Номер провадження:1-кс/521/3703/25
УХВАЛА

20 жовтня 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Хаджибейського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000707 від 26.07.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання слідчого, 26.07.2025 року до Відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області надійшла заява від громадянина ОСОБА_4 , більш детальна інформація не розголошується в інтересах слідства, в якій останній просить прийняти міри правового характеру до невідомих йому осіб, які на території Хаджибейського району м. Одеси займаються організацією незаконного перетину осіб чоловічої статі призовного віку через державний кордон України за грошову винагороду.

Так, у ході проведення оперативно-розшукових заходів спрямованих на виявлення та документування злочинів працівниками Управління міграційної поліції ГУНП в Одеській області встановлено, що на території Одеської області функціонує група осіб, які організували механізм незаконної легалізації іноземних громадян на території України та їх подальшого незаконного перетину державного кордону України.

Зокрема, було встановлено, що до скоєння вищевказаного кримінального правопорушення причетний ОСОБА_5 , який використовуючи корупційні зв`язки з невстановленими особами в державних органах надають поради та вживають заходи щодо усунення перешкод вказаним особам, виготовляють заздалегідь підроблені документи для виїзду за кордон, що надає останнім можливість досягти злочинної мети.

Так, у ході проведення досудового розслідування було встановлено громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який замовляв пенсійні посвідчення та медичні довідки.

У подальшому, 10.10.2025 року на підставі ухвали слідчого судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 10.09.2025 року за місцем проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено обшук, в ході якого виявлено і вилучено:

- копії документів та документи громадян Турції;

- блокнот з чорновими записами;

- мобільний телефон марки «Xiaomi» в захисному чохлі, синього кольору, з наявним ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з номером телефону « НОМЕР_3 », « НОМЕР_4 »;

- банківські картки з номером « НОМЕР_5 », « НОМЕР_6 », « НОМЕР_7 », « НОМЕР_8 »;

- скетч-картки з номерами мобільних телефонів « НОМЕР_9 », « НОМЕР_10 », « НОМЕР_11 », « НОМЕР_12 », « НОМЕР_13 », 3 шт. скетч-карток мобільних операторів «Лайф-Турція».

10.10.2025 року постановою слідчого вказані речі та предмети визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Слідчий в судовому засіданні підтримала клопотання та просила його задовольнити.

Також, на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, розгляд клопотання слідчого здійснювався у відсутність осіб у володінні яких знаходиться майно, із метою забезпечення арешту майна.

Вивчивши клопотання та матеріали надані до нього, вислухавши думку слідчого, слідчий суддя вважає, що клопотання необхідно задовольнити, оскільки слідчим доведена необхідність застосування арешту майна, з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 131 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, який застосовується на підставі ухвали слідчого судді.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Частина 2 ст. 167 КПК України закріплює, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Частиною 2 статті 170 КПК України, встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, слідчим у клопотанні доведено, що існують підстави ризику, що майно, яке було вилучено в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , може бути зіпсовано, знищено, перетворено, втрачено особою, яка ним володіє, вказане майно має доказове значення у вказаному кримінальному провадженні та відноситься до речей, які зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, слідчим суддею з матеріалів клопотання встановлено, що вказане майно є предметом кримінального правопорушення, може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а накладення арешту на вказане майно є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів.

При вирішені питання про арешт майна слідчий суддя враховує: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та можливого цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 132, 167, 170, 172, 173, 175, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000707 від 26.07.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 358 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке 10.10.2025 року виявлено та вилучено в ході санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- копії документів та документи громадян Турції;

- блокнот з чорновими записами;

- мобільний телефон марки «Xiaomi» в захисному чохлі, синього кольору, з наявним ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з номером телефону « НОМЕР_3 », « НОМЕР_4 »;

- банківські картки з номером « НОМЕР_5 », « НОМЕР_6 », « НОМЕР_7 », « НОМЕР_8 »;

- скетч-картки з номерами мобільних телефонів « НОМЕР_9 », « НОМЕР_10 », « НОМЕР_11 », « НОМЕР_12 », « НОМЕР_13 », 3 шт. скетч-карток мобільних операторів «Лайф-Турція».

Заборонити користуватись, розпоряджатись та відчужувати майно, на яке накладено арешт, до прийняття рішення, щодо зняття раніше накладеного арешту у встановленому законом порядку.

Виконання ухвали про арешт майна негайно доручити слідчому та прокурору, в порядку передбаченому Постановою КМ України №1104 від 19.11.2012 року.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_8