Номер провадження: 1-кп/336/1611/2025
ВИРОК

Іменем України

"06 листопада 2025 р.

Шевченківський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

сторони кримінального провадження, які приймали участь у підготовчому судовому засіданні: прокурор Оріхівського відділу Пологівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 , захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Запоріжжі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 16 серпня 2025 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001110 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища афіпське, сєвєрського району, краснодарського краю, російської федерації, вірменина, громадянина України, освіта 8 класів, не одруженого, не працюючого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 26.12.2016 Оріхівським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.309 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.

- 22.10.2018 Оріхівським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частина приєднання покарання за вироком Оріхівського районного суду міста Запоріжжя від 26.12.2016 року та до відбуття 3 роки 3 місяці позбавлення волі. Зміна вироку 31.07.2019 Апеляційним судом Запорізької області вважати засудженим за ст. 309 до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України приєднати частину покарання за вироком Оріхівського районного суду від 26.12.2016 року до 2 років 3 місяців позбавлення волі та до відбуття 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

- 04.11.2021 Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 22.10.2018 року остаточно визначити до відбуття 2 роки 1 місяць позбавлення волі.

- 15.06.2022 Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.309, ч.1 ст. 71 КК України до 1 року позбавлення волі. Звільнений 23.06.2023 відбуття строку покарання,-

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 263 КК України,

та Угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором прокурором Оріхівського відділу Пологівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_5 ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням час, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, всупереч вимог п. 12 інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року, маючи умисел, направлений на придбання та зберігання вибухових пристроїв та вибухової речовини, без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у невстановлений досудовим слідством спосіб придбав п`ять корпусів бойових ручних гранат 5 корпусів гранат GMO-1 (М92) з підривачами типу FGM-1 промислового виготовлення, які містять в собі заряди бризантної вибухової речовини; п`ять бойових підривачів FGМ-1 промислового виготовлення, містять в собі заряди ініціюючої та бризантної вибухової речовини.

Після чого, ОСОБА_4 , з метою зберігання вибухових пристроїв та вибухових речовин, переніс п`ять корпусів гранат GMO-1 (М92) з підривачами типу FGM-1 до свого місця мешкання, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де зберігав без передбаченого законом дозволу приблизно до 11 години 50 хвилини 28 серпня 2025 року.

28.08.2025 приблизно о 11 годині 50 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого мешкання, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , переслідуючи злочинний умисел, направлений на збут вибухових пристроїв та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, маючи корисливий мотив з метою особистого збагачення, незаконно збув шляхом продажу за 3 000 гривень ОСОБА_6 , персональні дані якого змінені відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні» п`ять корпусів гранат GMO-1 (М92) з підривачами типу FGM-1. В подальшому, 28.08.2025 в період часу з 12 години 07 хвилини до 14 години 06 хвилин ОСОБА_6 добровільно надав до огляду та вилучення працівникам поліції придбані у ОСОБА_4 за 3000 гривень предмети, які є:

- згідно висновку експерта № КСЕ-19/108-25/19794-ВТХ від 01.09.2025 надані на дослідження предмети а саме: п`ять предметів скадної циліндричної форми є бойовими підривачами FGМ-1 промислового виготовлення, які до бойових припасів не відносяться, але є самостійними вибуховими пристроями та відносяться о засобів підриву (ініціювання вибуху) і містять в собі заряди ініціюючої та бризантної вибухової речовини в кожному.

- згідно висновку експерта №КСЕ-19/108-25/19795-ВТХ від 01.09.2025 наданий на дослідження п`ять предметів еліпсоїдної форми з гладкою поверхнею є корпусами бойових ручних гранат GMO-1 (М92), промислового виготовлення, які до бойових припасів та вибухових пристроїв не відносяться, але містять в собі заряд бризантної вибухової речовини кожен.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.263 КК України, а саме: придбанні, носінні, зберіганні та збуті вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Окрім цього, ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням час, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, всупереч вимог п. 12 інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року, маючи умисел, направлений на придбання та зберігання вогнепальної зброї, вибухових пристроїв та вибухової речовини, без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у невстановлений досудовим слідством спосіб придбав п`ять корпусів бойових ручних гранат 8 корпусів гранат GMO-1/92 з підривачами типу FGM-1 промислового виготовлення, які містять в собі заряди бризантної вибухової речовини; 8 бойових підривачів FGМ-1 промислового виготовлення, містять в собі заряди ініціюючої та бризантної вибухової речовини; автомат Калашникова «АК-74» калібру 5,45*39 мм., заводський номер НОМЕР_1 , 1991 року випуску.

