У Х В А Л А

25 листопада 2025 м. Миколаїв

Інгульський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого ОСОБА_1

із секретарем судових

засідань ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 , поданого в рамках кримінального провадження на підставі обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.15 ч.2, 28 ч.3, 368 ч.3, 28 ч.3, 368 ч.3 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.28 ч.3, 368 ч.3 КК України, про скасування арешту майна,

встановив.

В провадженні Інгульського районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження на підставі обвинувального акту по обвинуваченню ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.15 ч.2, 28 ч.3, 368 ч.3, 28 ч.3, 368 ч.3 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.28 ч.3, 368 ч.3 КК України.

16 вересня 2025 до суду надійшло клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про скасування арешту, накладеного в межах кримінального провадження ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 21.08.2015 на 1/3 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Клопотання мотивовано тим, що з моменту повідомлення ОСОБА_4 про підозру (а саме з 16.04.2015) пройшло більше 10 років, тобто спливли строки давності притягнення до кримінальної відповідальності, наявні підстави для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, судом не буде призначене покарання у виді спеціальної конфіскації, тому вважає, що підстави для подальшого тримання під арештом його частки квартири за адресою: АДРЕСА_2 , відсутні.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_3 підтримали клопотання.

Від прокурора надійшли письмові заперечення щодо клопотання, вважає що на теперішній час триває судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України, безпосередньо судом не встановлено та не досліджено у повному обсязі обставини вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, не встановлено походження та обставин, згідно яких обвинувачений ОСОБА_4 отримав вказане майно, на яке 21.08.2015 ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва накладено арешт. Окрім того, на даний час, судом не допитані свідки сторони обвинувачення, які в подальшому нададуть покази щодо походження майна, на яке було накладено арешт.

Дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Як вбачається з ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 21.08.2015 накладено арешт на належну ОСОБА_4 1/3 частку в квартирі АДРЕСА_3 .

В ухвалі зазначено, що ч. 3 ст. 368 КК України передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, що було підставою накладання арешту на належну Чайковському частки в квартирі АДРЕСА_3 .

Таким чином арешт накладено обґрунтовано, та враховуючи, що учасниками судового провадження можуть ставитися питання про дослідження речових доказів, а також те, що на теперішній час безпосередньо судом не допитані свідки обвинувачення, не досліджені письмові, електроні та інші докази, які можуть вказати на походження майна на яке накладено арешт, потреба в арешті майна не відпала.

Щодо спливу строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Так, згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

П. 12 ч. 1 ст. 368 КПК України, визначено, що суд ухвалюючи вирок, повинен вирішити питання що належить вчинити з майном на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.

Відповідно до частини 4 статті 374 КПК України рішення щодо речових доказів і документів зазначається у резолютивній частині вироку.

Із урахуванням телеологічного принципу тлумачення норм законодавства, суд доходить висновку, що питання про скасування арешту майна суд зобов`язаний вирішити під час ухвалення вироку, проте це не обмежує суд у розгляді відповідного клопотання на інших стадіях судового розгляду.

Водночас для вирішення питання щодо скасування арешту майна не під час ухвалення вироку у справі повинні бути наведені вагомі правові підстави для цього.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 368 КК України, які відносяться до тяжких злочинів, кримінальні правопорушення вчиняв з лютого по квітень 2015, від явки до органів слідства, прокурора та суду не ухилявся та не переховувався, а строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за злочин не зупинявся та не переривався.

Тобто, вищенаведені обставини свідчать, що строк притягнення обвинуваченого ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності закінчився в квітні 2025.

Проте на даний час в матеріалах справи відсутнє клопотання від обвинуваченого ОСОБА_4 чи його захисника про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого за вчинення злочинів, у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України. Також судом не досліджувались докази у кримінальному провадженні.

Отже, наразі відсутні підстави для скасування арешту майна та за таких обставин, клопотання про скасування арешту майна задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 174, 371, 372 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про скасування арешту майна накладеного в межах кримінального провадження № 0000019 ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 21.08.2015 на 1/3 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1