Житомирський апеляційний суд
Справа №285/3846/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/622/25
Категорія ч.1 ст.135 ч. 1 ст. 286-1 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року колегія суддів Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000234 за апеляційною скаргою прокурора Звягельської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 04 квітня 2025 року, яким щодо

ОСОБА_6 уродженця м. Новоград-Волинський, Житомирської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

Затверджено угоду про примирення від 12 січня 2025 року (доповнену 04 квітня 2025 року ), укладену між потерпілою ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_6 .

Призначено ОСОБА_6 покарання - за ч. 1 ст. 135 КК України, у виді штрафу у розмірі п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та за ч. 1 ст. 286- 1 КК України, у виді штрафу у розмірі шести тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, із застосування положень ст. 69 КК України.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначено ОСОБА_6 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді штрафу у розмірі шести тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 102 000 ( сто дві тисячі) грн 00 коп.

Призначено ОСОБА_6 додаткове покарання за ч. 1 ст. 286-1 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати у розмірі 7246 грн 24 коп, а саме:

за проведення експертизи технічного стану транспортного засобу від 11.04.2023 № СЕ-19/106-23/3163-ІТ в сумі 1510,24 грн;

за проведення транспортно-трасологічної експертизи від 13.04.2023 №СЕ- 19/106-23/3162-ІТ в сумі 1912,00 грн;

за проведення комплексної фототехнічної експертизи та експертизи обставин та механізму ДТП від 13.04.2023 №КСЕ-19/106-23/4226 в сумі 3824,00 грн.

Питання про долю речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України та в апеляційному порядку не оскаржується.

Накладений ухвалою слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 21.02.2023 у справі № 285/1130/23 арешт на майно - скасовано.

Цивільний позов залишено без розгляду.

в с т а н о в и л а:

Як встановив суд, ОСОБА_6 , 19.02.2023 близько 23 години 40 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував технічно несправним автомобілем «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Рухаючись вказаним транспортним засобом у темну пору доби, по неосвітленій вуличним електроосвітленням ділянці дороги, без увімкненого світла фар, по вул. Героїв АТО поблизу буд.12А в м. Звягель Житомирської області в порушення вимог п. 1.10, Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів №1306 від 10.10.2001 (далі - Правила дорожнього руху) «дорожні умови - сукупність факторів, що характеризують (з урахуванням пори року, періоду доби, атмосферних явищ, освітленості дороги) видимість у напрямку руху, стан поверхні проїзної частини (чистота, рівність, шорсткість, зчеплення), а також ЇЇ ширину, величину похилів на спусках і підйомах, віражів і заокруглень, наявність тротуарів або узбіч, засобів організації дорожнього руху та їх стан» та «дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом», п. 1.5 Правил дорожнього руху «дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків», п. 2.3 б) Правил дорожнього руху «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», п. 2.9 а) Правил дорожнього руху «водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», п. 10.1 Правил дорожнього руху «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», п. 19.1 а) Правил дорожнього руху «у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: а) на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла» та п. 31.4.5 г) Правил дорожнього руху «забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам «колеса і шини» - на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиповані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора для вантажних автомобілів» перед виїздом не перевірив та не забезпечив технічно справний стан ходової частини автомобіля, будучи неуважним, перед початком руху у темну пору доби не увімкнув фари ближнього світла, не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не врахував дорожньої обстановки чим допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які знаходились на проїзній частині вул. Героїв АТО, м. Звягель.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритих переломів стінок правої гайморової пазухи з переходом на нижній край правої орбіти, перелому зовнішньої стінки правої орбіти та правої виличної дуги, забоїв м`яких тканин обличчя, тазової ділянки, правої верхньої та нижньої кінцівки з саднами у вказаних ділянках, підшкірної гематоми, синця навколо правого ока та на правій щоці, які належать до середньої тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Порушення водієм ОСОБА_6 вимог пунктів 1.5, 1.10, 2.3 б), 2.9 а), 10.1, 19.1 а) та 31.4.5 г) Правил дорожнього руху знаходиться у прямому причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Крім того, одразу після здійснення наїзду на ОСОБА_10 , водій ОСОБА_6 , будучи причетним до скоєння даної дорожньо- транспортної пригоди, в порушення вимог пункту 2.10. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, не вжив усіх можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілій ОСОБА_10 , не викликав карету швидкої медичної допомоги, не відправив потерпілу до лікувального закладу, не повідомив про дорожньо-транспортну пригоду орган поліції, не вжив усіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, а натомість, з метою уникнення відповідальності за скоєне зник з місця пригоди, чим завідомо залишив без допомоги потерпілу ОСОБА_10 , яка перебувала у небезпечному для життя стані, та була позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, внаслідок безпорадного стану, коли ОСОБА_6 сам поставив потерпілу у небезпечний для життя стан та був зобов`язаний і мав змогу надати потерпілій допомогу.

