Справа № 991/9549/25
Провадження 1-кс/991/9838/25
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року м.Київ

Суддя Вищого антикорупційного суду (ВАКС) ОСОБА_1 (далі - суддя чи суд),

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

заяву ОСОБА_3 про відвід судді ВАКС ОСОБА_4

від розгляду клопотання про арешт майна у справі №991/9549/23 (провадження 1-кс/991/9633/25)

у кримінальному провадженні №0000402 від 15.07.2025

ВСТАНОВИВ:

1. Стислий опис судового провадження.

17.09.2025 до ВАКС надійшло клопотання про арешт майна детектива Національного антикорупційного бюро України (НАБУ) у кримінальному провадженні №0000402 від 15.07.2025, для розгляду якої відповідно до статті 35 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) і протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду в справі №991/9549/25 (провадження №1-кс/991/9633/25) визначено слідчого суддю ВАКС ОСОБА_4 .

23.09.2025 в судовому засіданні щодо розгляду клопотання детектива про арешт володілець майна ОСОБА_3 (далі - заявник) заявила відвід слідчому судді ВАКС ОСОБА_4 , подавши відповідну заяву, для розгляду якої відповідно до статті 35 КПК і протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю ВАКС ОСОБА_1 , яким невідкладно здійснено судовий розгляд 23.09.2025.

2. Короткий виклад заяви про відвід і позицій учасників судового провадження.

2.1. Заявник у заяві про відвід зокрема зазначила таке: «Повідомляю, що наразі існують обставини, які унеможливлюють подальший розгляд вказаної справи слідчим суддею, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 75 КПК України, що є підставою для відводу слідчого судці у справі № 991/9549/25. Обґрунтування підстав відводу буде надано судді, визначеному для розгляду цієї заяви про відвід, під час такого розгляду», однак у судовому засіданні усно обґрунтовувала відвід посиланням на пункт 4 частини 1 статті 75 КПК, зазначивши, що під час розгляду клопотання детектива НАБУ про арешт вона заперечувала щодо розгляду справи за відсутності її представника - адвоката ОСОБА_5 - проте слідчий суддя ОСОБА_4 постановив продовжити судовий розгляд, чим порушив право на захист, й відтак заявник вважала, що слідчий суддя є упередженим і має бути відведений.

2.2. Слідчий суддя ОСОБА_4 і інші учасники судового провадження попри здійснені належним чином повідомлення в судове засідання не прибули, що не перешкоджало розгляду питання.

3. Обґрунтування позиції суду.

3.1. Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до частини 1 статті 21 КПК, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Неупередженість суду є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя, з метою дотримання якої учасники судового провадження наділені правом заявити відвід, який відповідно до частини 5 статті 80 КПК повинен бути вмотивованим.

Перелік підстав, за наявності яких особами, які беруть участь в кримінальному провадженні, може бути заявлено відвід судді, визначений частинами 1, 2 статті 75 КПК, а саме: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною 3 статті 35 цього кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Частиною 1 статті 76 КПК також визначено, що суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, крім випадків перегляду ним в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, яка була постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Згідно із частиною 1 статті 80 КПК, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до частини 1 статті 81 КПК, у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього кодексу. У разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду.

Статтею 14 чинної редакції Кодексу суддівської етики, затвердженої 18.09.2024 рішенням ХХ з`їзду суддів України, визначено, що суддя не має допускати позапроцесуальних взаємовідносин з учасниками судового процесу у справі, що перебуває у його / її провадженні. Суддя має уникати поведінки, що може викликати сумнів чи створити враження про наявність у судді прихильності чи упередженого ставлення до учасників справи чи їх представників.

Відповідно до пункту 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006, схвалених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 №2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Також згідно із частиною 5 статті 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Зокрема в пункті 104 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) від 27.05.2013 зазначено, що, як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria, 24.02.1993, Series А №255, пункти 28, 30) та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland, заява №33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Аналогічно в пункті 66 рішення ЄСПЛ у справі «Бочан проти України» (заява №7577/02 від 03.05.2007) зазначено, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є довіра, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

В пункті 50 рішення ЄСПЛ в справі «Білуха проти України» (від 09.11.2006, заява №33949/02) зазначено, що стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного.

Отже, для вирішення питання щодо відводу судді або складу суду необхідно перевірити додержання об`єктивного чи суб`єктивного критеріїв безсторонності суду, а саме формування складу для розгляду конкретної справи у встановлений законом спосіб (об`єктивний критерій) та додержання вимог щодо особистої безсторонності суду (суб`єктивний критерій).

3.2. Судом встановлено, що наведені заявником обставини є винятково проявом незгоди з процесуальним порядком розгляду судової справи, який обумовлюється повноваженнями головуючого судді у судовому процесі, визначених статтею 321 КПК, й відповідно до яких такий керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності та порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками кримінального провадження їхніх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення з`ясування всіх обставин кримінального провадження, усуваючи з судового розгляду все, що не має значення для кримінального провадження.

Також КПК прямо передбачено, що розгляд клопотання про арешт майна може здійснюватись без участі представника володільця майна, оскільки частиною 1 статті 172 КПК визначено, що клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відтак загалом доводи заявника зводяться до суб`єктивної незгоди з організацією судового процесу слідчим суддею та ухваленими судом процесуальними рішеннями, за відсутності будь-яких конкретних обставин, які б свідчили про порушення права на захист, а також без наведення будь-яких доводів, які викликали б сумніви щодо неупередженості складу суду.

У Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки від 17 листопада 2010 року № CM/Rec (2010) 12 наголошено, що незалежність суддів гарантується незалежністю судової влади загалом, це є основним принципом верховенства права; судді повинні мати необмежену свободу щодо неупередженого розгляду справ відповідно до законодавства та власного розуміння фактів; судові рішення мають бути обґрунтовані та оголошені публічно, однак судді не зобов`язані роз`яснювати, якими переконаннями вони керувалися при прийнятті таких рішень; тлумачення закону, оцінювання фактів або доказів, які здійснюють судді для вирішення справи, не повинні бути приводом для кримінальної відповідальності, крім випадків злочинного наміру (§§ 4, 5, 15, 68)-4.

3.3. Дослідивши заяву про відвід, суд встановив відсутність обставин, які свідчили б про порушення норм процесуального права чи унеможливлювали б прийняття слідчим суддею об`єктивного судового рішення, тоді як доводи заявника ґрунтуються винятково на суб`єктивних припущеннях і є неспроможними.

Відтак заявлений відвід не містить належних підстав, передбачених чинним законодавством, й тому належить відмовити у його задоволенні.

Керуючись статтями 75, 80, 81, 309, 369-372, 532 КПК, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви про відвід.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту оголошення.

Повний текст ухвали оголошений 25.09.2025.

Суддя ОСОБА_1 ____________