Справа № 482/1670/25
Номер провадження 1-кп/482/184/2025
ВИРОК

Іменем України

19 грудня 2025 року місто Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника - адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003443 від 03.06.2025 рокуза обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ Миколаївської області, громадянина України, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 01.07.2022 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 128, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14.08.2024 року за ч. 4 ст. 186 КК України, до позбавлення волі строком на 7 років та звільненого від відбування покарання Казанківським районним судом Миколаївської області умовно-достроково для проходження військової служби на підставі ст. 81-1 КК України, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за контрактом на період дії воєнного стану на посаді навідника стрілецького спеціалізованого відділення стрілецького спеціалізованого взводу стрілецької роти стрілецького спеціалізованого батальйону (Шквал) військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «матрос», -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

встановив:

ОСОБА_6 13.02.2025 року був прийнятий на військову службу за контрактом, укладеним з Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 13.02.2025 року № 43-PC (по особовому складу) ОСОБА_6 призначено на посаду навідника стрілецького спеціалізованого відділення стрілецького спеціалізованого взводу стрілецької роти стрілецького спеціалізованого батальйону (Шквал) військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та визначено таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.

Відтак, з 13.02.2025 року, тобто з моменту зарахування ОСОБА_6 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , останній набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

З моменту видання Президентом України Указу «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 року на території України почав діяти воєнний стан, який триває дотепер.

Згідно п. п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби, а також поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про порядок проходження військової служби в умовах воєнного стану матросу ОСОБА_6 достеменно було відомо і до часу самовільного залишення військової частини останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Проходячи військову службу матрос ОСОБА_6 відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Однак, діючи в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, матрос ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисного військового злочину проти встановленого порядку несення військової служби, за наступних обставин.

25.02.2025 року матрос ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, перебуваючи на посаді навідника стрілецького спеціалізованого відділення стрілецького спеціалізованого взводу стрілецької роти стрілецького спеціалізованого батальйону (Шквал) військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 1, 3 ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а також обмежень, покладених на нього ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області 04.02.2025 року, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, без дозволу командування військової частини, самовільно залишив місце служби, а саме тимчасове місце дислокації свого підрозділу військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та незаконно перебував поза її межами понад три доби, проводячи час на власний розсуд, переховуючись від служби, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам як про військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину, до 12.03.2025 року.

12.03.2025 року матрос ОСОБА_6 з`явився до місця служби, а саме тимчасового місця дислокації свого підрозділу військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та повідомив про себе, як про військовослужбовця, який ухилявся від проходження військової служби.

12.06.2025 року матрос ОСОБА_6 був доставлений до Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві як особа, яка самовільно залишила місце служби та був затриманий слідчим на підставі п. 2. ч. 1 ст. 208, п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що 25.02.2025 року він поїхав у лікарню, однак у зв`язку із відсутністю у нього документів, його лікарі не оглянули і він вирішив поїхати додому та лікуватися там, тобто самовільно залишив розташування військової частини, в якій проходив військову службу за контрактом, без будь-якого дозволу керівництва військової частини. Вдома зробив рентген і далі лікувався самостійно та 12.03.2025 року повернувся до місця служби у військову частину НОМЕР_1 , де продовжив проходити базову підготовку, і в подальшому брав участь у бойових діях під Сумами, де отримав контузію. Далі перебував у лікарні у м. Суми, де порушив лікарняний режим та звернувся до поліції, яка в подальшому передала його до військової служби правопорядку, і 12.06.2025 року він був затриманий. Зазначив, що у вчиненому щиро розкаюється та має намір надалі продовжувати проходження військової служби.

