ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.11.2025 слідчий суддя Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах Адвокатського бюро «Юлія Кушіренко» на бездіяльність прокурора Оболонської окружної прокуратури м.Києва у кримінальному провадженні №0002862 від 08.08.2025, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна,

в с т а н о в и в:

До провадження слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 надійшла вказана скарга.

Обґрунтовуючи доводи та вимоги скарги, адвокат ОСОБА_3 зазначає, що 14.07.2025 за адресою: м.Київ, просп. Бандери, 9б, приміщення №940 (10 поверх), було проведено обшук в порядку, передбаченому ст. 233 КПК України, в ході якого було вилучено майно, володільцем якого є Адвокатське бюро «Юлія Кушіренко». Як зазначає адвокат у скарзі, прокурор та слідчий не звертались до Оболонського районного суду міста Києва з клопотанням про арешт майна, що було тимчасово вилучено 14.07.2025 під час обшуку приміщення №940 (10 поверх) за адресою: м.Київ, просп. Бандери, 9б, а відтак за результатами розгляду скарги адвокат просить повернути тимчасово вилучене майно Адвокатському бюро «Юлія Кушіренко».

Особа, яка звернулась зі скаргою, в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду скарги повідомлена належним чином.

Уповноважений прокурор Оболонської окружної прокуратури м. Києва в судове засідання не з`явився. До суду надійшла заява прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , у якій останні просить проводити судовий розгляд за його відсутності, проти задоволення скарги заперечує, оскільки майно, неповернення якого є предметом вказаної скарги, охоплюється резолютивною частиною ухвали слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 17.07.2025 №756/10598/25, на підтвердження чого долучив копію вищевказаного судового рішення.

Частиною 3 статті 306 КПК України передбачено, що відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

У відповідності до положень ст. 26 цього Кодексу сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Завданнями кримінального провадження, серед іншого, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.

Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 цього Кодексу.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України, п. 1 якої передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржено, серед іншого, бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 цього Кодексу - володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Зі змісту скарги вбачається, що 14.07.2025 за адресою: м.Київ, просп. Бандери, 9б, приміщення №940 (10 поверх), було проведено обшук в порядку, передбаченому ст. 233 КПК України, в ході якого було вилучено майно відповідно до протоколу обшуку від 14.07.2025.

Таким чином, за своїм змістом подана скарга направлена на повернення вилученого майна у ході проведеного обшуку, через призму оскарження бездіяльності слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.

Судовим розглядом встановлено, що Оболонським УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0002862 від 08.08.2025 за частинами 3, 4 ст. 190 КК України.

При цьому, ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва №756/10598/25 від 17.07.2025 задоволено клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 та надано дозвіл на проведення обшуку, який було проведено 14.07.2025 у період часу з 12:01 по 19:18 у приміщенні офісу №940, що розташований на 10 (десятому) поверсі будівлі за № 9-Б по просп. Степана Бандери у місті Києві, яке на праві приватної власності належить ТОВ «Почайна Ріелті» () з метою виявлення та відшукання речей, предметів та документів, із можливістю їх вилучення.

Статтями 7, 16 КПК України передбачено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Частинами 1, 5 ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Відповідно до частини 1 та 2 ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - на підставі ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду.

Частина 2 ст. 168 цього Кодексу передбачає, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися, серед іншого, під час обшуку, огляду, оскільки відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

При цьому, речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та були вилучені в ході проведення обшуку, і таким чином набули статусу тимчасово вилученого майна, відповідно до ч. 1 ст. 169 КПК України повертаються особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

Дослідивши скаргу та долучені на її обґрунтування документи слідчим суддею встановлено, що майно, на поверненні якого наполягає адвокат, підпадає під критерії, визначені ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва 17.07.2025 №756/10598/25, якою надано дозвіл органу досудового розслідування на проведеня слідчої дії - обшуку, а відтак, майно, на повернення якого наполягає представник Адвокатського бюро «Юлія Кушіренко» - адвокат ОСОБА_3 у прохальній частині скарги, не є тимчасово вилученим майном та до нього не може застосовуватися порядок, передбачений ч. 1 ст. 169 КПК України, та процедура за ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу.

За вказаних обставин, під час дослідження доводів скарги за наданими матеріалами було встановлено, що втручання органу досудового розслідування у право власності володільця зазначеного майна, обумовлене законними критеріями, тобто з дотриманням відповідних положень національного законодавства та відповідності верховенства права. Також, слідчим суддею встановлено, що в даний час забезпечується «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав власника майна та відповідно існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти.

Враховуючи те, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких відносяться, серед інших, принцип змагальності (самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України) та принцип диспозитивності кримінального провадження (відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя/суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень КПК України), слідчий суддя приходить до висновку, що вимоги скарги не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 169-170, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах Адвокатського бюро «Юлія Кушіренко» відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1