печерський районний суд міста києва
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.10.2025 Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001470 від 18.09.2021 року, на підставі обвинувального акта за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця Кіровоградської області, Новоархангельского району, села Кальниболота, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого відповідно до ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 17.09.2021 приблизно о 20 год., перебуваючи у квартирі, яку винаймав разом із матір`ю ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_3 під час раптово виниклого словесного конфлікту із раніше незнайомим йому ОСОБА_8 , який перебував у цьому ж помешканні на запрошення матері ОСОБА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_8 , керуючись раптово виниклим протиправним умислом на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та суспiльно-небезпечнi наслідки, не перебуваючи в стані необхідної' оборони та за відсутності будь-яких протиправних посягань на свою адресу чи адресу своєї матері ОСОБА_7 , схопив до рук металевий гантельний гриф, який лежав в приміщенні зазначеної квартири та наніс ОСОБА_8 вказаним грифом гантелі не менше трьох ударів в область голови та тулуба після чого останній вийшов з квартири та викликав працівників поліції.

Відповідно до висновку судово-медичного експерта від 21.12.2021 у потерпілого ОСОБА_8 виявлено наступні тілесні ушкодження: синці - на повіках лівого ока, ліктьовій поверхні лівого передпліччя в верхній третині, в лівій надлопатковій ділянці; забійна рана - поблизу зовнішнього кута лівого ока; крововилив - на склері лівого ока; перелом кісток носу, перелом лівої вилицевої дуги та латеральної стінки лівої орбіти.

Вказані ушкодження, відповідно до вказаного висновку, спричинені тупим предметом (предметами), могли утворитись 17.09.2021 внаслідок не менш 3-х травматичних дій, не були небезпечними для життя та відносяться: синці та крововилив на склері лівого ока - до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я); - забійна рана та перелом кісток носу - до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (за критерієм тривалості розладу здоров`я); - перелом лівої вилицевої дуги та латеральної стінки лівої орбіти - до тілесних ушкоджень середньої тяжкості (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Таким чином, ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразились в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України дії, передбачені ч. 1 ст. 122 КК України, є нетяжким злочином.

У судовому засіданні обвинувачений винним себе у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, в повному обсязі визнав цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_6 , підтвердив обставини вчиненого кримінального правопорушення згідно обвинувачення.

Дійсно, він за наведених обставин наніс вказані ушкодження, вказав, що кається у скоєному, зробив для себе відповідні висновки.

У судовому засіданні ухвалою головуючого визнано недоцільним дослідження доказів у провадженні стосовно обставин нанесення ОСОБА_3 умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, зокрема, стосовно місця, часу вчинення злочину, мотивів, способу, проти чого не заперечували учасники судового провадження з урахуванням зрозумілості змісту цих обставин і добровільності відповідної позиції.

Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність пред`явленого обвинувачення на підставі належних достатніх доказів у провадженні.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є його щире каяття у вчиненому.

Обтяжуючих покарання обставин немає.

При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує тяжкість скоєного обвинуваченою кримінального правопорушення, його особу, який на обліку у лікаря-нарколога та лікаря психіатра не перебуває, має малолітню дитину, є єдиним годувальником у сім`ї, обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченого - щире каяття.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Також, ст. 65 КК України передбачає, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

За таких обставин, враховуючи обставини справи, особу обвинуваченого, зокрема те, що він щиро розкаявся у вчиненому, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити покарання за ч. 1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі в межах санкції статті, а саме 3 роки обмеження волі.

Разом з тим, суд приходить висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства і необхідність застосування ст. 75 КК України, звільнивши останнього від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Щодо заявленого цивільного позову суд приходить наступних висновків.

Статтею 1177 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно до положень ст. ст. 128, 129 КПК України цивільний позов особи, якій злочином завдано майнової та/або моральної шкоди, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Згідно ч. 1 ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України та ч. 1 ст.1195 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Окрім цього, відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» Верховний Суд України в п.1 звернув увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян.

У пункті 9 Постанови № 4 Верховний Суд України звертає увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В обґрунтування позовних вимог про відшкодування завданої матеріальної шкоди зазначається, що кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди у розмірі 27 401, 20 гривень, що є витратами на лікування у розмірі 21 401,20 гривень, які підтверджуються товарними чеками, а також суми втраченого заробітку за один календарний місяць, впродовж якого потерпілий був позбавлений можливості здійснювати трудову діяльність, у розмірі 6 000 гривень.

В обгрунтування моральної шкоди потерпілий посилається на те, що в результаті вчинення обвинуваченим зазначеного кримінального правопорушення потерпілий отримав тілесні ушкодження, які потребували оперативного втручання, переніс психологічну травму через фізичні страждання, а також було вимушено порушено звичний уклад життя.

Крім цього, потерпілий просить стягнути з обвинуваченого витрати на правову допомогу. В обгрунтування вказаних вимог потерпілий посилається на те, що крім витрат на лікування він був змушений понести додаткові витрати на захист своїх інтересів в межах даного кримінального провадження, як на стадії досудового розслідування, так і при розгляді справи в суді, зокрема, витрати на послуги адвокатів, що становлять 64 075 гривень та підтверджуються актом виконаних робіт та квитанціями.

Таким чином, беручи до уваги зазначені обставини, а також ту обставину, що обвинувачений визнав цивільний позов у повному обсязі, суд приходить до висновку про доведеність факту заподіяння ОСОБА_6 матеріальної шкоди та моральної шкоди, а також наявність підстав для задоволення цивільного позову.

Процесуальні витрати слід покласти на обвинуваченого відповідно до ст. 124 КПК України.

Крім того, на виконання вимог ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 72, 75 КК України, ст. 100, 124, 128, 174, 373, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХ В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання, призначеного за ч. 1 ст. 122 КК України, з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов адвоката ОСОБА_9 , який діє в інтересах ОСОБА_10 , до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_10 191 476 (сто дев`яното одну тисячу чотириста сімдесят шість) гривень 20 копійок, з яких матеріальної шкоди у розмірі 27 401(двадцять сім тисяч чотириста одна) гривня 20 копійок, моральної шкоди у розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень та витрат на правову допомогу у розмірі 64 075 (шістдесят чотири тисячі сімдесят п`ять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати:

- за проведення молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/111-21/56481-БД від 10.02.2022, що становить 2806 грн. 56 коп.

- за проведення судово-медичної експертизи № 042-1773-2021 від 21.12.2021, що становить 2344 грн.

- за проведення судово-медичної експертизи № 042-1639-2022 від 26.12.2022, що становить 2672 грн.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва № 757/56830/21-к від 16.11.2021, а саме з:

-предмету із різьбою по обидва боки та двома гайками, який було поміщено до спецпакету № ЕХР 0372339.

Речові докази:

- предмет з різьбою по обидва боки та двома гайками, поміщений до спецпакету № EXP 0372339, який зберігається у камері схову Печерського УП ГУНП в м. Києві (квитанція № ФП 1785), - знищити;

- DVD-диск з відеозаписами з нагрудних камер, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження, - залишити при матеріалах.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення, копія вироку вручається обвинуваченому та прокурору негайно.

СУДДЯ ОСОБА_1