Крім визнання обвинуваченим своєї вини, пред`явлене йому обвинувачення повністю доводиться такими дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 03.06.2025 року за № 0003443;

- даними військово-облікового документу №4, відповідно до якого ОСОБА_6 17.01.2025 року рішенням ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 визнаний придатним до військової служби за ст. 4 «в» наказу МОУ №402 від 14.08.2008 року;

- даними копії контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу, укладеного 13.02.2025 року між Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 та ОСОБА_6 , згідно з яким останній, ознайомившись із законами та іншими нормативно-правовими актами України, які регулюють порядок проходження військової служби, добровільно взяв на себе, серед іншого, зобов`язання проходити військову службу в Збройних Силах України протягом строку дії контракту на всій території України або за її межами в порядку, визначеному законодавством, а в разі настання особливого періоду - і понад встановлений строк контракту відповідно до вимог, визначених п. 2 ч. 9 ст. 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»;

- даними копії витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.02.2025 року № 44, відповідно до якого вважати таким, що прибув для проходження військової служби та уклав контракт на строк до закінчення особливого періоду, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 13.02.2025 року №43-РС на посаду навідника стрілецького спеціалізованого відділення стрілецького спеціалізованого взводу стрілецької роти стрілецького спеціалізованого батальйону (Шквал) військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «матрос», з 13.02.2025 року зараховано до списків частини та на всі види забезпечення;

- даними повідомлення командира військової частини НОМЕР_1 від 22.05.2025 року, 25.02.2025 року о 16:30 год. в районі дислокації АДРЕСА_2 було виявлено відсутність матроса ОСОБА_6 , навідника стрілецького спеціалізованого відділення стрілецького спеціалізованого взводу стрілецької роти стрілецького спеціалізованого батальйону (Шквал) військової частини НОМЕР_1 , який проходив базову загальну військову підготовку. На телефонні дзвінки військовослужбовець не відповідав, першочергові пошукові заходи результату не дали. 12.03.2025 року матрос ОСОБА_6 повернувся до місця тимчасового розташування в районі н.п. Нова Одеса. Вбачаючи у діях матроса ОСОБА_6 ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, направлено матеріали для внесення відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування;

- даними довідки-доповіді за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 матросом ОСОБА_6 №924 від 25.02.2025 року, згідно з якою 25.02.2025 року з доповіді заступника командира стрілецького спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 було встановлено факт відсутності матроса ОСОБА_6 ;

- даними інформації з зовнішніх джерел про причетність особи до діяльності проти держави, тип діяльності - дезертир, причина внесення СЗЧ, щодо ОСОБА_6 ;

- даними довідки-доповіді за повернення до військової частини НОМЕР_1 матросом ОСОБА_6 №1209 від 12.03.2025 року, згідно з якою 12.03.2025 року матрос ОСОБА_6 повернувся до місця розташування військової частини;

- даними акту службового розслідування від 22.03.2025 року, відповідно до якого службове розслідування за даним фактом вважати завершеним; факт самовільного залишення військової частини без поважних причин, вчиненого в умовах воєнного стану тривалістю понад три доби матросом ОСОБА_6 з 25.02.2025 року по 12.03.2025 року вважати підтвердженим; за порушення вимог ст. 1,2,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.ст. 11, 16, 30, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, накласти на матроса ОСОБА_6 дисциплінарне стягнення «сувора догана»; не виплачувати йому премію за лютий-березень 2025 року; організувати направлення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до відповідного органу досудового розслідування;

- даними копії витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24.03.2025 року № 961, згідно з яким затверджено акт службового розслідування від 22.03.2025 року щодо ОСОБА_6 ;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 12.06.2025 року;

- вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14.08.2024 року у справі №484/4238/24, яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 4 ст. 186 КК України, до позбавлення волі строком на 7 років;

- ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 04.02.2025 року у справі №478/117/25, якою ОСОБА_6 умовно-достроково звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14.08.2024 року, з невідбутим строком 6 (шість) років 5 (п`ять) місяців 14 днів, та зобов`язано невідкладно, але не пізніше 24 годин після набрання законної сили судовим рішенням про умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом, прибути у супроводі Національної Гвардії України до відповідного територіального центу комплектування та соціальної підтримки для укладення контракту та проходження військової служби на підставі ст. 81-1 КК України, встановлено щодо ОСОБА_6 адміністративний нагляд строком на один рік з відповідними обмеженнями, у тому числі забороною перебування за межами місця дислокації військової частини, з якою укладено контракт, та місця перебування, визначеного безпосереднім командиром, та забороною виїзду в особистих справах за межі дислокації військової частини та місця перебування, визначеного безпосереднім командиром, без дозволу командира військової частини, з якою укладено контракт.