Після чого, ОСОБА_4 , з метою зберігання вогнепальної зброї, вибухових пристроїв та вибухових речовин, переніс 8 корпусів гранат GMO-1/92 з підривачами типу FGM-1, автомат Калашникова «АК-74» калібру 5,45*39 мм заводський номер НОМЕР_1 , 1991 року випуску, до свого місця мешкання, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де зберігав без передбаченого законом дозволу приблизно до 12 години 30 хвилини 08 вересня 2025 року.

08.09.2025 приблизно о 12 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого мешкання, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , переслідуючи злочинний умисел, направлений на збут вогнепальної зброї, вибухових пристроїв та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, маючи корисливий мотив з метою особистого збагачення, незаконно збув шляхом продажу за 25 000 гривень ОСОБА_6 , персональні дані якого змінені відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні» 8 корпусів гранат GMO-1/92 з підривачами типу FGM-1, автомат Калашникова «АК-74» калібру 5,45*39 мм заводський номер НОМЕР_1 , 1991 року випуску. В подальшому, 08.09.2025 в період часу з 12 години 40 хвилини до 15 години 12 хвилин ОСОБА_6 добровільно надав до огляду та вилучення працівникам поліції придбані у ОСОБА_4 за 25 000 гривень предмети, які є:

- згідно висновку експерта № СЕ-19/108-25/20579-ВТХ від 12.09.2025 надані на дослідження предмети еліпсоїдної форми є корпусами бойових ручних гранат GMO-1/М92, промислового виготовлення, які до бойових припасів та вибухових пристроїв не відносяться, але містять в собі заряд бризантної вибухової речовини кожен.

Надані на дослідження предмети складної форми є бойовими підривачами FGМ-1 промислового виготовлення, які до бойових припасів не відносяться, але є самостійними вибуховими пристроями та відносяться до засобів підриву (ініціювання вибуху) і містять в собі заряди ініціюючої та бризантної вибухової речовини кожен.

Надані на дослідження корпуси бойових ручних гранат GMO-1/М92 у конструктивному поєднанні з наданими на дослідження бойовими підривачами FGМ-1 є бойовими ручними гранатами GMO-1/М92, промислового виготовлення, які є вибуховими пристроями військового призначення та відносяться до бойових припасів.

- згідно висновку експерта № СЕ-19/108-25/20577-БЛ від 22.09.2025 наданий на дослідження предмет, схожий на автомат є бойовою нарізною автоматичною вогнепальною стрілецькою зброєю автоматом конструкції Калашникова «АК-74» калібру 5,45х39 мм, заводський номер НОМЕР_1 , промислового виробництва ВО «Ижмаш» 1982 рік. Будь-яких слідів переробки в конструкції автомату не виявлено. Наданий на дослідження автомат придатний до стрільби.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.263 КК України, а саме: придбанні, носінні, зберіганні та збуті вогнепальної зброї, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та узгоджена міра покарання.

24.10.2025 року у кримінальному провадженні №0001110 від 16.08.2025 року укладено угоду про визнання винуватості між прокурором Оріхівського відділу Пологівської окружної прокуратури Запорізької області, з одного боку ОСОБА_3 , та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 , з іншого боку, в присутності захисника ОСОБА_5 .

Відповідно до угоди, обвинувачений ОСОБА_4 повністю та беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі висунутого йому обвинувачення.

Сторони угоди узгодили покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч.1 ст. 263 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі.

Відповідно до угоди, сторони розуміють, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження означеної угоди для прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для підозрюваного чи обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.

Підстави оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку, що визначені в п. 1 ч. 1 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені в п.1 ч. 3 ст. 424 КПК України, обвинуваченому роз`яснено і є зрозумілими.

Передбачені у цій нормі права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого кримінального правопорушення, на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, заявлення клопотань, виклик свідків і надання суду своїх доказів обвинуваченому роз`яснено і є зрозумілими.

В угоді сторонами обумовлено наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України - прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальним порядку.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам Кримінального процесуального Кодексу України.

Суд доходить висновку про необхідність затвердження угоди про визнання винуватості, виходячи з наступного.

ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав укладення угоди, зробив це добровільно. Насильства, примусу чи погроз до нього ніхто не застосовував. Обіцянок, чи будь-яких інших обставин, не передбачених угодою йому ніхто не надавав. Зі скаргами на сторону обвинувачення під час здійснення провадження він не звертався. Обвинувачений повідомив, що беззастережно визнає свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні. Розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням, що зазначене в угоді.

