КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 28 жовтня 2025 року апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30 липня 2025 року,

за участі:

прокурора ОСОБА_7 ,

представника

власника майна адвоката ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, вилучене 09.07.2025 в ході проведення обшуку за місцем проживання директора ТОВ «Текман» ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- предмети зовні схожі на грошові кошти номіналом 50 євро у кількості 170 штук;

- предмети зовні схожі на грошові кошти у купюрах номіналом 100 доларів США у кількості 662 штуки;

- предмети зовні схожі на грошові кошти у купюрах номіналом по 1000 гривень у кількості 144 штуки, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування таким майном.

Не погоджуючись з таким рішенням, представник власника майна ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просив, скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною, через порушення норм матеріального і процесуального права.

Апелянт зазначає, що ухвалою слідчого судді не надано дозволу на вилучення грошових коштів, а законність їх походження підтверджуєтьсявідповідними документами.

Зокрема, 06 травня 2025 року ОСОБА_5 укладено договір позики із ОСОБА_9 на загальну суму 70 000,00 (сімдесят тисяч) доларів США, що еквівалентно 2 915 500,00 гривень, за курсом встановленим НБУ на дату договору та Договір позики із ОСОБА_10 на загальну суму 8000,00 Євро, що еквівалентно 347 200,00 гривень, за курсом встановленим НБУ на дату договору.

Крім того, дружина ОСОБА_5 - ОСОБА_11 є фізичною особою - підприємцем і знайдені в квартирі ОСОБА_5 грошові кошти у гривні є результатом накопичення доходів від підприємницької діяльності ОСОБА_11 і заробітної плати ОСОБА_5 .

На підтвердження усіх перелічених обставин до суду першої інстанції разом із запереченнями на клопотання прокурора надано копію Договору позики від 06.05.2025 року, укладеного із ОСОБА_12 , копію Договору позики від 06.05.2025 року укладеного із ОСОБА_13 , копії податкових декларацій платника єдиного податку ФОП ОСОБА_11 за 2022- 2024 роки.

Також, під час проведення обшуку, ОСОБА_5 неодноразово наголошувалося на тому, що виявлені грошові кошти призначено для виїзду сім`ї за кордон, з огляду на постійну ракетну небезпеку.

Звертає увагу на те, що у клопотанні прокурора зазначено про те, що досудове розслідування здійснюється щодо посадових осіб ТОВ «Текман» у період 01.01.2023 року - 30.11.2024 року, проте відповідно до наказу про призначення і загальнодоступних даних у ЄДР - ОСОБА_5 приступив до виконання обов`язків директора ТОВ «Текман» з 07.10.2024 року. Тобто, у вказаний прокурором період ОСОБА_5 не був директором підприємства і відповідно не має жодного відношення до цього досудового розслідування.

Сторона захисту вважає, що прокурором не надано слідчому судді будь-яких доказів того, що вилучені грошові кошти відповідають критеріям ст. 98 КПК України, а також не обґрунтовано підстав їх вилучення (як цього вимагає абз. 2 ч. 2 ст. 168 КПК України), оскільки грошові кошти відсутні у переліку ухвали про обшук, а докази походження грошових коштів надавались в тому числі суду, оскільки в ході обшуку детективи фактично відмовились їх отримати і долучити до протоколу обшуку.

Заслухавши доповідь судді, доводипредставника власника майна, який просив задовольнити апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який заперечив щодо її задоволення, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Територіальним управлінням БЕБ у м. Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 04 березня 2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 000018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

У клопотанні прокурора зазначено, що під час досудового розслідування перевіряються факти того, що службові особи ТОВ «Текман» (код 43374186), у період 01.01.2023 - 30.11.2024, при проведенні фінансово-господарської діяльності щодо купівлі/реалізації попередньо імпортованих товарів (навантажувачі, ручний та бензо/електро-інструмент, газонокосарки тощо), ухилились від сплати податку на додану вартість в особливо великих розмірах.

09 липня 2025 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 червня 2025 року проведено обшук за місцем проживання директора ТОВ «Текман» ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ), за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час обшуку кімнати з умовним позначенням (кімната № 5 спальня), в шафі виявлено предмети, ззовні схожі на грошові кошти різними номіналами, походження яких пояснити не змогли; встановлено предмети, ззовні схожі на грошові кошти у купюрах номіналом по 50 євро у кількості 170 штук; предмети, ззовні схожі на грошові кошти у купюрах номіналом по 100 доларів СІП А у кількості 662 штуки; предмети, ззовні схожі на грошові кошти у купюрах номіналом по 1 000 гривень у кількості 144 штуки.

