У Х В А Л А

30 грудня 2025 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 , розглянувши в залі суду № 5 у приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області клопотання старшого слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 , погодженого прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, громадянина України, пенсіонера, з середньою-технічною освітою, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, по матеріалам кримінального провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001388 від 16.06.2025 року, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 153 КК України, слідчий суддя, -

у с т а н о в и в:

До Білоцерківського міськрайонного суду надійшло клопотання старшого слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 153 КК України строком на 60 днів.

Обґрунтовуючи клопотання, орган досудового розслідування зазначає, що 15.06.2025 приблизно о 10 годині 00 годин малолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала в кімнаті за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 . В цей час до кімнати потерпілої зайшов раніше знайомий ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під приводом вручення подарунка, а саме спортивних шорт для заняття волейболом, які малолітня потерпіла ОСОБА_6 одразу вдягла щоб приміряти.

В цей час, у ОСОБА_5 виник протиправний умисел, спрямований на вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, щодо малолітньої потерпілої ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, достовірно знаючи, що ОСОБА_6 є особою, яка не досягла чотирнадцяти років, усвідомлюючи, що своїми діями він ставить під загрозу нормальний психологічний чи соціальний розвиток малолітньої потерпілої, ігноруючи принципи моральності, духовного і культурного життя суспільства та принципи статевої моралі в суспільстві, всупереч ст. ст. 1, 21 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001, ст. ст. 1, 2, 6, 7 Закону України «Про захист суспільної моралі», ст. ст. 2, 7, 8, 23, 19, 34, 36, 40 Конвенції про права дитини, яка ухвалена Резолюцією Генеральної асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989, ст. 9 Конвенції про кіберзлочинність від 07.09.2005, ст. 20 Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства від 25.10.2017, ст. 16 Конвенції ООН про права дитини, ст. ст. 1, 2, 3 Факультативного протоколу до Конвенції ООН про права дитини щодо торгівлі дітьми, дитячої проституції і дитячої порнографії, який ратифікований Законом України № 716-IV (716-15) від 03.04.2003, ОСОБА_5 , перебуваючи в кімнаті наодинці із малолітньою потерпілою ОСОБА_6 , використовуючи безпорадний стан потерпілої з огляду на її малолітній вік, користуючись своїми віковими та фізичними перевагами, застосовуючи силу, діючи умисно, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, посягаючи на статеву недоторканість та нормальний фізичний, психічний і соціальний розвиток дитини, раптово підійшов до малолітньої ОСОБА_6 та вчинив насильницькі дій сексуального характеру, не пов`язані із проникненням в тіло потерпілої, а саме: утримуючи її руки своєю рукою, долаючи спротив потерпілої, іншою рукою торкався її грудей, після чого проникнув своєю рукою під одяг та спідню білизну малолітньої потерпілої ОСОБА_6 та торкався її оголених статевих органів.

Вказаними діями ОСОБА_5 порушив права малолітньої потерпілої ОСОБА_6 , на статеву недоторканість і нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток дитини, що гарантується ст. 52 Конституції України, згідно з якою будь-яке насильство над дитиною та її експлуатація переслідуються законом та ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з якою кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканість та захист гідності.

Таким чином встановлено достатність доказів для підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.153 КК України.

05.09.2025 ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.153 КК України, а саме за вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи (сексуальне насильство) щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років.

05.09.2025, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 153 КК України шляхом вручення повнолітньому члену його сім`ї сину ОСОБА_7 . Крім цього ОСОБА_7 для передачі ОСОБА_5 вручені повістки на виклик на 09.09.205, 12.09.2025, 17.09.2025.

05.09.2025 у зв`язку із наявністю достатніх підстав вважати, що ОСОБА_5 ухиляється від органу досудового розслідування, останнього оголошено в розшук.

