справа № 753/13/26
провадження № 1-кс/753/3/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" січня 2026 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Вугледар Донецької обл., українки, громадянки України, офіційно не працюючої, із середньою освітою, незаміжньої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , за матеріалами кримінального провадження відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0002434 від 19.06.2025 рокуза ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Дарницької окружної прокуратури м.Києва за правилом ч.4 ст.176, ч.6 ст.199 КПК України до початку підготовчого судового засідання звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначенням застави до ОСОБА_5 за матеріалами кримінального провадження відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0002434 від 19.06.2025 рокуза ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, посилаючись на сталі та триваючі ризики, передбачені п.п.1, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування обвинуваченою від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, які не зменшились порівняно із застосованим слідчим суддею запобіжним заходом у вигляді тримання під вартою на час дії досудового розслідування, дія якого завершується 04.01.2026 року, й відсутність підстав для продовження застосування більш м`якого запобіжного заходу з огляду на його недієвість.

Вважає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду свідчить про обізнаність обвинуваченої про міру покарання за інкримінований їй злочини, а саме позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, яке загрожує у випадку засудження. Обвинувачена, розуміючи, що вчинила злочин, який відноситься до категорії тяжких, з метою уникнення можливого покарання, може переховуватися від суду.

Й на підтвердження наявності ризику вчинення обвинуваченою іншого кримінального правопорушення, вказує на те, що, зважаючи на спосіб вчинення кримінального правопорушення, що характеризується підвищеним рівнем суспільної небезпеки, та застосуванням насильства у стані алкогольного сп`яніння, існує обґрунтований ризик вчинення підозрюваною ОСОБА_5 нового кримінального правопорушення, зокрема, насильницького або продовження протиправної поведінки. В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 не має постійного місця роботи та стабільного законного джерела доходу, що свідчить про її незадовільний матеріальний стан та відсутність соціально-економічної стабільності. За таких обставин ОСОБА_5 позбавлена легальних засобів для забезпечення власних життєвих потреб, що створює об`єктивні передумови для пошуку альтернативних, у тому числі, протиправних способів існування. Зазначений ризик посилюється з урахуванням попередньої поведінки підозрюваної, яка вже демонструвала зневажливе ставлення до вимог кримінального процесуального закону та ухилення від виконання покладених на неї процесуальних обов`язків. Відсутність постійного місця роботи та соціальних зв`язків, які б стримували від протиправної поведінки, у поєднанні з реальними труднощами матеріального характеру, створює високу ймовірність вчинення нею нового кримінального правопорушення у разі зміни або відсутності запобіжного заходу, й враховуючи вказані обставини, характер інкримінованого злочину, особу обвинуваченої, є всі підстави вважати, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, не буде діявим, завідсутності будь-яких переконливих відомостей або застережень, які б унеможливлювали перебування її під вартою.

У відповідності до ч.4 ст.176, п.1 ч.3 ст.199 КПК України прокурор вважає, що заявлені ризики не зменшились, є триваючими, а зважаючи на те, що 19.06.2025 року ОСОБА_5 о 07 год. 30 хв. була затримана в порядку ст.208 КПК України, й 19.06.2025 року їй повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, 20.06.2025 року ухвалою слідчого судді їй обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 19.08.2025 року з покладенням на неї обов`язків: не відлучатися з міста Києва без дозволу слідчого, прокурора та суду; прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою; не залишати місце проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора чи суду, крім випадків надання невідкладної медичної допомоги цілодобово, 24.06.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, у зв`язку зі смертю потерпілого. Після чого підозрювана ОСОБА_5 , перебуваючи під запобіжним заходом у вигляді домашнього арешту, всупереч покладеним на неї обов`язкам, визначеним ухвалою слідчого судді, самовільно залишила місце проживання, зазначене в судовому рішенні, та зникла. Її місцезнаходження тривалий час не було встановлено. Тому досудове розслідування у кримінальному провадженні було зупинено у зв`язку із оголошенням підозрюваної ОСОБА_5 у розшук. 18.12.2025 року місцезнаходження ОСОБА_5 було встановлено та того ж дня о 12 год. 21 хв. на підставі ухвали слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва в порядку ст.191 КПК України ОСОБА_5 було затримано. 19.12.2025 року ухвалою слідчого судді їй було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 04.01.2026 року 12 год. 21 хв, й 01.01.2026 року відносно неї скеровано обвинувальний акт до суду для розгляду справи по суті, наявні підстави для застосування ч.4 ст.176, ч.6 ст.199 КПК України, до початку підготовчого судового засідання щодо продовження строку тримання під вартою строком на 60 днів, без внесення застави, оскільки ризики невиконання обвинуваченою своїх процесуальних обов`язків продовжують існувати.

На виконання вимог п.1 ч.3 ст.199 КПК України прокурор зазначає про обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, які виправдовують тримання обвинуваченої під вартою.

Так, строк дії запобіжного заходу обраного ОСОБА_5 закінчується 04.01.2026 року, однак 01.01.2026 року відносно неї скеровано обвинувальний акт до суду для розгляду справи по суті, який потребує часу до підготовчого судового засідання, об`єм матеріалів кримінального провадження, злочин, який нею вчинений, її роль у злочині, створюють ознаки наявних ризиків переховування такою обвинуваченою від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином,які не зменшились порівняно із застосованим слідчим суддею запобіжним заходом у вигляді тримання під вартою на час дії досудового розслідування, дія якого завершується 04.01.2026 року, та наявність всіх підстав вважати, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, не буде діявим.

Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання, вважаючи мету і підстави продовження застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підготовчого судового засідання, обґрунтованими та такими, що дають право слідчому судді на його продовження строком на 60 днів, посилаючись на ризики, визначені п.п.1, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, правила ст.ст.176, 199 КПК України.

Захисник у судовому засіданні вказав про необхідність повернення клопотання прокурору, зважаючи на його подання на розгляд слідчому судді, який, на даному етапі, не має повноважень його розглядати, оскільки обвинувальний акт передано до суду, й саме суд, у провадженні якого знаходиться обвинувальний акт, наділений повноваженнями на його розгляд.

Обвинувачена підтримала позицію захисника.

Слідим суддею відхилено такі доводи захисника, підтримані підозрюваною, зважаючи на положення ч.4 ст.176, ч.6 ст.199 КПК України, адже запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, й у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Вивчивши клопотання та матеріали, додані до клопотання, з`ясувавши думку осіб, що приймали участь у його розгляді, зокрема, міркування прокурора щодо доведеності наданими слідчому судді доказами обставин, передбачених ч.3 ст.199 КПК України, думку обвинуваченої, її захисника, проаналізувавши надані стороною обвинувачення докази обвинувачення, обставини, зазначені у ч.3 ст.199 КПК України, у їх сукупності з наданим до клопотання обвинуваченням, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду.

Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора (ч.4 ст.176 КПК України).

Відповідно до ч.6 ст.199 КПК України у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що у провадженні СВ Дарницького УП ГУ НП у м. Києві перебувало кримінальне провадження відомості про якевнесено до ЄРДР за № 0002434 від 19.06.2025 рокуза ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Встановлено, що 19.06.2025 року ОСОБА_5 о 07 год. 30 хв. було затримано в порядку ст.208 КПК України, й 19.06.2025 року їй повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

20.06.2025 року ухвалою слідчого судді ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 19.08.2025 року, з покладенням на неї обов`язків: не відлучатися з міста Києва без дозволу слідчого, прокурора та суду; прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою; не залишати місце проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора чи суду, крім випадків надання невідкладної медичної допомоги цілодобово.

24.06.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, у зв`язку зі смертю потерпілого.

ОСОБА_5 , перебуваючи під запобіжним заходом у вигляді домашнього арешту, всупереч покладеним на неї обов`язкам, визначеним ухвалою слідчого судді, залишила місце проживання, зазначене в судовому рішенні, та зникла. Її місцезнаходження тривалий час не було встановлено, унаслідок чого досудове розслідування у кримінальному провадженні було зупинено у зв`язку із оголошенням підозрюваної у розшук.

18.12.2025 року місцезнаходження ОСОБА_5 було встановлено, й того ж дня о 12 год. 21 хв. на підставі ухвали слідчого судді Дарницького районного суду м.Києва в порядку ст.191 КПК України ОСОБА_5 було затримано.

19.12.2025 року ухвалою слідчого судді ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 04.01.2026 року 12 год. 21 хв, тобто в межах строку досудового розслідування, й 01.01.2026 року відносно неї скеровано обвинувальний акт до суду для розгляду справи по суті.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбачениого ч.2 ст.121 КК України, тобто умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричино смерть потепілого.

Обвинувачення у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбачениого ч.2 ст.121 КК України, обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортом про вчинення кримінального правопорушення від 18.06.2025 року; довідкою № 4626 КМКЛ ШМД від 19.06.2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_6 від 19.06.2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 19.06.2025 року; протоколом огляду документів (відеозаписів) від 21.07.2025 року; протоколом огляду місця події від 19.06.2025 року; протоколом огляду місця події (трупа) від 21.06.2025 року; висновком експерта № 021-1503-2025 від 25.07.2025 року; протоколом затримання в порядку ст.208 КПК від 19.06.2025 року; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 19.06.2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 28.07.2025 року; висновком експерта №042-1367-2025 від 10.10.2025 року; протоколом затримання особи, підозрюваного у вчиненні злочину в порядку ст.191 КПК від 18.12.2025 року, у їх сукупності.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року вимога розумності підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування.

