квитанцією № 499, - конфісковано у власність держави; банківську картку «Sportbank» № НОМЕР_3 , що знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Управління СБУ у Дніпропетровській області згідно з квитанцією № 499, - знищено; грошові кошти у сумі 1020 гривень 00 копійок (3 купюри номіналом 200 гривень кожна, 3 купюри номіналом 100 гривень кожна, 2 купюри номіналом 50 гривень кожна, 1 купюра номіналом 20 гривень), що знаходяться на зберіганні у ФІНВ Управління СБУ у Дніпропетровській області згідно з актом приймання-передачі, - конфісковано у власність держави. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експертів в розмірі 1510 гривень 16 копійок. Скасовано арешт майна у кримінальному провадженні № 0000017 від 27 лютого 2022 року, накладений ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2022 року.

Згідно з ухвалою Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2025 року апеляційну скаргу та клопотання про закриття провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України захисника, який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , залишено без задоволення, апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні, задоволено частково, вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2023 року змінено. На підставі ст. 96-1, п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію щодо мобільного телефону марки «Apple Iphone 6s (Model A1633)», imei: НОМЕР_1 , в корпусі сріблясто-білого кольору, з номером НОМЕР_2 , банківської картки «Sportbank» № НОМЕР_3 , грошових коштів у сумі 1020 гривень 00 копійок (3 купюри номіналом 200 гривень кожна, 3 купюри номіналом 100 гривень кожна, 2 купюри номіналом 50 гривень кожна, 1 купюра номіналом 20 гривень), що знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Управління СБУ у Дніпропетровській області, конфіскувавши їх у власність держави. В решті вирок залишено без змін.

Як вбачається з клопотання, засуджений просить суд про перерахувати строк відбування покарання у зв`язку з неналежними умовами утримання в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань № 4».

При цьому, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заходів, спрямованих на поновлення прав засуджених осіб та осіб, взятих під варту, у зв`язку з неналежними умовами тримання» від 21 листопада 2024 року № 4093-ІХ, було внесено зміни до Кримінально-виконавчого кодексу Україн та Закону України «Про попереднє ув`язнення». Відповідно до Прикінцевих положень, зазнаений закон набирає чинності з 1 січня 2025 року, крім: пункту 2 цього розділу, який набирає чинності з дня, наступного за днем опублікування цього Закону; абзацу шістнадцятого підпункту 5 пункту 1, абзацу п`ятнадцятого підпункту 2 пункту 2 розділу I цього Закону, які набирають чинності з дня набрання чинності законом про внесення змін до Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо заходів, спрямованих на поновлення прав засуджених осіб та осіб, взятих під варту, у зв`язку з неналежними умовами тримання.

Згідно з внесеними змінами, відповідно до положень ст. 9 Закону України «Про попереднє ув`язнення», особи, взяті під варту, мають право: триматися в належних умовах; звертатися до Комісії з розгляду скарг на неналежні умови тримання в установах для попереднього ув`язнення та установах виконання покарань щодо встановлення факту та/або строку тримання в неналежних умовах з метою поновлення порушених прав та у разі незгоди з рішенням Комісії оскаржувати його в судовому порядку.

У положеннях ч. 2 ст. 11-2 Закону України «Про попереднє ув`язнення» передбачено, що комісія з розгляду скарг на неналежні умови тримання в установах для попереднього ув`язнення та установах виконання покарань встановлює факт та/або строк тримання в неналежних умовах в установі попереднього ув`язнення на підставі цього Закону та положення про Комісію з розгляду скарг на неналежні умови тримання в установах для попереднього ув`язнення та установах виконання покарань, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно з приписами ч. 5, ч. 7 ст. 11-2 Закону України «Про попереднє ув`язнення», особа, взята під варту, член її сім`ї або близький родич, захисник мають право звернутися із заявою про встановлення факту та/або строку тримання в неналежних умовах до Комісії з розгляду скарг на неналежні умови тримання в установах для попереднього ув`язнення та установах виконання покарань; особа, взята під варту, у разі незгоди з рішенням Комісії з розгляду скарг на неналежні умови тримання в установах для попереднього ув`язнення та установах виконання покарань, має право оскаржити таке рішення до суду в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Нормами ст. 107 КВК України визначено, що засуджені, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, мають право в порядку, встановленому цим Кодексом і нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України: триматися в належних умовах;звертатися до Комісії з розгляду скарг на неналежні умови тримання в установах для попереднього ув`язнення та установах виконання покарань щодо встановлення факту та/або строку тримання в неналежних умовах з метою поновлення порушених прав та у разі незгоди з рішенням Комісії оскаржувати його в судовому порядку.

Згідно з положеннями ч. 2, ч. 5, ч. 7 ст. 115-1 КВК України, Комісія з розгляду скарг на неналежні умови тримання в установах для попереднього ув`язнення та установах виконання покарань встановлює факт та/або строк тримання в неналежних умовах в установі виконання покарань на підставі цього Кодексу та положення про Комісію з розгляду скарг на неналежні умови тримання в установах для попереднього ув`язнення та установах виконання покарань, що затверджується Кабінетом Міністрів України; засуджений, член його сім`ї або близький родич, захисник мають право звернутися із заявою про встановлення факту та/або строку тримання в неналежних умовах до Комісії з розгляду скарг на неналежні умови тримання в установах для попереднього ув`язнення та установах виконання покарань; засуджений у разі незгоди з рішенням Комісії з розгляду скарг на неналежні умови тримання в установах для попереднього ув`язнення та установах виконання покарань має право оскаржити таке рішення до суду в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Крім того, 01 січня 2025 року набрала чинності Постанова Кабінету Міністрів від 31 грудня 2024 року № 1549, якою було затверджено Положення про Комісію з розгляду скарг на неналежні умови тримання в установах для попереднього ув`язнення та установах виконання покарань. Це Положення визначає порядок утворення Комісії з розгляду скарг на неналежні умови тримання в установах для попереднього ув`язнення та установах виконання покарань, її завдання, функції, повноваження та напрями діяльності. Завданням Комісії є встановлення факту та/або строку тримання в неналежних умовах осіб, взятих під варту, і засуджених в установах для попереднього ув`язнення та установах виконання покарань. Також у цьому Положенні визначено, що особа, взята під варту, засуджений, член його сім`ї або близький родич, захисник мають право звернутися до Комісії із заявою про встановлення факту та/або строку тримання в неналежних умовах, а у разі незгоди з рішенням Комісії особа, взята під варту, або засуджений має право оскаржити це рішення до суду в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, при цьому скарга на рішення Комісії подається особою, взятою під варту, або засудженим протягом року з дня його прийняття.

Разом із цим, станом на час звернення засудженого ОСОБА_3 із вказаним вище клопотанням про перерахунок строку призначеного покарання, відповідні зміни до Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо заходів, спрямованих на поновлення прав засуджених осіб та осіб, взятих під варту, у зв`язку з неналежними умовами тримання внесено не було, у зв`язку з чим наразі у суду відсутня передбачена законом можливість у порядку ст.ст. 537, 539 КПК України розглянути зазначені у клопотанні засудженого питання.

На підставі вищевикладеного, суд не вбачає передбачених законом підстав для перерахунку строку призначеного засудженому покарання і приходить до висновку, що у задоволенні такого клопотання необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 26, 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про перерахунок строку призначеного покарання - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії ухвали. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: