ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/2845/25 Номер провадження 11-кп/814/882/26Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ

Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора захисника обвинуваченогоОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 липня 2025 року за №0000388, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 10 вересня 2025 року,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Молдови, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого

08 серпня 2025 року Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч.4 ст.246, ч.1 ст.309, ст.70 КК України на 5 років позбавлення волі,

визнано винуватим і засуджено за ч.4 ст.186 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглиненням менш суворого покарання за вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 08 серпня 2025 року більш суворим покаранням за оскаржуваним вироком призначено ОСОБА_8 остаточне покарання - 7 років 6 місяців позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_8 ухвалено обчислювати з 10 вересня 2025 року та на підставі ч.5 ст.72 КК України в цей строк зараховано строк його попереднього ув`язненя з 18 липня до 09 вересня 2025 року з розрахунку день за день.

Продовжено ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набранням вироком законної сили.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат і речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за те, що він 18 липня 2025 року о 05 годині в умовах воєнного стану з метою незаконного заволодіння чужим майном проник на подвір`я домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, відкрито для ОСОБА_9 викрав із приміщення літньої кухні належні ОСОБА_9 чоловічу сумку з грошовими коштами в сумі 1 935 гривень та медаллю «Ветеран війни», а також особисті документи, заподіявши йому майнової шкоди в загальному розмірі 2 480 гривень 34 копійки.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить змінити вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 10 вересня 2025 року в частині призначеного ОСОБА_8 покарання шляхом його пом`якшення та призначити ОСОБА_8 покарання у вигляді 7 років позбавлення волі. Свої вимоги мотивує тим, що місцевий суд під час призначення покарання належним чином не обгрунтував своє рішення та не врахував: те, що ОСОБА_8 визнає свою винуватість, співчуває потерпілому, наявність обставин, які пом`якшують його покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку захисника та обвинуваченого на підтримку апеляційної скарги, заперечення прокурора проти апеляційної скарги, перевірила матеріали кримінального провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Статтею 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки місцевого суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій за ч.4 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з проникненням в житло, вчинене в умовах воєнного стану, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому відповідно до ст.404 КПК України в зазначеній частині оскаржуваний вирок не переглядається.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 судом першої інстанції розглянуто в порядку ч.3 ст.349 КК України.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Доводи захисника про необхідність пом`якшення ОСОБА_8 покарання є неспроможними.

Відповідно до ст.ст.50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. При призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Суд першої інстанції при призначенні покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, що відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, його наслідки, особу обвинуваченого, який судимий (08 серпня 2025 року Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч.4 ст.246, ч.1 ст.309, ст.70 КК України на 5 років позбавлення волі), за місцем проживання характеризується задовільно, на спеціальних обліках у медичних закладах не перебуває, вибачився в судовому засіданні перед потерпілим, наявність обставин, які пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, та обставин, що його обтяжують - вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння та щодо особи з інвалідністю.

Тобто місцевий суд у ході обрання ОСОБА_8 заходу примусу врахував, у тому числі ті обставини, на які наявне посилання в апеляційній скарзі.

За вказаних вище обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства й необхідність призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі з реальним відбуттям, але в розмірі, наближеному до мінімальної межі санкції ч.4 ст.186 КК України.

Призначене ОСОБА_8 покарання відповідає вимогам ст.ст.50, 65, 70 КК України, за своїм видом і розміром законне, справедливе та сприяє меті покарання, тобто є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Отже, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 10 вересня 2025 року щодо ОСОБА_8 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою - у той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4