У Х В А Л А

21.01.2026 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі: колегії суддів: головуючого - судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6

представника малолітньої потерпілої - адвоката ОСОБА_7 ,

законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_10

розглянувши в залі судового засідання № 8 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у закритому судовому засіданні в режимі відеоконфернецзв`язку у кримінальному провадженні №0002358 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, 6 ст. 152 КК України, клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу

В С Т А Н О В И В :

у провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, 6 ст. 152 КК України.

Відповідно до ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.12.2025 обвинуваченому ОСОБА_9 було продовжено застосований раніше запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів по 01.02.2026 у зв`язку з існуванням ризику, вчинення дій, передбачених п.п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від суду.

21.01.2026 обвинуваченим подано до суду клопотання про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на більш м`який. У клопотанні обвинувачений зазначає, що тривалий час утримується під вартою у цьому кримінальному провадженні, стосовно нього відсутні ризики, на які посилається прокурор. Зокрема стверджує, що не має наміру ухилятись від суду, оскільки має міцні соціальні зв`язки, які характеризуються наявністю власного житла, постійного місця роботи, де він характеризується виключно позитивно. Також посилається на наявність сім`ї, хоча і без реєстрації шлюбу. Він не має наміру переховувати від суду, будь-яким чином перешкоджати судовому розгляду даного кримінального провадження. Просить задовольнити клопотання.

Захисник підтримав клопотання обвинуваченого, просив його задовольнити.

Прокурори заперечували проти задоволення клопотання захисника. Зазначила, що усі доводи наведені у клопотанні захисника були предметом дослідження суду при вирішення питання щодо продовження тримання обвинуваченого під вартою. Також прокурор вважає, що при вирішенні клопотання обвинуваченого слід враховувати не лише тяжкість кримінального правопорушення, а й характер його вчинення зокрема, те, що потерпіла є рідною онукою співмешканки обвинуваченого. Просить відмовити у задоволенні клопотання захисника.

Представник та законний представник малолітньої потерпілої заперечували проти задоволення клопотання.

Суд вислухавши учасників судового засідання дійшов висновку, що клопотання обвинуваченого не підлягає задоволенню.

Суд зазначає, що дане кримінальне провадження на розгляді суду перебуває понад один рік. Розгляд даної судової справи здійснюється відносно тривалий час, що обумовлено незалежними від суду обставинами, зокрема, правовою позицією сторони захисту, в силу якої є необхідність у дослідженні значного об`єму доказів.

Судом неодноразово вирішувалося питання доцільності тримання обвинуваченого під вартою, та постановлялися ухвали про продовження тримання обвинуваченого під вартою із зазначенням мотивів прийнятого рішення.

Суд констатує, що обвинуваченим у клопотанні не наведені нові обставини, які раніше не були предметом дослідження суду при вирішенні питання продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Відповідно до ухвали суду від 04.12.2025 суд дійшов обґрунтованого висновку, що прокурором доведено що продовжує мати місце ризик вчинення дій, передбачених п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який був встановлений ще під час застосування вказаного запобіжного заходу в ухвалі слідчого судді від 06.07.2024.

Про існування указаного ризику свідчить тяжкість кримінальних правопорушень, у яких обвинувачується ОСОБА_9 , за найтяжчий з яких передбачене покарання у виді позбавлення волі строком на п`ятнадцять років або у виді довічного позбавлення волі. Також суд оцінює ризик втечі у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, що відповідає та узгоджується з позиціями Європейського суду з прав людини у справі «Бессієв проти Молдови» та у справі «Ілійков проти Болгарії», в яких зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, що не може не усвідомлюватися обвинуваченим ОСОБА_9 та можливості його уникнути.

Суд зазначає, що стороною захисту не надані суду будь-які документи на підтвердження неможливості тримання обвинуваченого під вартою за станом здоров`я, з інших можливих істотних поважних причин.

Суд не знаходить підстав для зміни відносно обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу із тримання під вартою на більш м`який і, в тому числі, цілодобовий домашній арешт, оскільки вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою обвинуваченого, не зможе запобігти існуючому ризику та забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків.

Суд визнає, що інтереси суспільства значною мірою переважають інтереси забезпечення права на свободу обвинуваченого ОСОБА_9 , незважаючи на існування презумпції невинуватості.

З огляду на викладене у задоволенні клопотання обвинуваченого слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 201, 371, 372 КПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 від 21.01.2026 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, відмовити.

Ухвала суду про відмову у задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 23.01.2026 о 08 год. 00 хв.

Судді Білоцерківського міськрайонного суду

Київської області

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13