ОСОБА_4 зазначив, що він цілком розуміє, що має право на повний судовий розгляд, у якому прокурор має довести усі обставини кримінального правопорушення. І він при цьому має право мовчати, допитати під час такого розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь. При цьому наполягає на укладенні угоди. Він повністю усвідомлює вид покарання, призначення якого обумовлене угодою, а також інші заходи, що будуть застосовані до нього у разі її затвердження.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просив затвердити угоду.

Прокурор угоду підтримав, оскільки вона відповідає вимогам закону.

Потерпілі в кримінальному провадженні відсутні.

Відповідно до вимог статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з вимогами частини 4 статті 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України з урахуванням положень ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, тому за цією ознакою підпадає під дію ч. 4 ст. 469 КПК України.

Відповідно до частини 7 статті 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Умови угоди не суперечать вимогам закону. Дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 КК України кваліфіковано вірно, за ними можливе укладення угоди.

Судом встановлено, що угоду укладено у провадженні щодо тяжкого злочину. Санкція ч.1 ст.263 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до семи років.

Умови угоди відповідають інтересам суспільства, який полягає у швидкому здійсненні правосуддя, призначенні особі узгодженого покарання, запобігання вчинення обвинуваченим та іншими особами кримінальних правопорушень.

Умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Добровільність укладення угоди не викликає жодних сумнівів.

Виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань є цілком можливим.

Судом встановлено фактичні підстави для визнання винуватості ОСОБА_4 , який, будучи допитаним в суді підтвердив фактичні обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, беззаперечно визнав свою вину та просив суворо не карати. Обвинувачений ОСОБА_4 надав покази, які повністю відповідають встановленим під час досудового розслідування обставин вчинення діяння в частині часу, місця, мотивів тощо.

На підставі викладеного, всебічно дослідивши матеріали справи у сукупності з показами обвинуваченого, суд визнає ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за частиною 1 статті 263 КК України у незаконному придбанні, носінні, зберіганні та збуті вогнепальної зброї, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Щодо покарання.

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення.

При обранні міри і виду покарання ОСОБА_4 суд враховує:

- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення,

- дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який: раніше судимий, позитивно характеризується за місцем проживання;

- обставини, що пом`якшують покарання (стаття 66 КК України): щире каяття;

- обставини, які обтяжують покарання рецидив злочинів (ст. 67 КК України);

- умови угоди про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором, відповідно до якої узгоджено покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Згідно з частиною п`ятою статті 65 Кримінального кодексу України у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Суд вважає запропоновану угодою міру покарання такою, що відповідає вчиненому злочину та може бути застосована за істотних умов, визначених в угоді, а також відповідає вимогам Кримінального кодексу України в частині порядку призначення покарання.

Мотиви ухвалення інших рішень

Витрати на залучення експерта під час досудового розслідування у розмірі 22285,00 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_4 .

Цивільний позов відсутній. Долю речових доказів вирішити згідно ст. 100 КПК України.

Ухвалами слідчого судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 11.09.2025 застосовано заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, які слід скасувати.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , під час досудового розслідування був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 06.11.2025 року включно.

Оскільки в матеріалах кримінального провадження не міститься даних, які б свідчили про відсутність або зміну ризиків, що виправдовують обрання відносно обвинуваченого найбільш суворого запобіжного заходу, на думку суду, такий запобіжний захід до набрання вироком законної сили є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а строк відбування покарання необхідно рахувати із дня фактичного затримання, а саме з 08 вересня 2025 року.

Відповідно до ч.15 ст.615 КПК України, враховуючи умови дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд вважає за доцільне обмежитися проголошенням його резолютивної частини у судовому засіданні.

Керуючись п.1 ч.3 ст. 314, статтями 368, 370, 373, 374, 474, 475 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 24 жовтня 2025 року між сторонами кримінального провадження: процесуальним керівником у кримінальному провадженні прокурором Оріхівського відділу Пологівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі його захисника адвоката ОСОБА_5 - в кримінальному провадженні №0001110 року від 16 серпня 2025.

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч.ч. 1, 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення за період з 08 вересня 2025 року (день фактичного затримання) по день набрання вироком законної сили, з розрахунку - один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді тримання під вартою.

