Справа № 464/4029/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1008/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження № 0000466 від 11.06.2025 року про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 ,

апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 17 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

вироком Сихівського районного суду м. Львова від 17 жовтня 2025 року ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено без зміни заставу.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 слід рахувати з часу набрання вироком законної сили і звернення такого до виконання, зарахувавши період перебування під вартою з 11.06.2025 до 19.06.2025 включно, з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Вирішено питання щодо речових доказів, процесуальних витрат та арешту на майно.

Згідно вироку, ОСОБА_6 у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, не пізніше 10.06.2025, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, незаконно придбала та зберігала з метою подальшого збуту за адресою свого проживання: АДРЕСА_3 , невстановлену кількість наркотичного засобу канабіс, невстановлену кількість наркотичного засобу кокаїн, невстановлену кількість наркотичного засобу екстракт канабісу.

Надалі, ОСОБА_6 , 10.06.2025, протягом дня, маючи умисел на незаконний збут наркотичного засобу канабіс, керуючись корисливим мотивом, з метою власного протиправного збагачення, перебуваючи на території Сихівського району м. Львова, за адресою: м. Львів, вул. М.Гориня, 39, продовжуючи реалізовувати свій умисел на незаконний збут наркотичного засобу канабіс, обіг якого обмежено, незаконно збула шляхом пересилання через поштомат ТОВ «Нова Пошта» №45353 чотири заздалегідь заготовлених пакети рожевого кольору (посилки) з наркотичним засобом канабіс, загальною масою не менше 34,48 грама, де була виявлена працівниками поліції.

Цього ж дня, в період часу з 22:59 год. до 23:26 год., в ході проведення огляду місця події, а саме: на задній рампі у приміщенні Депо №1 ТОВ «Нова Пошта», що за адресою: Львівська область, Львівський район, с. Сокільники, вул. Трускавецька, 15, у посилках, попередньо відправлених ОСОБА_6 через поштомат ТОВ «Нова Пошта» №45353 серед іншого було виявлено та вилучено: 5 полімерних пакетів з невідомою речовиною рослинного походження зеленого кольору, в яких виявлено канабіс, який віднесено до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено, масою 32,76 г; полімерний зіп-пакет із невідомою речовиною зеленого кольору рослинного походження, в якому виявлено канабіс, який віднесено до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено, масою 1,72 г, тим самим, в порушення вимог чинного законодавства, яке регулює обіг наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів, ОСОБА_6 незаконно збула вказані наркотичні засоби шляхом їх пересилання.

Надалі, 11.06.2025, в період часу з 01:56 год. до 02:28 год., в ході затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, ОСОБА_6 , за адресою: м. Львів, вул. М.Гориня, 39, під час якого біля останньої, серед іншого, було виявлено та вилучено: полімерний зіп-пакет з вмістом речовини білого кольору, в якому виявлено кокаїн, який віднесений до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено, масою 0,7525 г, який ОСОБА_6 за вищеописаних обставин незаконно придбала та зберігала з метою подальшого збуту.

Крім цього, 11.06.2025, в період часу з 02:48 год. до 04:14 год., в ході проведення працівниками поліції санкціонованого обшуку за адресою проживання ОСОБА_6 : АДРЕСА_3 , під час якого, серед іншого, було виявлено та вилучено: футляр із вмістом самокруток з невідомою речовиною, в якому виявлено канабіс, який віднесено до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено, масою 1,83 г, подрібнювач із вмістом невідомої речовини рослинного походження, на якому виявлено канабіс, який віднесено до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено, масою 0,53 г, пристрій для куріння з вмістом невідомої речовини, на якому виявлено екстракт канабісу, який віднесено до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено, масою 0,2476 г, невідому речовину зеленого кольору рослинного походження, в якій виявлено канабіс, який віднесено до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено, масою 1,62 г, електронні ваги із залишками речовини рослинного походження, на яких виявлено канабіс, який віднесено до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено, масою 0,18 г, пристрій для подрібнення з вмістом залишків невідомої речовини, на якому виявлено канабіс, який віднесено до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено, масою 0,072 г, трубку для куріння з нашаруванням кіптяви, на якій виявлено екстракт канабісу, який віднесено до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено, масою 0,2575 г, які ОСОБА_6 за вищеописаних обставин незаконно придбала та зберігала за вказаною адресою з метою подальшого збуту.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник обвинуваченої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок Сихівського районного суду м. Львова від 17.10.2025 року в частині призначеного покарання.

Призначити покарання ОСОБА_6 з застосуванням ч.1 ст. 75 КК України та звільнити її від відбування покарання з випробуванням.

Заставу в розмірі 150 000 грн. повернути відповідно до внесених часток 121 000грн. - ОСОБА_9 , та 29 000 грн. - ОСОБА_10 .

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що вважає вирок незаконним, оскільки призначене покарання занадто суворе та не відповідає особі винної.

Зазначає, що допитана в судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину визнала повністю та у вчиненому глибоко розкаялась. Прокурор та захист просили суд призначити їй покарання з застосуванням ст..75 КК України.

Звертає увагу, що ОСОБА_6 раніше не судима, раніше не притягалась ні до кримінальної ні до адміністративної відповідальності, на обліку в нарколога та психіатра не перебуває, працює зараз і працювала до вчинення злочину, по місцю праці та проживання характеризується позитивно. Займається волонтерською роботою і неодноразово перераховувала кошти на ЗСУ. Брат ОСОБА_11 та цивільний чоловік ОСОБА_10 перебувають на службі в ЗСУ. Мати перебуває на обліку в психоневрологічному диспансері та потребує нагляду.

Таким чином є декілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбачених ст. 66 КК України і відсутні обтяжуючі обставини.

Заслухавши доповідача, пояснення присутніх сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Матеріали даного кримінального провадження розглядалися у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, суд не проводить детальний їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок суду першої інстанції лише в межах апеляційної скарги.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. А згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п.3постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу та інші обставини, що впливають на ступінь відповідальності.

Разом з тим, апеляційний суд, дослідивши дані щодо особи обвинуваченого та враховуючи обставини події кримінального правопорушення, вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо можливості виправлення обвинуваченого без ізоляції його від суспільства, з наступних обставин.

Так, на думку апеляційного суду, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування ст. 75 КК України, а також про можливість виправлення обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства належним чином не мотивований, в тому числі з посиланням на будь-які конкретні докази або обставини, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначення покарання нижчого, ніж передбачене санкцією статті (частини статті), завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника в частині призначення покарання яке не відповідає тяжкості злочину, колегія суддів вважає слушними з огляду на наступне.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

При цьому повноваження суду (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття «судова дискреція» (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.

Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 75 КК України суд, звільняючи засудженого від відбування покарання з випробуванням, повинен ураховувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дотримуючись загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України.

Вирішуючи питання про застосування ст. 75 КК України, суд повинен належним чином досліджувати та оцінювати всі обставини, які мають значення для справи й застосовувати вказаний кримінальний закон лише в тому разі, коли для цього є умови та підстави, про що в судовому рішенні мають бути викладені докладні мотиви.

Згідно абзацу 2 пункту 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №8 від 12 червня 2009 року), рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Так, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не було надано належної та достатньої оцінки тим фактам, що обвинувачена визнала вину та щиро каялася у вчиненому, що свідчить про те, що обвинувачена критично ставиться до своїх дій та виявив готовність нести кримінальну відповідальність за скоєне, що підтвердила під час розгляду в суді апеляційної інстанції.

Критичне ставлення обвинуваченої до вчинених дій також підтверджується тим, що обвинувачена під час судового розгляду кримінального провадження не оскаржувала фактичні обставини вчиненого злочину.

Щире каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Так, у матеріалах провадження наявні дані на підтвердження вчинення обвинуваченою ОСОБА_6 зазначених дій.

Така форма посткримінальної поведінки обвинуваченої свідчить про те, що в особі винної відбулися суттєві позитивні зміни соціальних орієнтацій, які знижують ступінь її соціальної небезпечності. Визнання обставини такою, що пом`якшує покарання, стимулює особу, яка вчинила злочин, до критичної переоцінки своєї діяльності, а також сприяє своєчасному розкриттю злочинів.

Аналогічна позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2018 року ( провадження № 51-665км18).

Таким чином, враховуючи позитивну посткримінальну поведінку обвинуваченої ОСОБА_6 та інші характеризуючі дані про особу обвинуваченої, апеляційний суд дійшов переконання, що ОСОБА_6 на даний час не становить підвищеної суспільної небезпеки, а тому надалі досягнення мети його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за поведінкою впродовж двохрічного іспитового строку, що передбачено законом.

Колегія суддів оцінює, як тяжкість вчиненого злочину, так і конкретні обставини кримінального провадження, відсутність тяжких наслідків, ставлення ОСОБА_6 до вчиненого, щире каяття, що є обставиною, яка пом`якшує покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, особу обвинуваченої, яка неодружена та жодних осіб на утриманні не має, з 05.09.2025 працює у Громадській організації «ХЖО «Сфера» та за місцем праці характеризується позитивно, на медичних обліках не перебуває, судимості не має. Також те, що остання займається волонтерською роботою і неодноразово переховувала кошти на ЗСУ, що підтверджується листом директора ГО КИІВПРАЙД ОСОБА_12 .

Також, відповідно до досудової доповіді органу пробації, такий дійшов висновку про середній рівень небезпеки для суспільства і середній рівень повторного вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, орган пробації вважає, що виправлення останньої без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. Виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Зазначені обставини, на думку апеляційного суду, свідчать про наявність міцних соціальних зв`язків, та обставин, які значно зменшують суспільну небезпеку вчиненого злочину та особу обвинуваченої.

З урахуванням викладених вище обставин кримінального провадження, даних про особу винної, обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, колегія суддів дійшла висновку про можливість виправлення обвинуваченої ОСОБА_6 без відбування призначеного покарання й звільнення її на підставі ст. 75 КК України від його відбування з випробуванням з іспитовим строком та з покладенням на обвинувачену обов`язків, визначених ч.1 ст. 76 КК України.

Апеляційний суд вважає, що призначене обвинуваченій ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки із звільненням від відбування такого з випробуванням із встановленим іспитовим строком у 2 (два) роки буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових кримінальних правопорушень.

Колегія суддів звертає увагу, що звільнення від відбування покарання з випробуванням полягає у звільненні засудженого від основного покарання за умови, що він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. А відповідно до ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

В силу п.2 ч.1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.

Згідно з ч.1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Також колегія суддів звертає увагу, що питання повернення застави може бути вирішене після набрання вироком законної сили у порядку, передбаченому статтями 537 539 КПК України, оскільки документи щодо внесення та зарахування застави на відповідний рахунок у матеріалах кримінального провадження відсутні.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції необхідно змінити.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 414, 419 КПК України, суд

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Сихівського районного суду м. Львова від 17 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_6 , в частині призначеного покарання змінити.

Вважати ОСОБА_6 засудженою за ч. 1 ст. 307 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3