При цьому правильність кваліфікації дій особи, так само як і наявність чи відсутність в її діях складу злочину вирішуються виключно вироком суду та не підлягають вирішенню слідчим суддею.

Описана у обвинуваченні фабула злочину у сукупності з наданими прокурором поясненнями та матеріалами кримінального провадження, доданими до клопотання, на даному етапі провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак злочину, передбачениого ч.2 ст.121 КК України, тобто умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричино смерть потепілого, в діях ОСОБА_5 .

Обвинувачення ОСОБА_5 ґрунтується на відомостях, що об`єктивно пов`язують її із обумовленими кримінальними правопорушеннями.

Таким чином, дослідженими в судовому засіданні доказами обґрунтовано можливу причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення (ч.2 ст.121 КК України), що може слугувати підставою для продовження застосування до неї заходу забезпечення кримінального провадження на підставі поданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів, до підготовчого судового засідання.

Слід враховувати, що досудове розслідування завершено, 31.12.2025 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 скеровано до суду 01.01.2026 року для розгляду справи по суті, тому лише на підставі розумної та об`єктивної оцінки отриманих доказів слідчий суддя визначає, чи виправдовують вони в своїй сукупності факт судового провадження та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яка є вірогідною та достатньою для продовження застосування щодо неї заходу забезпечення кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбачениого ч.2 ст.121 КК України, тобто умисному тяжкому тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, що спричино смерть потепілого, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10років, що згідно ст.12 КК України, є тяжким злочином.

Застосовуючи 19.12.2025 року найсуворіший запобіжний захід при його обранні, слідчий суддя вважав доведеним слідчим існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування підозрбваної від орранід досудового розслідування й суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбачениого ч.2 ст.121 КК України, а також ризиків, дають достатні підстави вважати, що обвинувачена може здійснити дії, що зазначені п.п.1, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, й ці ризики не зменшились, вони є триваючими й виправдовують подальше тримання такої обвинуваченої під вартою до підготовчого судового засідання відповідно до привил ч.4 ст.176, ст.199 КПК України, що є підставою для продовження застосування щодо неї такого запобіжного заходу строком на 20 днів, оскільки обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 направлено до суду 01.01.2026 року, а підготовче судове засідання відповідно до ч.1 ст.314 КПК України суд призначає не пізніше п`яти днів з дня надходження обвинувального акта до суду, а тому визначений у клопотанні строк в 60 днів є надмірним, й необґрунтований вцілому, як у змісті клопотання, так й прокурором в судовому засіданні.

Так, відповідно до ч.1 ст.314 КПК України псля отримання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру або клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності суд не пізніше п`яти днів з дня його надходження призначає підготовче судове засідання, в яке викликає учасників судового провадження.

Метою продовження застосованого до такої обвинуваченої запобіжного заходу є забезпечення виконання покладених на неї процесуальних обов`язків, серед яких доведені прокурорм: переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, які не зменшились порівняно із застосованим слідчим суддею запобіжним заходом у вигляді тримання під вартою, адже усвідомлення обвинуваченою невідворотності реального покарання, а також тяжкості покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 10 років, спонукатиме таку до переховування від суду. Зважаючи на спосіб вчинення кримінального правопорушення, що характеризується підвищеним рівнем суспільної небезпеки, та застосуванням насильства у стані алкогольного сп`яніння, існує обґрунтований ризик вчинення підозрюваною ОСОБА_5 нового кримінального правопорушення, зокрема, насильницького або продовження протиправної поведінки. В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 не має постійного місця роботи та стабільного законного джерела доходу, що свідчить про її незадовільний матеріальний стан та відсутність соціально-економічної стабільності. За таких обставин ОСОБА_5 позбавлена легальних засобів для забезпечення власних життєвих потреб, що створює об`єктивні передумови для пошуку альтернативних, у тому числі, протиправних способів існування. Зазначений ризик посилюється з урахуванням попередньої поведінки підозрюваної, яка в ході досудовго розслідування демонструвала зневажливе ставлення до вимог кримінального процесуального закону та ухилення від виконання покладених на неї процесуальних обов`язків. Відсутність постійного місця роботи та соціальних зв`язків, які б стримували від протиправної поведінки, у поєднанні з реальними труднощами матеріального характеру, створюють високу ймовірність вчинення нею нового кримінального правопорушення у разі зміни або відсутності запобіжного заходу, й враховуючи вказані обставини, характер інкримінованого злочину, особу обвинуваченої, є всі підстави вважати, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, не буде діявим, завідсутності будь-яких переконливих відомостей або застережень, які б унеможливлювали перебування її під вартою.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 КПК України).

