Провадження № 1-кп/947/658/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2026 року місто Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

малолітнього потерпілого - ОСОБА_6 ,

законного представник малолітнього потерпілого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР № 0001268 від 22.10.2025 року відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ситне-Щелканово Ступінського району Московської області, рф, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, раніше не одноразово судимого, останній раз: 27.08.2018 року Центральним міським судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.186, ч.2 ст.187, ч.1 ст.70, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 7 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, маючи не зняту та непогашену у встановленому порядку судимість, на шлях виправлення не став та вчинив новий корисливий злочин за наступних обставинах.

Так, 22.10.2025 біля 11 години 40 хвилин, ОСОБА_4 , проходячи неподалік Одеського ліцею «Гармонія», що розташована по вул. Сергія Шелухіна, 42/2А в м. Одесі, побачив малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який тримав в руках мобільний телефон «Realmi» моделі «C71», чорного кольору. В цей час, у ОСОБА_4 виник злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, а саме: мобільного телефону «Realmi» моделі «C71», який на праві власності належить ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи повторно, умисно, в умовах воєнного стану, введеного у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, а також передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що малолітній ОСОБА_6 не зможе чинити опір, з метою особистого збагачення, шляхом ривка, відкрито умисно викрав з рук малолітнього потерпілого ОСОБА_6 мобільний телефон «Realmi» моделі «C71» у корпусі чорного кольору вартістю 4564 гривень 18 копійок, в якому знаходилась сім карта з номером НОМЕР_1 , яка не має матеріальної цінності для потерпілого, у силіконовому чохлі світлого кольору, який не має матеріальної цінності для потерпілого.

З викраденим майном ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши майнову шкоду малолітньому потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 4564 гривень 18 копійок.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.186 КК України, за кваліфікуючими ознаками - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, та пояснив, що вчинив кримінальне правопорушення, у зв`язку із скрутним матеріальним становищем. Просив суд врахувати його щире каяття, при вирішенні питання про міру покарання. У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати, запевнив, що більше не буде вчиняти кримінальних правопорушень. Надав до суду заяву, згідно якої просив розглянути кримінальне провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Беручи до уваги, що обвинувачений у судовому засіданні повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, щиро розкаявся та не заперечував фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, суд, керуючись положеннями частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, після з`ясування думки всіх учасників судового провадження, дійшов висновку про можливість обмеження обсягу дослідження доказів.

Суд роз`яснив сторонам кримінального провадження зміст зазначеної норми закону, відповідно до якої, у разі визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні злочину та за наявності згоди сторін, суд має право не досліджувати ті докази, що стосуються фактичних обставин справи, якщо вони ніким не оспорюються, за умови, що таке обмеження не суперечить завданням кримінального провадження, визначеним статтею 2 КПК України.

Під час судового розгляду суд з`ясував, що учасники процесу не заперечують проти застосування вказаної процедури, погоджуються з тим, що фактичні обставини події встановлені достатньо повно, а визнання обвинуваченим вини не викликає сумнівів у його добровільності та усвідомленості. У зв`язку з цим суд визнав недоцільним дослідження інших доказів, окрім допиту самого обвинуваченого та вивчення матеріалів, що характеризують його особу, оскільки зазначені обставини не є спірними та підтверджуються сукупністю доказів, наявних у матеріалах кримінального провадження.

Суд окремо роз`яснив обвинуваченому правові наслідки застосування положень частини третьої статті 349 КПК України, а саме, що в такому випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини, встановлені судом першої інстанції, оскільки вони визнаються такими, що не підлягають подальшому перегляду. Обвинувачений підтвердив, що зазначене йому зрозуміло, і наполягав на розгляді справи у скороченому порядку.

Таким чином, дотримавшись вимог кримінального процесуального закону, суд дійшов висновку, що обмеження обсягу дослідження доказів не порушує прав сторін, відповідає принципам безпосередності, змагальності та диспозитивності судового розгляду, закріпленим у статтях 22, 23, 26 КПК України, та спрямоване на забезпечення розумних строків судового провадження відповідно до статті 28 КПК України.

На підставі вищезазначеного, оцінюючи отримані в суді докази, заслухавши показання обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, які характеризують його особистість, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, за кваліфікуючими ознаками - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану - доведена у повному обсязі.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд виходить із встановленої ст.50 КК України мети кари, виправлення і запобігання вчинення нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує, визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.

Відповідно до ст.66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує: суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, посередню характеристику, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, той факт, що обвинувачений не одноразово судимий за умисні корисливі злочини проти власності, вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини, пом`якшуючи обставини та обтяжуючи обставини, а також думку законного представника малолітнього потерпілого, який просив суд призначити покарання, передбачене законом, суд вважає, що з метою виправлення і запобігання вчинення нових злочинів, необхідним і достатнім покаранням для ОСОБА_4 буде у вигляді позбавлення волі.

Питання про речові докази, процесуальні витрати, заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту на майно та запобіжний захід, суд вирішує в порядку ст.ст.100, 124, 129, 174, 183 та 331 КПК України.

Запобіжний захід, обраний щодо ОСОБА_4 до набрання вироком суду законної сили, суд вважає за необхідне залишити без змін, а саме тримання під вартою, з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, наявність передбачених законом ризиків та відсутність підстав для його зміни або скасування. При цьому строк відбування призначеного покарання підлягає обчисленню з моменту фактичного затримання ОСОБА_4 з 31.10.2025 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу України суд зараховує ОСОБА_4 у строк відбування призначеного покарання строк його попереднього ув`язнення з 31.10.2025 року по день набрання вироком суду законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Відповідно до ст. 124 КПК України, з урахуванням того, що у кримінальному провадженні залучалися експерти та понесені документально підтверджені витрати, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_4 на користь держави процесуальних витрат на залучення експертів у сумі 2647 гривень 20 копійок.

Оскільки потреба у подальшому застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна після ухвалення вироку відпала, суд вважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17.11.2025 року у справі № 947/41568/25, провадження № 1-кс/947/17509/25, на куртку зимову з тканини чорного кольору.

Також суд скасовує арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17.11.2025 року у справі № 947/41568/25, провадження № 1-кс/947/17508/25, на мобільний телефон марки «Realmi» моделі «С71», IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , у корпусі чорного кольору.

Вирішуючи питання про долю речових доказів у кримінальному провадженні, суд, керуючись положеннями ст. 100 КПК України, визначає наступне.

Електронні носії інформації, на яких зафіксовано хід та результати проведених у даному кримінальному провадженні слідчих (розшукових) та процесуальних дій, з урахуванням їх доказового значення, належить зберігати у матеріалах кримінального провадження. Куртку зимову з тканини чорного кольору - повернути за належністю.

Мобільний телефон марки «Realmi» моделі «С71», IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , у корпусі чорного кольору, як майно, що належить потерпілому, після скасування арешту належить повернути за належністю малолітньому потерпілому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , або його законному представнику ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 100, 110, 124, 174, 349, 368, 373-374, 376, 392- 395, КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України та призначити покарання у вигляді 8 (восьми) років 6 (шести) місяці позбавлення волі.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_4 до набрання вироку суду законної сили залишити без змін - тримання під вартою, обчислюючи термін відбування покарання з моменту фактичного затримання ОСОБА_4 з 31.10.2025 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування призначеного покарання строк його попереднього ув`язнення з 31.10.2025 року по дату набрання вироком суду законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Стягнути с ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів у сумі 2647, 20 гривень.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17.11.2025 року по справі № 947/41568/25, провадження № 1-кс/947/17509/25 на куртку зимову, з тканини чорного кольору.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17.11.2025 року по справі № 947/41568/25, провадження № 1-кс/947/17508/25 на мобільний телефон марки «Realmi» моделі «С71», IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , у корпусі чорного кольору.

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме:

-Електронні носії інформації, на яких зафіксовано хід та результати слідчих (розшукових) та процесуальних дій - зберігати в матеріалах справи.

-Мобільний телефон марки «Realmi» моделі «С71», IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , у корпусі чорного кольору - повернути за належністю потерпілому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 або його законному представнику ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

-Куртку зимову, з тканини чорного кольору - повернути за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення через Київський районний суд м. Одеси.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Київського районного

суду м. Одеси ОСОБА_1