Справа № 565/2910/25
Провадження № 1-кс/565/981/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 року м.Вараш

Слідчий суддя Вараського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Вараського міського суду Рівненської області клопотання слідчого СВ Вараського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Вараської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000362 від 25.10.2025 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Сопачів, Володимирецького (нині - Вараського) району, Рівненської області, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

25.11.2025 року до Вараського міського суду Рівненської області надійшло клопотання слідчого СВ Вараського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Вараської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000362 від 25.10.2025 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

Клопотання обґрунтовується тим, що слідчим відділом Вараського РВП ГУНП в Рівненській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000362 від 25.10.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , за достовірно невстановлених обставин, але не пізніше 08.11.2025 року, у невстановлений час, місце та спосіб, всупереч вимогам Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998 року та Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 року, достовірно знаючи, що вогнепальна зброя (крім гладкоствольної мисливської), бойові припаси, вибухові речовини та вибухові пристрої є предметами, обіг яких обмежено, крім цього, існує особливий порядок їх придбання та зберігання, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх наслідки, діючи умисно, без передбаченого законом дозволу придбав одну реактивну протитанкову гранату типу «РПГ-22» з маркуваннями на корпусі «РПГ-22, 11 - 16 - 90, ОЛ, ВП - 22, 11 - 14 - 90, 2 - 90 - 10, 7/1 ТЗ В/А», яка відноситься до категорії небезпечних вибухових матеріалів.

Після чого, придбаний таким чином бойовий припас ОСОБА_4 переніс у достовірно невстановлене на час досудовим розслідуванням місце, де зберігав з метою збуту.

У подальшому, ОСОБА_4 , маючи умисел на збут бойових припасів з метою особистого збагачення, достовірно знаючи, що боєприпаси є предметами, обіг яких обмежено, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, умисно, в невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше ніж 08.11.2025 року, домовився з особою, щодо якої застосовано заходи безпеки - ОСОБА_7 про збут останньому бойових припасів.

Після цього, 08.11.2025 року ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконний збут бойових припасів, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачуючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи у лісовому масиві, який розташований поблизу вулиці Великорігської, в селі Сопачів, Вараського району, Рівненської області, всупереч вимогам п.1 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого Постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» №2471-XII від 17.06.1992 року, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998 року та Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 року, без передбаченого законом дозволу, в період часу з 10 год. 48 хв. по 11 год. 15 хв., діючи умисно, незаконно, шляхом передачі з рук в руки, збув за грошову винагороду в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень, особі, щодо якої застосовано заходи безпеки - ОСОБА_7 одну реактивну протитанкову гранату типу «РПГ-22» з маркуваннями на корпусі «РПГ-22, 11 - 16 - 90, ОЛ, ВП - 22, 11 - 14 - 90, 2 - 90 - 10, 7/1 ТЗ В/А», яка відноситься до категорії небезпечних вибухових матеріалів.

Окрім цього, ОСОБА_4 , за достовірно невстановлених обставин, але не пізніше 24.11.2025 року, у невстановлений час, місце та спосіб, всупереч вимогам Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998 року та Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 року, достовірно знаючи, що вогнепальна зброя (крім гладкоствольної мисливської), бойові припаси, вибухові речовини та вибухові пристрої є предметами, обіг яких обмежено, крім цього, існує особливий порядок їх придбання та зберігання, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх наслідки, діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, придбав одну ручну гранату типу «M-67» з маркуваннями на корпусі «TNS09K023-008 P1506» та на підривачі «FUZE M213», один корпус ручної гранати типу «РГН» з маркуваннями на корпусі «254-125-87» із запалом з маркуваннями «334-55-84», один корпус ручної гранати типу «Ф-1» з маркуваннями на корпусі «586-16-71 Т» із запалом по типу «УЗРГМ» з маркуваннями на дужці «70, 349-2», які відносяться до боєприпасів.

Після чого, придбані таким чином боєприпаси, ОСОБА_4 переніс у достовірно невстановлене на час досудовим розслідуванням місце, де зберігав з метою збуту.

У подальшому, ОСОБА_4 , маючи умисел на збут боєприпасів з метою особистого збагачення, достовірно знаючи, що вони є предметами, обіг яких обмежено, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, умисно, в невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше ніж 24.11.2025 року, домовився з особою, щодо якої застосовано заходи безпеки - ОСОБА_7 про збут останньому вказаних боєприпасів.

Після цього, 24.11.2025 року ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконний збут боєприпасів, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачуючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи у лісовому масиві, який розташований поблизу вулиці Великорігської, в селі Сопачів, Вараського району, Рівненської області, всупереч вимогам п.1 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого Постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» №2471-XII від 17.06.1992 року, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998 року та Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 року, без передбаченого законом дозволу, в період часу з 09 год. 00 хв. по 09 год. 25 хв., діючи умисно, незаконно, шляхом передачі з рук в руки, збув за грошову винагороду в розмірі 3000 (три тисячі) гривень, особі, щодо якої застосовано заходи безпеки - ОСОБА_7 одну ручну гранату типу «M-67» з маркуваннями на корпусі «TNS09K023-008 P1506» та на підривачі «FUZE M213», один корпус ручної гранати типу «РГН» з маркуваннями на корпусі «254-125-87» із запалом з маркуваннями «334-55-84», один корпус ручної гранати типу «Ф-1» з маркуваннями на корпусі «586-16-71 Т» із запалом по типу «УЗРГМ» з маркуваннями на дужці «70, 349-2», які відноситься до категорії боєприпасів.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, а саме: у придбанні, зберіганні та збуті бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

24.11.2025 року, о 09 год. 51 хв., ОСОБА_4 затримано в порядку ст.208 КПК України.