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів, а ризик тиску на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу (Jarzynski v.Poland (Яжинський проти Польші) §43).Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev проти Молдови, § 58).

Обговорюючи питання наявності ризиків щодо переховування обвинуваченою від органів досудового розслідування й суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, то їх існування є цілком ймовірним.

З урахуванням встановлених ризиків кримінального провадження, на цьому його етапі застосування запобіжного заходу до обвинуваченої є об`єктивно необхідним з метою досягнення дієвості відповідного кримінального провадження і забезпечення її належної процесуальної поведінки.

Враховуючи те, що заявлені ризики не зменшилися і не перестали існувати, менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити їх уникнення та забезпечення покладених на обвнувачену обов`язків, та вони є триваючими, таке клопотання вказує на часткову обгрунтованість за сутністю, проте не в межах заявленого строку (60 днів), оцінку яуого слідчий суддя надав.

Щодо питання уникнення наявним ризикам шляхом застосування іншого запобіжного заходу не пов`язаного з тримання особи під вартою (більш м`якого), то у світлі факторів пов`язаних з особою обвинуваченої, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками, вважає недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання обгрунтованим прокурором триваючим ризикам.

Підстави, які б свідчили про неможливість продовження утримання обвинуваченої в установах попереднього ув`язнення за станом здоров`я, не встановлені.

Враховуючи наведені сторонами доводи у сукупності, відомості про особу обвинуваченої, відсутність у неї міцних соціальних зв`язків, слідчий суддя констатує, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою здатний запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої до підготовчого судового засідання, яке має бути призначене не пізніше п`яти днів після отримання обвинувального акта, який спрямований до суду 01.01.2026 року.

Такий запобіжний захід у межах вказаного строку буде достатнім для запобігання реалізації встановлених ризиків, а також відповідатиме інтересам обвинуваченої, й становитиме мінімальне за цих обставин втручання у права, згідно строку ч.1 ст.314 КПК України.

Крім того, з метою мінімізації ризиків, установлених у судовому засіданні, а також запобігання позапроцесуальній поведінці обвинуваченої, наявні підстави для застосування п.п.1, 2 ч.4 ст.183 КПК України щодо не застосовувати застави, як щодо злочину, вчиненого обвинуваченою із застосуванням насильства, та який спричинив загибель людини.

Так, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини.

З урахування сукупності викладених обставин, даних про особу обвинуваченої, злочину, який нею вчинено, в силу характеру вчиненого діяння та одночасної потереби часу до підготовчого судового засідання, спрямованих на встановлення всіх обставин справи для забезпечення належного виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків, слідчий суддя приходить до висновку про те, що прокурор довів дійсні підстави для продовження застосування найсуворішого запобіжного заходу, а саме - тримання під вартою, без визначення застави, й вважає, що лише такий запобіжний захід забезпечить належну процесуальну поведінку вказаної обвинуваченої з урахуванням обставин злочину та її особи, адже обвинувачення обґрунтоване вчиненням неюумисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричино смерть потепілого, як тяжкого злочину, й, зважаючи на вчинення нею такого злочину, усвідомлення наслідків покарання, може вплинути на її процесуальну поведінку - переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, зважаючи на особу обвинуваченої, яка не працює, не має міцних соціальних зв"язків, її позапроцесуальну поведінку в межах досудового розслідування.

Строк тримання під вартою обвинуваченої не виходить за межі, визначені КПК України, та є необхідною мірою в ній з огляду на те, що в ході розгляду було встановлено наявність передумов, регламентованих п.п.1-3 ч.1 ст.194, ст.199 даного Кодексу, тобто строк утримання під вартою відповідає критерію розумності, який відраховується з 18.12.2015 року 12.21 год., тобто часу затримання.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів (ч.1 ст.197 КПК України).

Відповідно, й, зважаючи на вказані норми процесуального закону, строк дії цієї ухвали відраховувати з 02.01.2026 року 12.21 год. строком на визначені 20 днів, дія якого завершиться 22.01.2026 року о 12.21 год.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 132, 176, 177, 178, 183, 182, 186, 193, 194, 196, 197, 199, 205, 309 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами кримінального провадження відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0002434 від 19.06.2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, - задовольнити частково.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 20 (двадцять) днів, тобто до 12 год. 21 хв. 22 січня 2026 року включно, без визначення застави.

Строк дії ухвали слідчого судді становить 20 (двадцять) днів і обчислюється з 12 год. 21 хв. 02 січня 2025 року, який припиняє свою дію 22 січня 2026 року о 12 год. 21 хв.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ: