У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2025 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , розглянувши заяву засудженого ОСОБА_2 про приведення розпорядження суду у відповідність до вимог закону,

встановив:

15.09.2025 до Ужгородського міськрайонного суду надійшла заява засудженого ОСОБА_2 , який відбуває покарання в ДУ «Закарпатська установа виконання покарань (№9)», у якій вказано, що згідно з вироком Апеляційного суду Полтавської області від 9 червня 2005 року ОСОБА_2 , було засуджено: за пунктами 4, 10 ч. 2 ст. 115 КК України - до довічного позбавлення волі; за ч. 2 ст. 15 і пунктами 1, 9 ч. 2 ст. 115 КК України - до позбавлення волі на строк 14 років; за ч. 4 ст. 152 КК - до позбавлення волі на строк 10 років. На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів остаточно визначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Ухвалою Верховного Суду України від 27 жовтня 2005 року касаційну скаргу заявника було залишено без задоволення, а вирок Апеляційного суду Полтавської області від 9 червня 2005 року щодо ОСОБА_2 - без зміни.

Ухвалою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 28 березня 2019 року касаційну скаргу захисників ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , подану в інтересах ОСОБА_2 , було задоволено частково, вирок Апеляційного суду Полтавської області від 9 червня 2005 року було змінено, виключено з мотивувальної частини вироку посилання як на доказ на протокол явки з повинною ОСОБА_2 від 9 травня 2004 року, в іншій частині вирок залишено без зміни.

Заявник зазначає, що наразі у кримінальній справі відносно нього наявні дві ухвали, постановлені за результатами касаційного розгляду справи, а саме: ухвала Верховного Суду України від 27 жовтня 2005 року та ухвала колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суд від 28 березня 2019 року. У той же час, заявнику залишається незрозумілим, коли саме вирок Апеляційного суду Полтавської області від 9 червня 2005 року відносно нього набрав законної сили, так як цей вирок двічі переглядався касаційною інстанцією у 2005 та 2019 роках.

Посилаючись на норми ст. 403, 404 КПК України (в редакції 1960 року) вказує, що вирок Апеляційного суду Полтавської області від 09.06.2005 виконувався, а розпорядження про виконання обвинувального вироку від 24.02.2006, яке надійшло в установу попереднього ув`язнення 02.03.2006, не скасоване.

Оскільки станом на сьогодні належного розпорядження про виконання вироку Апеляційного суду Полтавської області від 09.06.2005, з урахуванням ухвали Верховного Суду від 28.03.2019, не видано, просить на підставі ст. 537-539 КПК України привести зазначене розпорядження у відповідність до вимог закону, врахувавши ухвалу Верховного Суду України від 27.10.2005 та Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 28.03.2019.

Ознайомившись із клопотання приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: 1) про відстрочку виконання вироку; 2) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; 2-1) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби; 3) про заміну невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким; 4) про звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років; 5) про направлення для відбування покарання жінок, звільнених від відбування покарання внаслідок їх вагітності або наявності дітей віком до трьох років ; 6) про звільнення від покарання за хворобою; 7) про застосування до засуджених примусового лікування та його припинення; 7-1) про застосування до засуджених примусового годування; 8) про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком; 9) про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку; 10) про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53, частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України; 11) про застосування покарання за наявності кількох вироків; 12) про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді; 13) про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України; 13-1) про оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань; 13-2) про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери); 13-3) про зміну обов`язків, покладених на засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням; 13-4) про звільнення від відбування покарання у зв`язку з прийняттям рішення про передачу особи для обміну як військовополоненого; 14) інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.. Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: 1) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 7-1, 13-1, 13-4, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу; 2) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу; 3) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 5, 8, 9, 13-3 частини першої статті 537 цього Кодексу; 4) до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 1, 10 (в частині клопотання про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53 Кримінального кодексу України), 12 (у разі якщо вирішення питання необхідне в зв`язку із здійсненням судового розгляду, воно вирішується судом, який його здійснює), 14 частини першої статті 537, статті 538 цього Кодексу.

Як вбачається із поданого клопотання, заявник просить привести розпорядження про виконання вироку Апеляційного суду Полтавської області від 09.06.2005 у відповідність до вимог закону, врахувавши ухвалу Верховного Суду України від 27.10.2005 та Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 28.03.2019.

Кримінально процесуальним законом визначено коло питань, які має право вирішувати суд під час виконання вироків.

З аналізу статті 537 КПК України та загалом КПК України вбачається, що кримінально-процесуальне законодавство не передбачає порядку вирішення питання судом щодо приведення у відповідність до вимог закону розпорядження про виконання вироку суду.

Згідно вимог ч.3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що внесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для відкриття провадження за поданою заявою.

Керуючись ст. 26, 537, 539 КПК України,

постановив:

у відкритті провадження за заявою засудженого ОСОБА_2 про приведення розпорядження суду у відповідність до вимог закону відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1