Суд не приймає як доказ долучену прокурором довідку-доповідь за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 матросом ОСОБА_6 №2437 від 14.05.2025 року, з тих мотивів, що в ній відображені відомості про самовільне залишення ОСОБА_6 лікувального закладу 14.05.2025 року, яке, згідно з обвинувальним актом, не інкримінується обвинуваченому у даному кримінальному провадженні.

Від допиту в судовому засіданні свідків сторони обвинувачення прокурор відмовився.

Отже, дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 5 ст. 407 КК України, оскільки ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем, самовільно залишив військову частину, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Прокурор просить визнати обвинуваченого винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років, та на підставі ч. 1 ст. 71 КК України до вказаного покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання 6 років 5 місяців 14 днів за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14.08.2024 року, та визначити йому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років 5 місяців 14 днів, врахувавши, що згідно з ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 04.02.2025 року він умовно-достроково звільнений від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом.

Захисник, враховуючи, що обвинувачений вину у вказаному кримінальному правопорушенні визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, його дії відповідають кваліфікації, зазначеній в обвинувальному акті, та те, що він має бажання й надалі проходити військову службу, просив призначити обвинуваченому остаточно найбільш м`яке покарання. Додатково просив врахувати, що підставою для затримання обвинуваченого слугував повторний факт самовільного залишення військової частини, який не знайшов свого підтвердження на досудовому розслідуванні і який не інкримінується за обвинувальним актом його підзахисному, а після першого залишення військової частини обвинувачений продовжував проходити військову службу та брав безпосередню участь у бойових діях.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, є тяжким злочином.

Суд вважає, що згідно зі ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, про які вказано в обвинувальному акті. Окрім того, суд вважає доведеною у судовому засіданні обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, його добровільне з`явлення із зізнанням.

Обставиною, яка обтяжує покарання, згідно зі ст. 67 КК України, та яка вказана в обвинувальному акті, є рецидив злочину.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує також спосіб посягання, форму та ступінь вини обвинуваченого.

Одночасно суд враховує, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності, відбував покарання у виді позбавлення волі, після відбуття якого 04.02.2025 року умовно-достроково звільнений з місць позбавлення волі на підставі ст. 81-1 КК України від відбування покарання у виді позбавлення волі з невідбутим строком 6 (шість) років 5 (п`ять) місяців 14 днів, та не зробивши для себе належних висновків, вчинив інкриміноване йому діяння під час непогашеної і не знятої судимості; за місцем проходження військової служби характеризувався негативно (в повсякденній службі і при виконанні службових обов`язків не вимогливий, в повсякденній діяльності не організований, працювати самостійно не вміє і потребує постійного контролю, неохоче ставиться до навчань і до виконання будь-яких завдань, які перед ним поставлені, статути ЗСУ, накази та настанови знає погано і не керується ними в своїй службовій діяльності, фізично розвинений добре, в стройовому відношенні середній), на обліку у психіатра і нарколога не перебуває, про що вказано в медичній характеристиці начальника медичного пункту стрілецького спеціалізованого батальйону (Шквал), за час проходження служби у вказаній військовій частині звертався за медичною допомогою з приводу соматичного захворювання, схильний до зловживання алкогольними напоями, хронічних захворювань не має, з 24.04.2025 року до 30.04.2025 року був госпіталізований в відділення травматології КНП «5 МКЛ» м. Суми. 30.04.2025 року був переведений до КНП СОР «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» м. Ромни, з діагнозом під запитанням «параноїдальна шизофренія?», де знаходився до 14.05.2025 року, і де було встановлено діагноз «психічні розлади та розлади поведінки внаслідок вживання декількох психоактивних речовин (метадон, солі, марихуана)», виписаний за порушення режиму.

Відповідно до ч. 3 ст. 81-1 КК України у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення, суд призначає такій особі покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

Тому суд, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України, а також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, особу обвинуваченого, який брав безпосередню участь у бойових діях по захисту Вітчизни, приходить до висновку, що останньому слід призначити покарання у межах санкції ч. 5 ст. 407 КК України, тобто у виді позбавлення волі на мінімальний строк, оскільки виправлення і перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства і це, на переконання суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами. Крім того, суд враховує позицію сторони обвинувачення та сторони захисту про призначення обвинуваченому вказаного покарання. Остаточне покарання обвинуваченому слід визначити за сукупністю вироків на підставі ч. 1 ст. 71 КК України у виді позбавлення волі, оскільки злочин ОСОБА_6 , як особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом, вчинено під час невідбутої частини покарання за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14.08.2024 року (за яким вінзасуджений за ч. 4 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років, яке він не відбув), частково приєднавши невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі за попереднім вироком, враховуючи, що невідбута частина основного покарання за попереднім вироком становить 6 (шість) років 5 (п`ять) місяців 14 днів, від якого він умовно-достроково звільнений для проходження військової служби.

Посилання обвинуваченого на те, що причиною залишення ВЧ слугувало те, що він поїхав у лікарню щоб підлікувати спину, однак у зв`язку із відсутністю у нього документів, його лікарі не оглянули і він вирішив поїхати додому та лікуватися там, суд до уваги не приймає та оцінює критично, оскільки жодних підтверджуючих документів його звернення до будь-якого медичного закладу чи органу щодо його оформлення за час його самовільного залишення військової частини, ним до матеріалів кримінального провадження не долучено, як і не надано жодних доказів, які б підтверджували наявність будь-яких інших поважних причин його самовільного залишення військової частини.

Покликання захисника на те, що суду не слід брати до уваги документи щодо повторного факту самовільного залишення його підзахисним військової частини, який не знайшов свого підтвердження на досудовому розслідуванні і який не інкримінується за обвинувальним актом обвинуваченому, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи в суді, оскільки прокурор такі документи до справи в суді не долучав, і такі докази на підтвердження встановлених судом обставин не бралися до уваги. Мотив неврахування судом як доказу довідки-доповіді за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 матросом ОСОБА_6 №2437 від 14.05.2025 року судом описано вище.

Суд враховує також, що у зв`язку із набранням 27.01.2023 року чинності Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» від 13 грудня 2022 року № 2839-IX, посилено кримінальну відповідальність за вчинення військових кримінальних правопорушень, та обмежено застосування ст. 69 та ст. 75 КК України у випадках засудження, зокрема, за кримінальне правопорушення, передбачене ст. 407 КК України, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Так, згідно з ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Таким чином, підстави для застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України, як і ст. 69 КК України відсутні.

Згідно з даними матеріалів кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді Інгульського районного суду міста Миколаєва від 13.06.2025 року, до ОСОБА_6 з моменту його фактичного затримання з 18 год. 40 хвилин 12.06.2025 року застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застава не визначалася.

В подальшому ухвалами Новоодеського районного суду Миколаївської області у даному кримінальному провадженні продовжувався запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, зокрема востаннє ухвалою від 05.12.2025 року до 06 лютого 2026 року.

Отже строк відбування покарання слід рахувати з 12 червня 2025 року, строк попереднього ув`язнення по день набрання вироком законної сили підлягає зарахуванню у строк відбування покарання, згідно статті 72 КК України.

Оскільки обвинуваченому призначено покарання у виді позбавлення волі, до набрання вироком законної сили ОСОБА_6 слід залишити запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі частини 1 статті 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 серпня 2024 року за ч. 4 ст. 186 КК України,у виді 2 (двох) років позбавлення волі та остаточно визначити ОСОБА_6 до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у виді тримання під вартою залишити без змін до вступу вироку у законну силу, але не більше ніж на 60 діб.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 відраховувати з моменту набрання вироком законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_6 строк його затримання у порядку ст. 208 КПК України та перебування під вартою з 12 червня 2025 року по день набрання вироком законної сили включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набуває законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга подається до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1