Процесуальні витрати у розмірі 22285,00 грн., пов`язані із залученням експерта, стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Скасувати арешти накладені ухвалами слідчого судді Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя, а саме з:

грошових коштів (25 купюр номіналом 1000 гривень), а саме: купюру номіналом 1000 гривень, ЄН 9012887 2024 року; купюру номіналом 1000 гривень, ЄН 9012908 2024 року; купюру номіналом 1000 гривень, ЄН 9012907 2024 року; купюру номіналом 1000 гривень, ЄН 9012909 2024 року; купюру номіналом 1000 гривень, ЄН 9012910 2024 року; купюру номіналом 1000 гривень, ЄН 9012911 2024 року; купюру номіналом 1000 гривень, ЄН 9012912 2024 року; купюру номіналом 1000 гривень, ЄН 9012913 2024 року; купюру номіналом 1000 гривень, ЄН 9012914 2024 року; купюру номіналом 1000 гривень, ЄН 9012915 2024 року; купюру номіналом 1000 гривень, ЄН 9012916 2024 року; купюру номіналом 1000 гривень, ЄН 9012917 2024 року; купюру номіналом 1000 гривень, ЄН 9012918 2024 року; купюру номіналом 1000 гривень, ЄН 9012919 2024 року; купюру номіналом 1000 гривень, ЄН 9012920 2024 року; купюру номіналом 1000 гривень, ЄН 9012921 2024 року; купюру номіналом 1000 гривень, ЄН 5580130 2024 року; купюру номіналом 1000 гривень, ЄН 5580131 2024 року; купюру номіналом 1000 гривень, ЄН 5580133 2024 року; купюру номіналом 1000 гривень, ЄН 5580134 2024 року; купюру номіналом 1000 гривень, ЄН 5580136 2024 року; купюру номіналом 1000 гривень, ЄН 9012903 2024 року; купюру номіналом 1000 гривень, ЄН 9012904 2024 року; купюру номіналом 1000 гривень, ЄН 9012905 2024 року; купюру номіналом 1000 гривень, ЄН 9012888 2024 року, 1 купюри номіналом 100 грн., серія ЗВ1008742 та 1 купюру номіналом 1000 грн., серія АБ 1039945, які поміщено до спец-пакету експертної служби № 0486154; мобільний телефон марки «Xiomi Redmi 5A».

Речові докази, а саме:

грошові кошти (25 купюр номіналом 1000 гривень), а саме: купюру номіналом 1000 гривень, ЄН 9012887 2024 року; купюру номіналом 1000 гривень, ЄН 9012908 2024 року; купюру номіналом 1000 гривень, ЄН 9012907 2024 року; купюру номіналом 1000 гривень, ЄН 9012909 2024 року; купюру номіналом 1000 гривень, ЄН 9012910 2024 року; купюру номіналом 1000 гривень, ЄН 9012911 2024 року; купюру номіналом 1000 гривень, ЄН 9012912 2024 року; купюру номіналом 1000 гривень, ЄН 9012913 2024 року; купюру номіналом 1000 гривень, ЄН 9012914 2024 року; купюру номіналом 1000 гривень, ЄН 9012915 2024 року; купюру номіналом 1000 гривень, ЄН 9012916 2024 року; купюру номіналом 1000 гривень, ЄН 9012917 2024 року; купюру номіналом 1000 гривень, ЄН 9012918 2024 року; купюру номіналом 1000 гривень, ЄН 9012919 2024 року; купюру номіналом 1000 гривень, ЄН 9012920 2024 року; купюру номіналом 1000 гривень, ЄН 9012921 2024 року; купюру номіналом 1000 гривень, ЄН 5580130 2024 року; купюру номіналом 1000 гривень, ЄН 5580131 2024 року; купюру номіналом 1000 гривень, ЄН 5580133 2024 року; купюру номіналом 1000 гривень, ЄН 5580134 2024 року; купюру номіналом 1000 гривень, ЄН 5580136 2024 року; купюру номіналом 1000 гривень, ЄН 9012903 2024 року; купюру номіналом 1000 гривень, ЄН 9012904 2024 року; купюру номіналом 1000 гривень, ЄН 9012905 2024 року; купюру номіналом 1000 гривень, ЄН 9012888 2024 року, та 1 купюру номіналом 100 грн., серія ЗВ1008742 та 1 купюру номіналом 1000 грн., серія АБ 1039945, які перебувають на зберіганні в ВП № 1 Пологівського РВП повернути до ГУНП в Запорізькій області.

Речові докази: автомат АК-74 № НОМЕР_1 , 91 року з магазином, рюкзак камуфляжного кольору та полімерний мішок, 8 корпусів гранат GMO-1/м92, вісім підривачів, 5 корпусів гранат GMO-1/м92 та 5 підривачів, мобільний телефон марки «Xiomi Redmi 5A», які зберігаються в Пологівському РВП ГУНП в Запорізькій області знищити.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1