ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.09.2025 місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву адвоката ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_4 від розгляду клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0002862 від 08.08.2023,

в с т а н о в и в:

До провадження судді Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 надійшла вказана заява в порядку, передбаченому статтями 75, 80, 81 КПК України.

Заявлений відвід мотивований тим, що слідчим суддею Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_4 було частково відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту про надання на ознайомлення з матеріалами клопотання, а саме не надано на ознайомлення документів, долучених на обгрунтування вимог клопотання, що, на його думку, свідчить про її упередженість та унеможливлює об`єктивний розгляд клопотання сторони обвинувачення.

Учасники розгляду до судового засідання не з`явилися, про розгляд провадження повідомлені належним чином.

До суду надійшла заява від прокурора ОСОБА_6 , в якій останній просить проводити судовий розгляд за його відсутності, проти задоволення заяви заперечує, просить відмовити.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті заяви у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Вивчивши заявлений відвід слідчому судді, дослідивши матеріали провадження, суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, приходить до наступного висновку.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких слідчий суддя безумовно підлягає відводу, визначений статтями 75, 76 КПК України, зокрема, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 цього Кодексу за наявності інших обставин, які викликають сумніви у його неупередженості.

Суддя виконує свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи у суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.

Розглядаючи дану заяву про відвід, суд бере до уваги, що для відводу судді заявнику необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Відповідно до ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Вирішуючи питання про відвід слідчого судді, суд враховує положення КПК України та, в силу вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка є частиною національного законодавства та яку національні суди повинні враховувати при розгляді справ (ст. 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та ст. 19 Закону України від 29.06.2004 №1906-IV «Про міжнародні договори України»).

Згідно з практикою ЄСПЛ, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у рішеннях по справах «Хаушильд проти Данії» від 24.05.1989, «Мироненко і Мартиненко проти України» від 10.12.2009 зазначається, що наявність безсторонності, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

Так, ЄСПЛ у рішенні по справі «П`єрсак проти Бельгії» від 01.10.1982 висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами проявів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» від 24.05.1989 вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки ,що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України» від 10.12.2009).

Зазначена позиція ЄСПЛ підтримана Верховним Судом України в ухвалі від 01.03.2012 у справі №5-15п12.

Оцінюючи доводи, викладені в заяві про відвід в їх сукупності, суд вважає, що зазначені заявником підстави для відводу, який був вільний у використанні своїх прав у межах та спосіб відповідно до положень КПК України в частині надання на обгрунтування своєї позиції належних та допустимих доказів, є непереконливими, оскільки вони не випливають із співіснування достатньо чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, тобто не кореспондуються з нормами ст. 75 КПК України, а особиста безсторонність слідчого судді презюмується поки не надано доказів протилежного, наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення «Коробов проти України» від 21.10.2011, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978), що застосовується при оцінці доказів.

Таким чином, суд вважає, що заявником в силу принципу змагальності сторін не доведено обґрунтованості заявленого відводу та не доведено упередженості слідчого судді ОСОБА_4 , що унеможливлювало б постановлення нею об`єктивного судового рішення, та як наслідок встановлено, що підстави, згідно із правилами КПК України, для відводу слідчого судді відсутні.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги вичерпний перелік підстав для заявлення відводу судді, вивчивши матеріали заяви, суд вважає, що заява адвоката ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_4 від здійснення судового провадження №756/13268/25 є необґрунтованою, та за своєю суттю є незгодою з процесуальними рішеннями слідчого судді, що відповідно до ст. 75 КПК України не є підставою для відводу, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 75, 76, 80, 81, 309 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви адвоката ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_4 від розгляду клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0002862 від 08.08.2023 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1