Провадження № 1-кп/337/317/2025
ЄУН №337/1630/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисниці ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307 КК України,

встановив:

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати місце проживання: АДРЕСА_1 в період часу з 19-00 годин до 05-00 годин наступного дня, строком на 60 днів, мотивуючи наявністю ризиків передбачених п.1,3,4,5 ч. 1 ст.177 КПК України, які не зникли і не зменшилися.

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечуючи проти продовження домашнього арешту просив встановити часові рамки з 21-00 години, так як він неофіційно працює, але не має документального підтвердження цього.

Захисниця ОСОБА_5 вказала що клопотання не підтверджене жодними доказами, так її підзахисний не допускав порушень, також прокурором не надано доказів перешкоджання ОСОБА_4 ходу розгляду справи, впливу на свідків, переховування. Вважає за можливе відмовити у задоволенні клопотання, але якщо суд прийде до висновку про продовження запобіжного заходу та просить змінити час з 19-00 години на 21-00 годину.

Вислухавши пояснення, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганням спробам, у тому числі переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ч.1, 2 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

ОСОБА_4 інкримінується вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, яке відноситься до категорії тяжкого.

Суд вважає, що ураховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжкого, суворість можливого покарання у вигляді позбавлення волі до 10 років, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим, також судом прийнято до уваги також той факт, що обвинуваченому інкримінується діяння яке вчинене у період іспитового строку, тому продовжує й надалі існувати ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме переховування від суду.

Актуальність ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України обумовлюється тим, що всі свідки на даній стадії кримінального провадження судом не допитані, обвинувачений ознайомлений з їх свідченнями на досудовому слідстві, обізнаний про їх місцезнаходження, а тому може здійснювати на них незаконний вплив з метою зміни їх показань або відмови від показів у суді.

Крім цього не маючи офіційних джерел доходів, може вчинити інше кримінальне правопорушення, що є ризиком передбаченим п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Прокурором не наведено і не доведено відповідними доказами існування ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Будь яких посилань яким іншим чином ОСОБА_4 може перешкоджати, або перешкоджав кримінальному провадженню, прокурором не надано.

Суд вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому, позбавляє обвинуваченого можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, перешкоджанню кримінальному провадженню.

Суду не надано доказів, які б давали можливість припустити, що ризики змінились або зменшились, і вважає, що продовжують існувати ризики, передбачені п. 1,3,5 ч. 1 ст.177 КПК України, які існували при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Позиція сторони захисту з приводу можливості зміни часових проміжків застосування домашнього арешту будь якими доказами не підтверджена.

Суд вважає, що забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 можливо шляхом продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час, так як інші заходи, на даний час, в достатній мірі не забезпечать виконання обвинуваченими покладених на нього процесуальних обов`язків.

З метою дотримання балансу між суспільним інтересом та правом особи на особисту свободу, суд доходить висновку, що для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та уникнення встановлених судом ризиків, доцільно продовжити строк дії запобіжного заходу.

Керуючись ст. 176, 177, 181, 331, 369-372, 392 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу - задовольнити.

Продовжити застосування до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною у період з 19-00 години до 05-00 години ранку наступного дня, залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , до 28 листопада 2025 року (включно).

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: повідомляти суд про зміну свого місця проживання; прибувати на виклик до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду; не відвідувати місця значного скупчення людей(кафе, ресторани, розважальні заклади, нічні клуби, тощо); утримуватися від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Виконання ухвали доручити ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1