ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/2619/25 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/374/25 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - продовження строків тримання під вартою
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2025 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тернопільського апеляційного суду матеріали кримінального провадження №11-кп/817/374/25 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 листопада 2025 року про продовження щодо ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 листопада 2025 року клопотання прокурора про продовження щодо обвинуваченої ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задоволено, продовжено вказаний строк до 00 год. 00 хв. 03 січня 2026 року.

В апеляційній скарзі обвинувачена просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою обрати щодо неї запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний період доби посилаючись на недоведення прокурором ризиків, зазначених у клопотанні.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що органом досудового розслідування невірно оцінено обставини кримінального правопорушення, яке інкримінується їй за ч. 4 ст. 186 КК України та яке, за версією слідства, було вчинене в магазині «Аврора» в м. Тернополі. На її думку, слідство проігнорувало свої обов`язки, що призвело до неправильної кваліфікації її дій та помилкового висновку щодо наявності у неї злочинного умислу на вчинення грабежу.

Вказує на те, що під час допиту вона повідомила, що ніхто з присутніх не намагався припинити її дії щодо викрадення майна, що призвело до вчинення кримінального правопорушення, що підтверджується відеозаписом з камери спостереження магазину, на якому зафіксовано поведінку продавця та обстановку події.

Вважає що зібрані органом досудового розслідування дані, які характеризують її особу не ґрунтується на об`єктивних фактах , що створює необґрунтовані сумніви щодо можливості її виправлення та є підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу. Наголошує на тому що тримання під вартою застосовується лише тоді, коли жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну процесуальну поведінку.

Наводить вимоги ст. 3 та ст. 19 Конституції України, Закону України «Про соціальну адаптацію осіб, які відбувають чи відбули покарання у виді обмеження волі або позбавленням волі на певний строк», у відповідності на яких на державу та її органи покладено обов`язок забезпечувати гідний рівень життя та сприяти реалізації прав і законних інтересів підозрюваних та обвинувачених, зокрема шляхом ініціювання можливостей їх працевлаштування.

Звертає увагу суду на те, що вона має постійне місце роботи, позитивну характеристику з місця працевлаштування, а також її син проходить службу в лавах Збройних сил України, що свідчить про сталі соціальні зв`язки та відсутність ризиків, які б вимагали подальшого тримання під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачену та її захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу з мотивів у ній викладених, прокурора, який щодо задоволення апеляційної скарги заперечив, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних міркувань.

На розгляді у Тернопільському міськрайонному суді перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002768 від 13.12.2024 щодо ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 (за фактами трьох епізодів таємного викрадення чужого майна, вчиненого повторно, в умовах воєнного стану), ч. 4 ст. 186 КК України ( за фактом відкритого викрадення чужого майна, вчиненого повторно, в умовах воєнного стану).

Місцевий суд, продовжуючи щодо обвинуваченої строк тримання під вартою, виходив з обгрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України, не зменшення та продовження існування ризиків її переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, які були встановлені при вирішенні питання про застосування щодо неї вказаного запобіжного заходу, які встановив з огляду на те ці злочинами є тяжкими , суворості покарання, яке їй загрожує у випадку визнання винною, у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, врахувавши обставини, передбачені ст.178 КПК України: вагомість доказів на підтвердження підозри у скоєнні нею злочинів, відносно низький рівень її соціальних зв`язків, те, що вона не має постійного джерела доходу, є особою середнього віку, раніше неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, та з врахуванням неможливості завершення судового розгляду вказаного кримінального провадження до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування стосовно обвинуваченої запобіжного заходу прийшов до вірного висновку про те, що саме такий запобіжний буде дієвим для забезпечення мети та цілей кримінального провадження, зокрема, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої та узабезпечить настанню існуючих ризиків.

Перевіряючи твердження апелянта щодо неправильної оцінки судом обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України колегія суддів виходить з того що попередня кваліфікація дій обвинуваченої за вказаною нормою закону України про кримінальну відповідальність здійснена з урахуванням фактичних даних, зібраних у ході досудового розслідування, які будуть перевірятись судом під час судового слідства та для об`єктивного спостерігача є правильною, будь-яких об`єктивних доказів, що спростовують встановлені слідством факти, обвинуваченою до апеляційної скарги не подано .

Посилання обвинуваченої на те, що ніхто з присутніх у магазині не намагався припинити її дії, не впливає на юридичну кваліфікацію, оскільки наявність або відсутність активної протидії з боку продавця чи інших осіб жодним чином не впливає на кваліфікацію дій обвинуваченої, а саме вчинення відкритого викрадення чужого майна. Спосіб вчинення даного кримінального правопорушення визначається саме поведінкою обвинуваченої.

Посилання ОСОБА_7 на нібито неправильну характеристику її особи не ґрунтується на матеріалах клопотання оскільки орган досудового розслідування та суд першої інстанції врахували наявні дані про її особу, відсутність соціальних зв`язків, вчинення декількох епізодів кримінального правопорушення. Саме ці обставини з об`єктивних підстав були враховані при визначенні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Покликання обвинуваченої на норми Конституції України та Закон України «Про соціальну адаптацію осіб, які відбувають чи відбули покарання у виді обмеження волі або позбавленням волі на певний строк» не впливає на вирішення питання застосування запобіжного заходу. Зазначені норми регулюють соціальну підтримку та адаптацію осіб після звільнення або під час відбування покарання, тоді як застосування запобіжного заходу здійснюється виключно з урахуванням ризиків, визначених КПК України, а не соціально-побутових гарантій чи трудового забезпечення. Окрім цього, твердження апелянта про її працевлаштування та міцні соціальні зв`язки не знайшли свого підтвердження в ході дослідження матеріалів вказаного клопотання.

Отже, підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_7 , та відповідно скасування оскаржуваної ухвали суду про продовження щодо неї строку тримання під вартою колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 листопада 2025 року про продовження щодо обвинуваченої ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді