Справа №337/5293/25
Номер провадження 1-кп/337/618/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 рокум. Запоріжжя

Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в ЄРДР 01.10.2025 за № 0001861 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Хортицького районного суду м. Запоріжжя знаходиться вищевказане кримінальне провадження, яке надійшло до суду 08.10.2025.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10.10.2025 було призначене підготовче судове засідання з викликом сторін.

Прокурор Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_3 в підготовчому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які утримуються під вартою, раніше обраного запобіжного заходу, оскільки визначені ст. 177 КПК України ризики, що були підставою для його обрання, не зникли. Мотиви заявленого клопотання прокурором викладено письмово.

01.12.2025 від захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_4 надійшло клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, яке мотивоване тим, що з 01.04.2025 ОСОБА_6 знаходиться під вартою. 27.10.2025 ОСОБА_6 було продовжено міру запобіжного заходу-тримання під вартою по 25.12.2025. 27.10.2025р. стороною захисту було подано клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_6 з підстав досить тривалого часу знаходження обвинуваченого під вартою. Захист наголошував на тому, що ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, проживає в квартирі за адресою АДРЕСА_1 , яка за заповітом належить йому. Мати ОСОБА_6 , унаслідок ДТП, перенесла операцію і наразі потребує підтримки та допомоги. ОСОБА_8 працює на дому і не заперечує матеріально підтримувати свого сина та спільно проживати з ним у разі зміни йому запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. На час подання клопотання, у захисту були відсутні документи на підтвердження своїх аргументів. Але, на теперішній час, всі необхідні документи, а також письмова заява матері обвинуваченого - ОСОБА_8 надані суду. Відтак, вважаю, що вищевказані обставини мають достатні підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який, а саме на цілодобовий домашній арешт. Згідно ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений до якого застосований запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду в межах територіальної юрисдикції здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних правопорушеннях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду-до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, втому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням, зокрема, сторони захисту має право своєю ухвалою змінити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вважає, що при обранні, скасуванні або зміні запобіжного заходу суд має врахувати не тільки обґрунтованість наведених ризиків прокурором, але й обставини, передбачені ст. 178 КПК України. Ст. 2 КПК України зазначено, що одним із завдань кримінального провадження є забезпечення того, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу. Згідно ст. 177 КПК України виключно (єдиною) метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Відповідно до ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у ч. 3 ст. 199 КПК України, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою. В якості ризиків прокурор в своїх клопотаннях посилається на: можливість переховування від суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинення інших правопорушень. Чисельні клопотання сторони обвинувачення не відповідають вимогам ч. 3 ст. 199 КПК України - не містять обставин, які свідчать про те, що заявлений раніше ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання ОСОБА_6 під вартою. Стороною обвинувачення до клопотань не додано жодних доказів зазначених обставин. Також, аналізуючи ризики, на які посилається прокурор у своїх клопотаннях вже більше півроку, можна дійти висновку, що останній посилається лише на власні абстрактні припущення. Він не посилається на жодні фактичні дані вчинення або спроб вчинення обвинуваченим, передбачених цими ризиками, дій. ОСОБА_9 має реєстрацію та проживав до затримання в АДРЕСА_1 . Він народився, виховувався, навчався в м. Запоріжжі, відповідно має батьків, родичів та друзів в м. Запоріжжя. Неофіційно працював до затримання та не має намірів переховуватись від судового слідства. Місце його мешкання знаходиться в межах Хортицького району міста Запоріжжя, а отже в межах досяжності Хортицького районного суду м. Запоріжжя, що в повній мірі забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків в разі зміни запобіжного заходу. Відсутні будь які заяви від свідків про тиск на них з боку ОСОБА_6 з урахуванням того, що справа триває фактично вже 9 місяців й, аби у нього були такі наміри, вже було б достатньо часу для реалізації своїх «злочинних» намірів. Крім того, досудове слідство закінчено та всі письмові докази знаходяться у прокурора. Таким чином, ризики, як мета продовження ОСОБА_6 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є загальними. Не підтверджені жодними доказами і ґрунтуються на припущеннях, на яких в жодному випадку не може ґрунтуватися судове рішення. Такий підхід суперечить принципу правової визначеності. Просить суд змінити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Захисник ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_6 просили відмовити прокурору в задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, до заяви про зміну запобіжного заходу суду надано документи: письмова заява матері обвинуваченого - ОСОБА_8 , а також підтвердження реєстрації ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , та правовстановлюючі документи на зазначене нерухоме майно.

Захисник ОСОБА_10 просив відмовити прокурору в задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ризики, на які посилається сторона обвинувачення, належними доказами не підтверджені, усно заявив клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав позицію, зазначену його захисником, просив застосувати до нього цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши сторін, суд приходить до наступного.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути арештований або утримуватися під вартою інакше як за мотивованим рішенням суду і лише на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити речі чи документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винною, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

В силу ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Оцінивши викладені в клопотанні прокурора обставини, додані до клопотання на їх підтвердження докази, суд вважає встановленим та доведеним, що було вчинено кримінальне правопорушення, відомості про яке внесені до ЄРДР та проводилось досудове розслідування, в ході якого встановлена причетність ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , до цього кримінального правопорушення та його у встановленому КПК України порядку вручено обвинувальний акт у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1, 2 ст. 307 КК України.

Ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КГЖ України, на цей час не зникли.

Отже, для досягнення мети застосування запобіжного заходу, яка вказана у ст. 177 КПК України, тобто забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків, а також запобігання ризикам, визначених у ч. 1 вказаної статті, відносно обвинуваченого слід продовжити обраний під час досудового розслідування запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів. Стороною захисту не надано доказів, що ризики, які були встановлені при обрані запобіжного заходу у виді тримання під вартою, змінилися, зменшилися чи зникли, а також доказів, які б забезпечили можливість змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

При цьому, судом оцінено та враховано докази, надані захисником ОСОБА_6 ОСОБА_4 , а саме: документи на підтвердження місця реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на зазначене нерухоме майно, що підтверджується копією заповіту та Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, та копією паспорту зі сторінкою місця реєстрації ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , а також заяву матері ОСОБА_8 .

Оцінивши зазначені обставини, виходячи з того, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, суд вважає, прокурором не доведена неможливість запобігти заявленим ризикам можливість переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, у випадку застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а саме, домашнього арешту.

Суд вважає, що застосування цього запобіжного заходу із забороною залишати місце свого проживання цілодобово та носити електронний засіб контролю в достатній мірі забезпечить адекватне виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та перешкодить ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним в задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 відмовити.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт задовольнити, застосувавши до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладанням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 194, 392 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

В клопотанні захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт відмовити.

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 - задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 60 (шістдесят) днів, тобто по 19 лютого 2026 року включно без визначення розміру застави.

В клопотанні прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 відмовити.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати житло за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово та поклавши обов`язки: 1) прибувати до прокурора та суду у призначений день та час; 2) носити електронний засіб контролю.

Обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , негайно доставити до місця проживання і звільнити з-під варти.

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та покладання зазначених обов`язків становить два місяці, тобто до 19 лютого 2026 року включно.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що працівники органів поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених обов`язків. В разі невиконання покладених обов`язків до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Виконання ухвали суду доручити ВП № 5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали оголошено 23.12.2025.

Суддя ОСОБА_1