Постановою детектива ТУ БЕБ у м. Києві ОСОБА_14 від 09 липня 2025 року готівкові кошти, вилучені в ході проведення обшуку за місцем проживання директора ТОВ «Текман» ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ), за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

10 липня 2025 року прокурор Київської міської прокуратури ОСОБА_8 засобами поштового зв`язку направив до Печерського районного суду м. Києва клопотання про арешт грошових коштів вилучених за результатами проведення обшуку за місцем проживання директора ТОВ «Текман» ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ), за адресою: АДРЕСА_1 ,з метою збереження речових доказів.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30 липня 2025 року клопотання задоволено.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження №0000018 про накладення арешту на грошові кошти, слідчий суддя дослідив матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку, що вказане майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, та визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Колегія суддів не погоджується з таким рішенням слідчого судді, з огляду на наступне.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

При вирішенні даної апеляційної скарги, колегія суддів також враховує приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Така позиція узгоджується із частиною 5 статті 9 КПК України, відповідно до якої кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. Накладаючи арешт на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків. Перевіркою матеріалів справи, в тому числі долучених прокурором до клопотання та документів, наданих захисником, колегія суддів встановила, що зазначених вимог закону прокурор та слідчий суддя не дотрималися.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів і накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Колегія суддів, звертає увагу на те, що в матеріалах справи не міститься достатніх даних, які безумовно вказують на факт не сплати податків ТОВ «Текман» та відповідного розміру їх несплати. Вилучені грошові кошти у директора ТОВ «Текман» - ОСОБА_5 не набуто кримінально протиправним шляхом та не отримано внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а відтак не зберегли сліди чи інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, оскільки відсутні відомості в Єдиному реєстрі досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення за ст. 209 КК України

Окрім того, колегією суддів враховано доводи апелянта з приводу законності походження вилучених грошових коштів.

Зокрема, 06 травня 2025 року ОСОБА_5 укладено договір позики із ОСОБА_9 на загальну суму 70 000,00 (сімдесят тисяч) доларів США, що еквівалентно 2 915 500,00 гривень, за курсом встановленим НБУ на дату договору та Договір позики із ОСОБА_10 на загальну суму 8000,00 Євро, що еквівалентно 347 200,00 гривень, за курсом встановленим НБУ на дату договору (а.с. 103-104, т. 1).

Крім того, дружина ОСОБА_5 - ОСОБА_11 є фізичною особою - підприємцем і знайдені в квартирі ОСОБА_5 грошові кошти у гривнях є результатом накопичення доходів від підприємницької діяльності ОСОБА_11 і заробітної плати ОСОБА_5 ( податкові декларації платника єдиного податку -фізичної особи-підприємця а.с.116-121, т. 1).

На думку колегії суддів, наведені докази підтверджують законність джерел походження коштів, вилучених за результатами проведення обшуку за місцем проживання директора ТОВ «Текман» ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ), за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 червня 2025 року не надано дозволу на вилучення грошових коштів.

Колегія суддів вважає, щов силу положень ч.7 ст. 236 КПК України, вказані арештовані грошові кошти є тимчасово вилученим майном, які не відповідають критеріям визначеним ст. 98 КПК України, оскільки не є безпосередньо предметом кримінального правопорушення, що розслідується, а органом досудового розслідування зворотнього не доведено. Хоча в матеріалах і міститься постанова детектива ТУ БЕБ у м. Києві ОСОБА_14 від 09 липня 2025 року про визнання зазначених грошових коштів речовими доказами у кримінальному провадженні, однак з огляду на вказану постанову органу досудового розслідування таке визнання цього майна речовим доказом у кримінальному провадженні носить сугубо формальний характер, оскільки в ній як і в самому клопотанні прокурора про арешт грошових коштів, не приведено жодного обґрунтування, якому чи яким із критеріїв ч. 1 ст. 98 КПК України відповідає це майно.

Ні слідчий в клопотанні, ні слідчий суддя в порушення відповідно ст. ст.171, 173 КПК України, не оцінили розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна грошових коштів для власника майна.

Відтак, прокурором не доведено в клопотанні існування правових підстав для накладення арешту на грошові кошти, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, про які вказано у його клопотанні, оскільки ним не надано доказів, що вилучені кошти відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Прокурор обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Слідчим суддею при постановленні оскаржуваної ухвали не перевірено вказані обставини, які свідчать про відсутність правових підстав для накладення арешту на грошові кошти з метою збереження речових доказів, на яку посилається орган досудового розслідування.

На підставі викладених обставин, які свідчать про неповноту судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30 липня 2025 року,- скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_8 про накладення арешту на майно, вилучене 09.07.2025 в ході проведення обшуку за місцем проживання директора ТОВ «Текман» ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- предмети зовні схожі на грошові кошти номіналом 50 євро у кількості 170 штук;

- предмети зовні схожі на грошові кошти у купюрах номіналом 100 доларів США у кількості 662 штуки;

- предмети зовні схожі на грошові кошти у купюрах номіналом по 1000 гривень у кількості 144 штуки, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування таким майном.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Єдиний унікальний № 757/33241/25-к Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_18

Справа № 11сс/824/6452/2025 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.170 КПК