22.09.2025 слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_8 надав дозвіл на затримання з метою приводу до Білоцерківського міськрайонного суду ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

24.12.2025 ОСОБА_5 оголошено в міжнародний розшук на підставі встановленого, що 17.06.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснив перетин кордону України на виїзд у пункті пропуску «Шегині», Яворівського району, Львівської області.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 153 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

-показаннями малолітньої потерпілої ОСОБА_6 , яка повідомила, що 15.06.2025 близько 10.00 год. до її кімнати зайшов сусід ОСОБА_5 , з яким у родини Однорог довірливі відносини. В цей час матір ОСОБА_6 ОСОБА_9 та вітчим ОСОБА_10 перебували в іншій кімнаті де спали. ОСОБА_5 перебуваючи в кімнаті ОСОБА_6 подарував останній шорти, так як остання займається волейболом та ОСОБА_6 в присутності ОСОБА_5 приміряла подаровані шорти, а потім їх зняла та знову одягла джинсові штани. Після цього, ОСОБА_5 наблизився до ОСОБА_6 та почав доторкатись до її грудей, на що остання почала відштовхувати ОСОБА_5 , одна він однією рукою утримував руки ОСОБА_6 , а іншою рукою торкався статевих органів останньої та говории, що все буде добре і нікому не потрібно розповідати. ОСОБА_6 почала кликати на допомогу та в цей час в кімнату зайшли матір та вітчим, а ОСОБА_5 залишив приміщення квартири;

- показаннями свідка ОСОБА_11 , який повідомив що він є вітчимом потерпілої. 15.06.2025 до їхнього помешкання прийшов сусід ОСОБА_12 , який проживає поруч із їхнім будинком. Зайшовши до будинку, привітався зі свідком та повідомив, що хоче подарувати спортивні шорти для Вероніки, оскільки вона займається волейболом. На що свідок повідомив, що ОСОБА_13 в кімнаті та він пішов до її кімнати, а свідок залишився у веранді. Громадський ОСОБА_14 заходячи до кімнати не зачиняв двері кімнати, а просто захлопнув за собою двері. Через хвилин 10-15 ОСОБА_12 вийшов із кімнати, та попрощався зі свідком. Через пару хвилин після того як ОСОБА_14 вийшов, до свідка підійшла ОСОБА_13 , із сльозами на очах, та повідомила, що ОСОБА_15 подарував спортивні шорти, змусив її приміряти їх при ньому, далі він почав чіпати її за коліна, потім за руки, далі чіпав її груди, а згодом поліз до її статевих органів. Свідок запитав чому вона не кричала під час того, коли ОСОБА_14 чіплявся до неї, на що ОСОБА_13 повідомила, що її було страшно, а саме те, що він буде вчиняти бійку з нею, свідком та її матір`ю, яка в цей час спала у іншій кімнаті та не чула і не бачила нічого.

-показаннями свідка ОСОБА_9 , яка повідомила що вона є матір`ю потерпілої. 15.06.2025 до їхнього помешкання прийшов сусід ОСОБА_12 , який проживає поруч із нашим будинком. Коли ОСОБА_14 зайшов до будинку, вона почула його голос, оскільки він привітався з ОСОБА_16 , а свідок в цей час була у власній кімнаті та лежала на ліжку. Далі через 10 хвилин, свідок почула, що ОСОБА_14 вийшов із їхнього будинку. За цей проміжок часу, коли ОСОБА_14 був в будинку, свідок не чула із кімнати доньки будь-яких криків та навіть не чула про що вони спілкувались. В подальшому будучи за місцем проживання, до свідка підійшла донька та повідомила, що якщо до неї прийде ОСОБА_14 , то що б вона йому сказала, що її немає вдома, але причину цьому не пояснювала. Далі ОСОБА_16 розповів, що сьогодні вранці, коли ОСОБА_12 приходив до помешкання, то він чіплявся до доньки, чіпав її за руки, заліз руками до трусів, в подальшому ОСОБА_16 викликав поліцію.

-висновком спеціаліста (психолога) від 18.06.2025: за результатами проведеного допиту виявлено, що ОСОБА_6 послідовно та емоційно включено описує ситуацію, в якій її сусід на ім`я ОСОБА_14 , 15.06.2025 вчиняв дії сексуального характеру по відношенню до неї, зокрема торкався інтимних частин тіла дитини. Такий досвід створює високу ймовірність розвитку посттравматичних реакцій, стійкого почуття страху, тривоги, вразливості, зниження рівня базової довіри до оточуючих. Особливо критичним є ризик впливу на подальший психосоціальний розвиток, здатність встановлювати безпечні стосунки, а також формування переконань щодо власної цінності та тіла. Враховуючи вікові особливості (незрілість механізмів емоційної регуляції, обмежений досвід інтерпретації та осмислення подій), подібна ситуація може розглядатися, як потенційно травматична з серйозними наслідками для емоційного, соціального та особистісного розвитку дитини. Подія має потенціал психотравмувального впливу, оскільки за своїм змістом та емоційним навантаженням є нетиповою, надмірною для вікових можливостей дитини та не відповідає її звичному життєвому досвіду.

-висновком комплексної психолого-психіатричної експертизи № 1191 від 14.08.2025: психічний (в т.ч., розумовий розвиток) неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідає і віковому періоду (13-14 років). В обставинах правопорушення (15.06.2025) малолітня на той період ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , могла правильно розуміти характер скованих дій та об?єктивно чинила їм опір. Визначення здатності дитини розуміти соціально-правове значення дій, які скоювалися щодо неї, втрачає доцільність через малолітній вік потерпілої на період правопорушення. За своїм психічним розвитком, неповнолітня ОСОБА_6 , 2011 р.н., здатна надавати відповідні свідчення щодо сприйнятих нею обставин. Малолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виходячи з рівня її розумового розвитку та обставин правопорушення, могла правильно розуміти характер скоюваних дій та об?єктивно чинила їм опір. Визначення здатності дитини розуміти соціально-правове значення дій, які скоювалися щодо неї, втрачає доцільність через малолітній вік потерпілої. 3 урахуванням рівня вікового психічного розвитку, ОСОБА_6 2011р.н., здатна правильно сприймати обставини, що мають значення у провадженні, та може надавати щодо них відповідні свідчення. У неповнолітньої ОСОБА_6 , 2011 р.н., виникали тимчасові емоційні переживання огиди, неприязні, страху, з подальшим прагненням уникати зустрічей з психотравмувальним об?єктом, що короткочасно обмежувало її соціальне функціонування та знижувало якість життя. Пережиті обставини прогностично негативно впливають на психосексуальний розвиток малолітніх. У неповнолітньої ОСОБА_6 , 2011 р.н., відсутня схильність до фантазування та навіювання, вона здатна надавати повноцінні свідчення щодо подій, які спостерігає.

Враховуючи вищевикладене, застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 окрім як тримання під вартою, на думку прокурора, не зможе забезпечити дієвості кримінального провадження та запобігти виникненню ризиків передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому прокурор просила застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до підозрюваного у кримінальному провадженні №0001388 від 16.06.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 153 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 доводи клопотання підтримали, просили задовольнити з викладених у ньому підстав.

Слідчий суддя, дослідивши зміст клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши доводи прокурора та слідчого, дійшов до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001388 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 153 КК України.

Так, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

05.09.2025 ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 153 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років.

22.09.2025 ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надано дозвіл на затримання з метою приводу до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_5 для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Постановою старшого слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я слідчого відділу ОСОБА_4 від 24.12.2025 оголошено міжнародний розшук підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Окрім того, поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то це поняття означає існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, зокрема й в рішенні Суду від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Слідчим суддею встановлено, що підозра ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.153 КК України, підтверджується сукупністю зібраних у ході досудового розслідування доказів.

При цьому, слідчий суддя не надає оцінку зібраним доказам з точки зору їх достатності, законності, належності, а лише встановлює за їх сукупністю на даному етапі розслідування наявність чи відсутність фактів, що переконують у можливості особи вчинити кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слід виходити з того, що ризиком є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

На даний час ОСОБА_5 продовжує переховуватися від органів досудового слідства і його місце знаходження невідоме.

Так, у клопотанні слідчий посилається на те, що наявні ризики, які свідчать про можливе вчинення ОСОБА_5 дій, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілу, свідків у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання (злочин, передбачений ч. 4 ст. 153 КК України, у якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , передбачає виключно покарання у виді реального позбавлення волі на строк до десяти років. Тяжкість ймовірного покарання особливо сильно підвищують ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

При цьому, слідчий суддя при встановленні даного ризику враховує існування інших факторів, які можуть свідчити про наявність у ОСОБА_5 можливості переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Так, із відомостей наданих Державною прикордонною службою України від встановлено, що ОСОБА_5 17.06.2025 року перетнув державний кордон України на виїзді у пункті пропуску «Шегині», Яворівського району, Львівської області.

Вищевикладені обставини, а також фактичне перебування за межами України та відсутність на території України протягом тривалого часу свідчать про існування реальної можливості переховування підозрюваного від суду та органу досудового розслідування за кордоном з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Постановою старшого слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я слідчого відділу ОСОБА_4 від 24.12.2025 оголошено міжнародний розшук підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, слідчий суддя дійшов до висновку про існування ризику переховування від органу досудового розслідування та суду.

Щодо ризику незаконного впливу на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілу та свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Тобто ризик впливу на потерпілу, свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілої, свідків та дослідження їх судом.

Так, ризик здійснення ОСОБА_17 впливу на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні обумовлений, серед іншого, тим, що ОСОБА_5 до свого виїзду за кордон тривалий час проживав по сусідству із малолітньою потерпілою та її батьками. Між ними склались приязні дружні стосунки, тому без обрання запобіжного заходу він може впливати на них особисто або через своїх родичів, зокрема умовлянням, підкупом, переконанням, примушуванням із застосуванням фізичної сили або погроз, з метою викривлення фактичних обставин справи та створенням видимості його непричетності до скоєного злочину.

Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення.

ОСОБА_5 підозрюється у тому, що він, будучи особою похилою віку, користуючись дружніми стосунками з родиною потерпілої та довірливим з її боку до нього ставленням, нехтуючи будь-якими моральними принципами, вчинив тяжкий злочин в сфері статевої свободи на недоторканості малолітньої дитини. Вказане свідчить про відсутність стримуючих факторів до продовження подібної протиправної поведінки у майбутньому та наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, потреба у застосуванні щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який є найбільш суворим, винятковим запобіжним заходом, зумовлюється переліченими ризиками у сукупності з тяжкістю інкримінованому йому злочину, а також у зв`язку із переховуванням від органів досудового розслідування.

Згідно ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України у випадку неможливості вручення письмового повідомлення про підозру в день його складення воно здійснюється у спосіб, передбачений Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно з ч. 3 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 Кодексу, зокрема ст. 135 КПК України.

Отже, вищевказані матеріали досудового розслідування дають достатні та безсумнівні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 умисно переховується від слідства, з метою уникнення кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.

Відтак, на даний час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість вирішення слідчим суддею питання про обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного у відсутність останнього.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованим кримінальним правопорушенням, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Вказані обставини свідчать, на даний час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість перебування особи під одним із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

З урахуванням вищевстановлених обставин кримінального правопорушення та наданих слідчим доказів на підтвердження викладених у клопотанні доводів, що свідчать про набуття ОСОБА_5 статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, про наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з урахуванням обґрунтованих підстав вважати, що підозрюваний покинув територію України та оголошений у міжнародний розшук, то слідчий суддя, виходячи з положень ч. 6 ст. 193 КПК України, дійшов до висновку про наявність підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 за його відсутності.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 176, 183, 193 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання старшого слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 , подане в межах кримінального провадження №0001388 від 16.06.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.153 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, громадянина України, пенсіонера, з середньою технічною освітою, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, запобіжний західу вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів, без визначення розміру застави.

У разі затримання особи, відносно якої обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з часу проголошення.

Слідчий суддяОСОБА_18