Пересипський районний суд міста Одеси
Провадження №1-кп/523/1660/25
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

23 жовтня 2025 року м. Одеса

Колегія суддів Пересипського районного суду м. Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_5 , представників потерпілого регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинувачених, їх захисника - адвоката ОСОБА_8 , законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 ОСОБА_10 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в приміщенні суду, обвинувальний акт із звинувачення ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.28, ч.2 ст.113, ч.2 ст.304 КК України, а також ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.28, ч.2 ст.113 КК України,

в с т а н о в и л а:

19 серпня 2025 року до Пересипського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт в кримінальному провадженні із звинувачення ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.28, ч.2 ст.113, ч.2 ст.304 КК України, а також ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.28, ч.2 ст.113 КК України, який наступного дня ухвалою колегії суддів призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

ОСОБА_11 обвинувачують у вчиненні трьох епізодів закінченого замаху на диверсію, з метою ослаблення держави підпалів, спрямованих на зруйнування та пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб; а також у втягненні неповнолітнього у протиправну діяльність, вчинене матір`ю.

Прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченої, обґрунтоване причетністю ОСОБА_11 до вмінених злочинів, їх тяжкістю та суспільною небезпечністю, а також продовженням існування ризиків можливого переховування обвинуваченої від суду, продовження злочинної діяльності, незаконного впливу на свідків, а також вчинення іншого кримінального правопорушення.

Одночасно обвинуваченою ОСОБА_11 подано клопотання про зміну раніше застосованого запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, обґрунтоване недоведеністю вищезазначених ризиків прокурором, можливістю дотримання своїх процесуальних обов`язків під дією більш м`якого вищезазначеного виду запобіжного заходу, а також потребою брати участь у вихованні двох неповнолітніх доньок.

З`ясувавши протилежні позиції сторін - в підтримку заявлених власних клопотань, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до вимог ст.ст.177 та 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений не виконає покладені на нього процесуальні обов`язки, а також для запобігання його спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Тримання під вартою може бути застосовано, зокрема, до несудимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст.184 КПК України, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

При розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суду необхідно враховувати вимоги дотримання розумного строку як застосування такого запобіжного заходу, так і продовження строку його застосування. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України»).

ОСОБА_11 вперше притягується до кримінальної відповідальності та обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкція якого передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі.

Обґрунтованість причетності ОСОБА_11 до вмінених їй діянь була перевірена слідчим суддею при первинному застосуванні запобіжного заходу, а також в цілому не оспорюється стороною захисту.

Ухвалою колегії суддів від 26 серпня 2025 року до ОСОБА_11 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без альтернативи внесення застави, на строк до 24 жовтня 2025 року.

Підготовче судове засідання завершено 23 жовтня 2025 року, з призначення судового розгляду даного кримінального провадження у закритому судовому засіданні.

Незважаючи на перше притягнення до кримінальної відповідальності, наявність у обвинуваченої місця проживання, неофіційної роботи в м. Одесі, а також сім`ї, з обов`язком утримання трьох неповнолітніх дітей, оцінюючи доводи прокурора про наявність доказів в обґрунтування продовження існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, у взаємозв`язку із тим, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити подальшу належну поведінку обвинуваченої та виконання нею процесуальних обов`язків в межах даного кримінального провадження, суд з цим погоджується, виходячи з наступного.

Вмінені обвинуваченій діяння характеризуються підвищеною суспільної небезпекою, а також суворими мірами покарання, яке може бути призначено у разі визнання винуватою, що обвинувачена цілком усвідомлює. В справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Окрім того, у справі «W проти Швейцарії» ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки це свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Внаслідок збройної агресії російської федерації проти України з 24 лютого 2022 року Україною згідно відкритих даних не контролюється орієнтовно 15-20% власної території, що створює додаткові можливості для залишення обвинуваченою території України, в тому числі поза офіційними пунктами пропуску.

Вищезазначене, на думу колегії суддів, обґрунтовує продовження існування ризику переховування обвинуваченої від суду, ймовірність настання якого на теперішній час не зменшилася.

Судовий розгляд провадження ще не розпочато. При цьому колегія суддів вважає, що оскільки особу, ймовірно співробітника спецслужб російської федерації, який спонукав обвинувачену до вчинення вмінених їй дій, до теперішнього часу не встановлено та не затримано, то така особа може відновити спілкування з обвинуваченою, дати їй як нові завдання щодо протиправної діяльності, так і вказівки, поради, спрямовані на уникнення від відповідальності чи її пом`якшення, в тому числі щодо можливого неправомірного впливу на свідків для надання останніми показань, які б також допомогли обвинуваченій уникнути відповідальності за вчинене.

Необхідно також виходити і із передбаченої КПК процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до якої спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Таким чином продовжує існувати ризик можливого незаконного впливу обвинуваченої на свідків в даному кримінальному провадженні.

Суд також враховує суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п.35 рішення Європейський суд з прав людини у справі «Летельє проти Франції», оскільки злочини, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_11 , було спрямовані на шкоду суверенітету, територіальної цілісності, недоторканості та обороноздатності України, в умовах воєнного стану, в період часу, коли продовжує тривати агресивна війна з боку російської федерації проти України.

При цьому судом враховано і положення ч.6 ст.176 КПК України про те, що під час дії воєнного стану до осіб, які обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ст.113 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений п.5 частини 1 цієї статті, тобто тримання під вартою.

Водночас, з урахуванням даних про особу обвинуваченої, а також обставин вмінених їй злочинів, колегія суддів вважає можливим визначити обвинуваченій заставу, як альтернативу триманню під вартою, у максимальному розмірі, передбаченому п.3 ч.5 ст.182 КПК України.

На думку колегії суддів, саме такий розмір застави буде мати в даний час стримуючий характер для обвинуваченої особи від можливого порушення процесуальних обов`язків.

При цьому, не виключається, що заставодавцем можуть бути не лише члени сім`ї та близькі родичі обвиинуваченої, а й будь які інші фізичні чи юридичні особи, чиє фінансове становище дозволить внести визначений розмір застави.

Керуючись ст.ст.176-178,183,193,314-316,369-372 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_5 задовольнити частково.

В задоволенні клопотання обвинуваченої ОСОБА_11 відмовити.

Продовжити строк застосування стосовно обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.28, ч.2 ст.113, ч.2 ст.304 КК України, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з подальшим утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» - строком до 20 грудня 2025 року.

Визначити розмір застави, як альтернативи її тримання під вартою, - у розмірі 300 (трьохсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) грн.

Обвинувачена або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на рахунок: Отримувач: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, Код ЄДРПОУ отримувача: 26302945; р/р UA0005435; банк: Державна казначейська служба України; МФО 820172, після чого ОСОБА_11 звільняється з-під варти.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_11 наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися за межі населеного пункту за місцем проживання без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування із представниками потерпілих та свідками в даному провадженні з питань, що є предметом судового розгляду; здати на зберігання до Головного управлянні Державної міграційної служби України в Одеській області паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну на строк до 23 грудня 2025 року включно.

Роз`яснити обвинуваченій або заставодавцю наслідки невиконання обов`язків, передбачених частинами 8, 10, 11 ст.182 КПК України, а саме: у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачена, будучи належним чином повідомленою не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на неї при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України. Застава, внесена обвинуваченою, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана впродовж п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії.

Судді Пересипського районного суду м. Одеси

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3