Провадження № 11-кп/4823/838/25
Категорія - ч. 2 ст. 111 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові кримінальне провадження № 0000022 від 13.02.2024 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 серпня 2025 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянськ Запорізької області, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України і призначено покарання у вигляді позбавлення волі, строком на 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності.

Строк відбування основного покарання визначено обчислювати з моменту фактичного затримання ОСОБА_8 у порядку виконання цього вироку, після набрання ним законної сили.

Обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Стягнуто із ОСОБА_8 на користь держави 11938 (одинадцять тисяч дев`ятсот тридцять вісім) грн 50 коп. процесуальних витрат на залучення експертів.

Вироком місцевого суду встановлено наступне. ОСОБА_8 , як громадянин України, який згідно із ст. 65 Конституції України має обов`язок здійснювати захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який у відповідності до частин 2, 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» може бути реалізований шляхом проходження військової служби виключно у Збройних Силах України, інших утворених відповідно до законів України військових формуваннях, а також правоохоронних органах спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, свідомо порушуючи свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, діючи в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, умисно, усвідомлюючи характер своїх злочинних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки таких дій та бажаючи їх настання, з метою заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, добровільно погодився прийняти участь у бойових діях на боці ворога (країни-агресора) - РФ.

Будучи обізнаним про те, що збройні сили РФ, незаконні формування терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР» своїми спільними та узгодженими діями здійснюють широкомасштабні бойові дії на всій території України, ОСОБА_8 розумів, що його призов та подальша служба в збройних силах РФ та незаконних формуваннях терористичних організацій «ЛНР» передбачатиме участь в таких бойових діях.

Така обізнаність особи випливає з того, що «визнання» РФ терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР» незалежними державами, здійснення РФ та так званими «ДНР», «ЛНР» спільних бойових дій проти України, оголошення загальної мобілізації на території самопроголошених республік, широко висвітлювалась в засобах масової інформації та на відкритих Інтернет-ресурсах.

Так, 18 листопада 2022 року, громадянин України ОСОБА_8 , перебуваючи на тимчасово окупованій території Луганської області, більш точне місце не встановлено, будучи обізнаним про здійснення відкритої російської агресії проти України, метою якої є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України, в період дії воєнного стану, усвідомлюючи характер своїх злочинних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки таких дій та бажаючи їх настання, діючи на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності і державній безпеці України, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 Народної міліції «ЛНР» № 103 від 18 листопада 2022 року, добровільно вступив на військову службу до «військової частини НОМЕР_1 » на посаду командира взводу ІНФОРМАЦІЯ_2 . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Народної міліції «ЛНР» № 129 від 18 грудня 2022 року ОСОБА_8 присвоєно звання лейтенанта.

У період з листопада 2022 року по травень 2023 року, перебуваючи у складі вказаного вище незаконного збройного формування країни-агресора - «військової частини НОМЕР_1 » народної міліції «Луганської народної республіки», ОСОБА_8 опанував навички користування стрілецькою зброєю та тактику ведення бою, здійснення штурму, наступу та відступу, з метою забезпечення бойових дій РФ проти Збройних Сил України та діючи на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, умисно, в умовах воєнного стану, перебуваючи на тимчасово окупованих військовими формуваннями РФ територіях смт. Білогорівка, м. Кремінна, Луганської області здійснював командування 3 одиницями САУ 2С1 "Гвоздика" 122 мм у складі ІНФОРМАЦІЯ_3, що входила до складу ІНФОРМАЦІЯ_4, таким чином, надаючи іноземній державі - РФ та її представникам - військовослужбовцям збройних сил РФ та контрольованих нею представникам терористичної організації «ЛНР» допомогу у проведенні підривної діяльності проти України, виконуючи завдання, пов`язані із веденням бойових дій проти Збройних Сил України, та обов`язки із забезпечення різних видів та форм бою.

У подальшому, точно дата не встановлена, але не пізніше квітня 2023 року, ОСОБА_8 підписав контракт з міністерством оборони РФ в особі командира військової частини № НОМЕР_3 про вступ на військову службу терміном на 3 роки, таким чином, підтвердивши стійкість та добровільність своїх намірів щодо проходження служби в збройних силах країни-агресора.

Перебуваючи на посаді командира взводу управління (артилерійської розвідки) 2 гаубично самохідної артилерійської батареї військової частини № НОМЕР_3 , ОСОБА_8 не пізніше травня 2023 року, більш точна дата не встановлена, знаходячись на тимчасово окупованих територіях Донецької області, приймав участь у операціях по захопленню м. Бахмута, а саме здійснював вогневу роботу та обстріли вогневих позицій Збройних сил України в районі м. Бахмут Донецької області із використанням САУ 2С1 «Гвоздика» 122 мм, а також проводив розвідувальну роботу в районі проведення бойових дій. Як результат своєї діяльності, ОСОБА_8 нагороджено командуванням збройних сил РФ медаллю «За відвагу» за успішну участь у наступальних діях на м. Соледар та м. Бахмут Донецької області.

Крім того, упродовж травня 2023 року - березня 2024 року, громадянин України ОСОБА_8 , як військовослужбовець в/ч № НОМЕР_3 збройних сил РФ, перебуваючи на тимчасово окупованих РФ територіях м. Бахмута, Донецької області, проходив військову службу на вогневих позиціях збройних сил РФ, приймав активну участь в бойових діях проти підрозділів ЗСУ та інших військових формувань України, здійснював під керівництвом російського командування обстріли за допомогою протитанкової гармати МТ-12, сприяв у стримуванні наступу ЗСУ та утриманні окупованих територій військами держави-агресора.

Не погодившись із рішенням суду, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , в якій просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості у суді й вичерпанням можливості їх отримання.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на недоведеність за стандартом «поза розумним сумнівом» винуватості ОСОБА_8 , який передбачає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом розгляду, тоді як у колегії суддів першої інстанції не було можливості з`ясувати думку обвинуваченого стосовно подій та встановити обставини, які можуть мати суттєве значення для встановлення істини, у тому числі обставини, які характеризують особу винного, що мають значення при призначенні покарання, а також те, що обвинувачення фактично ґрунтується на дорученнях та відповідних оперативних працівників та інших процесуальних документах, які впливають на обвинувачення.

Не погоджуючись із поданою апеляційною скаргою прокурором подано заперечення, в якому просить відмовити у її задоволенні та залишити вирок суду першої інстанції без змін.

Враховуючи те, що судовий розгляд даного кримінального провадження в суді першої інстанції здійснювався за відсутності обвинуваченого (inabsentia), та з обов`язковою участю захисника, який був забезпечений державою, зважаючи на те, що апелянтом є саме захисник, який з`явився до суду апеляційної інстанції, з метою дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку про можливість апеляційного розгляду без участі обвинуваченого, однак за участі його захисника.

Заслухавши доповідь судді, захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити з наведених підстав, думку прокурора, яка просила залишити вирок місцевого суду без змін, вважаючи його законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, за встановлених під час судового розгляду фактичних обставин, суд першої інстанції обґрунтував дослідженими в судовому засіданні доказами, які знайшли оцінку в судовому рішенні, зокрема, даними витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, згідно з якими 12.02.2024 року були внесені відомості за №0000022 з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення ч. 2 ст. 111 КК України на підставі того, що громадянин України ОСОБА_9 вчинив державну зраду, а саме за власним бажанням вступив до лав незаконного збройного військового формування «ЛНР», в умовах військового стану.

Даними повідомлення 1 відділу ГВ КР ІНФОРМАЦІЯ_5 про протиправне діяння, що містить ознаки злочину, зокрема, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в 2018 році за власним бажанням вступив до лав НЗВФ так званої Луганської народної республіки, де обіймав посаду командира взводу управління (артилерійської розвідки) ІНФОРМАЦІЯ_7. З лютого 2022 року ОСОБА_8 продовжив військову службу на посаді командира ІНФОРМАЦІЯ_6, яка увійшла до складу збройних сил РФ. Відповідно до функціональних обов`язків здійснює командування 3 од. САУ 2С1 «Гвоздика» 122 мм. З початку повномасштабного вторгнення російських військ на територію України ОСОБА_8 бере активну участь у обстрілах цивільної інфраструктури, позицій ЗСУ на напрямках м. Сєвєродонецьк, м. Рубіжне, м. Лисичанськ Луганської області, м. Соледар, м. Бахмут Донецької області.

Даними протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем від 14.05.2024 року з флеш-носієм до нього.

Даними висновку за результатами судової фототехнічної, портретної та голографічних зображень експертизи №СЕ-19/125-24/15250-ФП від 05.12.2024 року відповідно до якого у графічному файлі під назвою «photo_17@08-10-2023_22-36-35» формату «jpg» та у графічному файлі «ОСОБА_8 дмс», формату «pdf», зображена одна і та ж особа. У графічному файлі під назвою «photo_41@20-03-2024_11-08-16», формату «jpg» та у графічному файлі «ОСОБА_8 дмс», формату «pdf», зображена одна і та ж особа.

За таких обставин колегія суддів вважає, що досліджені докази, оцінені у сукупності та взаємозв`язку, доводять вчинення обвинуваченим інкримінованого кримінального правопорушення.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого у державній зраді, а саме: діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту та надання іноземній державі допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненому в умовах воєнного стану і дії ОСОБА_8 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 111 КК України.

Щодо доводів захисника про недоведеність вини обвинуваченого «поза розумним сумнівом» через відсутність можливості з`ясувати його думку, оскільки кримінальне провадження розглянуто за його відсутності, то колегія суддів апеляційного суду зазначає таке.

Відповідно до ч. 8 ст. 135 КПК України повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

У випадку наявності в особи, зазначеної в абзаці першому цієї частини, захисника (захисників) копія повістки про її виклик надсилається захиснику (захисникам).

Згідно з положеннями ст. 297-5 КПК України повістки про виклик підозрюваного у разі здійснення спеціального досудового розслідування надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування та обов`язково публікуються в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора підозрюваний вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

За статтею 323 КПК України судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

Повістки про виклик обвинуваченого у разі здійснення спеціального досудового розслідування у зв`язку з прийняттям уповноваженим органом рішення про передачу обвинуваченого для обміну як військовополоненого публікуються в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями статті 297-5 цього Кодексу та на офіційному веб-сайті суду, а процесуальні документи, що підлягають врученню обвинуваченому, надсилаються захиснику.

Отже, наведені вище положення закону містять вимоги щодо повідомлення особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором або переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, про здійснення щодо них спеціального досудового розслідування та судового розгляду.

Як убачається з матеріалів провадження, розгляд кримінального провадження судом за відсутності обвинуваченого ОСОБА_8 здійснювався на підставі прийнятого рішення про спеціальне судове провадження відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Суд першої інстанції вжив всіх можливих дій аби наданий обвинуваченому державою захист був ефективним, та, дотримуючись вимог статей 10, 22, 23 КПК України, перевірив доводи сторони обвинувачення та захисту, створивши необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Крім того, відповідно до ст. 374 ч. 5 КПК України суд обґрунтував, що в цьому кримінальному провадженні сторона обвинувачення вжила всіх можливих передбачених законом заходів щодо дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя з урахуванням установлених законом особливостей для кримінального провадження, у якому здійснювалося спеціальне досудове розслідування та спеціальне судове провадження («in absentia»).

Сформована практика ЄСПЛ з цього питання вказує: «Той факт, що судове засідання проводиться за відсутності підсудного не є саме по собі порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При цьому відмова в доступі до правосуддя має місце, коли особа, засуджена заочно, не має можливості в подальшому досягти нового судового рішення стосовно обґрунтованості обвинувачення за фактичними та юридичними підставами після того, як воно було заслухано, якщо не встановлено, що вказана особа відмовилась від права на захист та на явку в суд, чи мав місце намір ухилитись від правосуддя». Відповідні позиції Суду викладені, зокрема, у справах «Да Лус Домінгеш Ферейра проти Бельгії» (№ 50049/99, п. 54), «Меденіца проти Швейцарії» (№ 20491/92, п. 54-55) «Кромбах проти Франції» (№ 29773/96), «Колоцца проти Італії» (№ 9024/80 п. 30).

При цьому, інститут спеціального кримінального провадження, передбачений КПК України, передбачає можливість подання обвинуваченим, щодо якого судом ухвалено вирок за результатами спеціального судового провадження, апеляційної скарги поза межами загальних процесуальних строків, за умови надання обвинуваченим підтвердження поважності причин неприбуття на виклик, передбачених ст. 138 цього Кодексу (ст. 400 ч. 3 КПК України).

Підсумовуючи наведене, колегія суддів приходить переконання, що матеріалами кримінального провадження підтверджено те, що висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого зроблені із дотриманням вимог ст. 23 КПК України на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, підтверджених доказами, а також оцінено відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Щодо призначеного обвинуваченому покарання та доводів сторони захисту про необхідність врахування пом`якшуючих обставин для призначення більш м`якого покарання, з огляду на обставини, які характеризують особу обвинуваченого, то колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі ст. ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

При цьому суд наділений дискреційними повноваженнями обирати винній особі вид і розмір заходу примусу у межах санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Судова дискреція (судовий розсуд) є інтелектуально-вольовою владною діяльністю суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Поняття судового розсуду у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити менш суворий вид покарання або більш суворий в межах санкції статті. А у випадках, коли санкція статті передбачає тільки один вид покарання, суд наділений функцією обирати розмір цього покарання. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість призначення передбаченого законом покарання, яке б сприяло його меті та було достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Як убачається із матеріалів кримінального провадження, вказаних вимог суд першої інстанції дотримався.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, суд урахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, фактичні обставини провадження, особу винного, його вік, сімейний стан, відсутність даних щодо попередніх притягнень до адміністративної та кримінальної відповідальності, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання, у зв`язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі у межах санкції статті, що узгоджується із загальними засадами закону України про кримінальну відповідальність, відповідає основній його меті як заходу примусу та є достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним інших злочинів.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне у задоволенні апеляційних вимог захисника відмовити, а вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, не встановлено.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 серпня 2025 року щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців, а обвинуваченим протягом того ж часу з моменту вручення йому копії даної ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4