Номер провадження: 11-кп/813/2817/25
Справа № 509/2124/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді:. ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши виділені матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000249 від 18.04.2021 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 25.11.2025 року,

встановив:

На розгляді Овідіопольського районного суду Одеської області перебуває кримінальне провадження №0000249 від 18.04.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 25.11.2025 року задоволено клопотання прокурора та до обвинуваченого ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком до 22.01.2026 року, з визначенням застави у розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят гривень), з покладанням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, у разі внесення застави.

Не погоджуючись з ухвалою, захисник ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, просить скасувати ухвалу та застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, або визначити заставу в розмірі 10 (десяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Захисник посилається на відсутність ризиків, передбачені ст.177 КПК України, зазначає, що обвинувачений є військовослужбовцем, у зв`язку з чим він не мав можливості приймати участь у судових засіданнях, тобто не переховувався від суду. Вважає, що подальше утримання під вартою ОСОБА_6 порушує його права, передбачені Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до вимог ст.422-1 КПК України (далі КПК) розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Захисник та прокурор будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явились.

Обвинувачений ОСОБА_6 не звертався до апеляційного суду з клопотанням про забезпечення його участі в судовому засіданні.

За наведених обставин, враховуючи положення ч.4 ст.405, ч.4 ст.422-1 КПК апеляційний розгляд проведено за відсутності учасників кримінального провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Частина 1 ст.404 КПК передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За змістом ч.1 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому Главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції в цілому дотримався вказаних вимог закону.

Так, з матеріалів справи вбачається, що на теперішній час у кримінальному провадженні №0000249, яке перебуває на розгляді місцевого суду, не були здійсненні всі дії, що передбачені процедурою судового розгляду для повного, об`єктивного та всебічного дослідження всіх обставин справи, зокрема суд має безпосередньо допитати свідків, потерпілого та дослідити всі докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Злочин, передбачений ч.1 ст.289 КК України, який інкримінується обвинуваченому ОСОБА_6 , відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії нетяжких, проте передбачає покарання у виді обмеження волі на строк від 3 до 5 років або позбавленням волі на той самий строк.

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі доведеності його вини, беручи до уваги, що відповідно до оскаржуваної ухвали обвинувачений ОСОБА_6 переховувався від суду в даному провадженні, колегія суддів вважає, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК, не можна визнавати недоведеним.

Крім того, апеляційний суд погоджується з наявністю ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК, а саме, що перебуваючи на свободі ОСОБА_6 матиме можливість здійснювати вплив на свідків та потерпілого в даному кримінальному провадженні.

При цьому, свідки та потерпілий ще не були допитані під час судового розгляду, а ч.4 ст.95 КПК передбачено, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.

Крім того, продовжує існувати ризик передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК, а саме те, що перебуваючи на свободі ОСОБА_6 може продовжувати вчиняти нові злочини, оскільки раніше він вже неодноразово притягався до кримінальної та адміністративної відповідальності.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що ризики, передбачені пунктами 1, 3 та 5 ч.1 ст.177 КПК на теперішній реально існують.

Апеляційний суд звертає увагу, що КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченому кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку суд має зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Оцінюючи викладені обставини в їх сукупності апеляційний суд дійшов висновку про те, що на даному етапі судового розгляду запобіжний захід у тримання під вартою є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК, які є перешкодою для продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого, як судом першої інстанції, так і колегією суддів апеляційного суду, не встановлено.

Одночасно, апеляційний суд звертає увагу, що доцільність необхідності подальшого утримання обвинуваченого під вартою буде перевірена через нетривалий час в порядку ст.331 КПК.

Щодо визначеного ОСОБА_6 розміру застави в якості альтернативного запобіжного заходу, колегія суддів зазначає наступне.

Частина 4 статті 182 КПК передбачає, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до приписів п.1 ч.5 ст.182 КПК, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину визначається у межах від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Оскарженою ухвалою місцевий суд визначив обвинуваченому заставу, яка відповідає вимогам п.1 ч.5 ст.182 КПК України.

Підстав для визначення обвинуваченому застави у меншому розмірі колегія суддів не вбачає.

На переконання колегії суддів перспектива втрати застави у визначеному судом першої інстанції розмірі, буде достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого, щоб запобігти виникненню у нього бажання переховуватись від суду, або будь-яким іншим чином перешкоджати судовому розгляду кримінального провадження.

Пунктом 1 ч.3 ст.407 КПК встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194, 197, 199, 376, 404, 405, 406, 407, 419, 422-1, 532 КПК, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 25.11.2025 року, якою в кримінальному провадженні №0000249 від 18.04.2021 року до обвинуваченого

ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, з визначенням застави залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3