24.11.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

-рапортом ЄО за №8453 від 24.10.2025 року, щодо отримання інформації про особу, яка на території Вараського району Рівненської області незаконно зберігає з метою збуту вогнепальну зброю, бойові припаси, вибухові речовини та пристрої;

-протоколом про проведення оперативно-розшукового заходу - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 22.10.2025 року, яким зафіксовано намір збуту ОСОБА_4 вогнепальної зброї та бойових припасів;

-протоколами огляду грошових коштів, особи та вилучення придбаного товару від 18.11.2025 року, якими зафіксовано факти збуту ОСОБА_4 бойових припасів за грошову винагороду, шляхом передачі з рук в руки;

-актами перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів від 08.11.2025 року та довідками про категорію небезпечності виявлених вибухових матеріалів від 08.11.2025 року, якими віднесено придбані у ОСОБА_4 предмети (об`єкти) до категорії - небезпечні у зв`язку з їх боєздатністю;

-допитами свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 від 08.11.2025 року, якими підтверджується факт збуту ОСОБА_4 бойових припасів;

-протоколом затримання ОСОБА_4 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, від 24.11.2025 року та особистого обшуку останнього, яким зафіксовано виявлення та вилучення майна, що вказує на протиправну діяльність ОСОБА_4 , пов`язану із незаконним обігом зброї;

-повідомленням про підозру ОСОБА_4 від 24.11.2025 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України;

-іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

У судовому засіданні прокурор Вараської окружної прокуратури ОСОБА_3 вимоги клопотання підтримав та просив його задовольнити, вказуючи, що стосовно підозрюваного існують ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати менш обтяжливий запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби. При цьому, ОСОБА_4 вказав, що винуватість у інкримінованому йому злочині визнає, а захисник зауважив, що підозрюваний ОСОБА_4 раніше не судимий, має постійне місце проживання, має сталі соціальні зв`язки, не має на меті ухилятися від слідства та суду.

Слідчий суддя, заслухавши доводи сторін, дослідивши додані до клопотання матеріали та докази, дійшов наступних висновків.

Частиною першою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Частина 1 статті 263 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до п.3 ст.5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи, на судовий розгляд упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», наведеного у п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При цьому, слідчий суддя наголошує, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, правильність кримінально-правової кваліфікації діяння потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Отже, слідчий суддя, не вирішуючи наперед питання про доведеність винуватості та правильності кваліфікації дій ОСОБА_4 приходить до висновку, що причетність вказаної особи до вчинення інкримінованих йому кримінального правопорушення достатньою мірою для даної стадії кримінального провадження доводиться доказами, що долучені до клопотання та обґрунтовані прокурором у судовому засіданні.

Разом з тим, слідчий суддя наголошує, що відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання про застосування, щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурор довів наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Однак, слідчий суддя вважає, що прокурором при розгляді клопотання не доведено обставин, які свідчать про недостатність застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вказаним ризикам.

При цьому, суд вважає вагомими твердження підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 про застосування до підозрюваного менш обтяжливого запобіжного заходу.

Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, майновий стан підозрюваного, його соціальні зв`язки, а також те, що ОСОБА_4 раніше не судимий, слідчий суддя вважає, що у відповідності до ч.4 ст.194 КПК України, щодо підозрюваного слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби - з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня.

На переконання суду, саме такий запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, залишати житло цілодобово або у певний період доби.

З урахуванням обставин справи, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати щодо ОСОБА_4 домашній арешт, в межах строку досудового розслідування, - до 23 січня 2026 року, зобов`язавши підозрюваного ОСОБА_4 не відлучатися з місця реєстрації та фактичного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , в період доби з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня.

Окрім цього, застосовуючи, щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне, відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, покласти на нього в межах строку досудового розслідування - до 23 січня 2026 року наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за першою вимогою; не відлучатися за межі Вараського району, Рівненської області, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду.

Оскільки ОСОБА_4 обирається запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, тому підозрюваного ОСОБА_4 , затриманого в порядку ст.208 КПК України, слід негайно звільнити з-під варти в залі суду.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 184, 193-194, 202, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Вараського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 , за погодженням прокурора Вараської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000362 від 25.10.2025 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, в межах строку досудового розслідування, - до 23 січня 2026 року, зобов`язавши не відлучатися з місця реєстрації та фактичного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 ,в період доби з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , згідно ч.5 ст.194 КПК України, наступні обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за першою вимогою;

-не відлучатися за межі Вараського району, Рівненської області, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду.

Дані обов`язки покладаються на ОСОБА_4 на строк до 23 січня 2026 року.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що у разі невиконання цих обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, крім того, на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Негайно звільнити підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти в залі суду.

Згідно ч.4 ст.181 КПК України копію ухвали направити на виконання до Вараського РВП ГУНП в Рівненській області та зобов`язати негайно поставити підозрюваного ОСОБА_4 на облік, як особу щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчого.

Контроль за виконанням запобіжного заходу покласти на Вараський РВП ГУНП в Рівненській області.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений та оголошений 28 листопада 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1