12.12.2024 між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілою ОСОБА_10 укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст. ст. 468, 469, 471 КПК України, яку доповнено 04.04.2025.

Відповідно до угоди про примирення потерпіла ОСОБА_10 та обвинувачений ОСОБА_6 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України, узгодили вид та розмір основного та додаткового покарання останньому з урахуванням того, що обвинувачений щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, добровільно відшкодував завдані збитки, сприяв усуненню заподіяної шкоди та вчинив кримінальне правопорушення внаслідок збігу тяжких обставин, має на утриманні неповнолітню дитину, із застосуванням положень ст. 69 КК України ОСОБА_6 , у виді штрафу в розмірі 6 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Вважає, що вирок підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Зазначає, що суд у своєму вироку не навів достатніх мотивів того, що визнані пом`якшуючі покарання обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення.

Посилається на те, що суд, ухвалюючи вирок не обґрунтував яким чином приватний інтерес переважає над суспільним (публічним) інтересом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 та кваліфікація його дій за ч. 1ст. 286-1, ч.1 ст.135 КК України у апеляційній скарзі не оспорюються, а тому в апеляційному порядку не перевіряються.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону є безпідставними.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Частиною 1 ст. 55 КПК України визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 04 квітня 2025 року затверджено угоду про примирення, укладену 12 січня 2025 року (доповнену 04 квітня 2025 року), між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілою ОСОБА_10 , відповідно до умов якої ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 286-1, ч.1 ст.135 КК України та призначено узгоджене вказаними сторонами покарання.

Суд першої інстанції, ухвалюючи вирок на підставі угоди між потерпілою та обвинуваченим, обґрунтовано керувався положеннями статей 468, 469, 471,473, 474 КПК України та ухвалив рішення, яке відповідає цим вимогам закону з цими висновками погоджується і колегія суддів.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеною в постанові від 06 грудня 2018 року (справа № 756/11661/17), при визначенні того, чи можна укладати угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим щодо двооб`єктних (багатооб`єктних) злочинів суд має не тільки керуватись вимогами статей 468, 469, 474 КПК України, а й встановити, чи не суперечить зміст такої угоди інтересам суспільства та чи забезпечено баланс інтересів сторін угоди про примирення.

Угода про примирення являє собою ключовий інструмент узгодження інтересів учасників кримінально-правового конфлікту та забезпечення їх балансу. Адже сторони шляхом компромісних і взаємовигідних рішень між собою адаптують норми права про примирення щодо конкретного випадку, чим задовольняють свої інтереси, а в результаті і суспільні інтереси.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що зміст укладеної між обвинуваченим ОСОБА_6 і потерпілою ОСОБА_10 угоди про примирення жодним чином не суперечить інтересам суспільства, у ній повного мірою забезпечено баланс інтересів сторін угоди про примирення для цілей норм статей 469,474 КПК України.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення може бути оскаржений обмеженим колом суб`єктів із підстав, які чітко визначені кримінальним процесуальним законом, а саме ч. 3 ст. 394 КПК України.

Доводи апеляційної скарги прокурора про необґрунтоване застосування судом першої інстанції положень ст. 69 КК України, не може бути предметом розгляду, виходячи з вимог п. 3 ч. 3 ст. 394 КПК України, оскільки вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення може бути оскарженим прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Будь-яких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, апеляційним судом не встановлено.

Отже, підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора відсутні.

Керуючись ст.ст.376, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора Звягельської окружної прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 04 квітня 2025 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: