Справа № 503/19/26
Провадження №1-кп/503/87/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2026 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кодима судове провадження за клопотанням прокурора Подільської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0000307 від 22.05.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_3 , потерпіла ОСОБА_4 ,

встановив:

Прокурор звернувся до суду з вище зазначеним клопотанням посилаючись на те, що СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області проводило досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000307 від 22.05.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України. В ході досудового розслідування проведено слідчі та розшукові дії направленні на розкриття кримінального правопорушення, однак встановити особу причетну до його вчинення не виявилось можливим. Тому повідомлення про підозру у вказаному кримінальному провадженні не здійснювалось. На теперішній час строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачений ст. 49 КК України, за даним кримінальним правопорушенням закінчився. У зв`язку з чим прокурор просить суд закрити кримінальне провадження № 0000307 від 22.05.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В судовому засіданні прокурор підтримав подане ним клопотання та просив задовольнити з викладених в ньому підстав.

Потерпіла ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, про причини свого неприбуття не повідомила, про час, дату і місце судового засідання була своєчасно повідомлена у порядку встановленому ч.1 і ч.9 ст. 135 КПК України, а саме як шляхом надіслання поштою судової повістки про виклик, про що свідчить роздруківка відомостей з офіційного веб-сайту АТ «Укрпошта» про результат надіслання рекомендованого відправлення № R70 із судовою повісткою про виклик, яке 27.01.2026 року було поштою повернуто відправнику із відміткою про відсутність одержувача за вказаною адресою, що є останнім відомим суду місцем проживання потерпілої ОСОБА_4 повідомленим нею при її допиті 07.08.2016 року (а.п.35 матеріалів досудового розслідування), так і шляхом надіслання їй судової повістки про виклик в електронній формі на номер телефону зазначен6ий нею у змісті заяви поданої нею 22.05.2016 року (а.п.5 матеріалів досудового розслідування), про що свідчить довідка від 12.01.2026 року про доставку повідомлення у додаток «Viber» (а.п.7). Таким чином суд вважає, що ним були вжиті передбачені КПК України засоби виклику та сприяння явці потерпілої в дане судове засідання, але потерпіла в нього не з`явилася, то суд з метою дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження приходить до висновку про необхідність завершення розгляду кримінального провадження. Згідно положень п.2 ч.3 ст. 56 КПК України участь у судовому провадженні є правом потерпілого, а не його обов`язком. Аналогічний за своєю суттю висновок викладений у постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 219/10727/2013-к (провадження № 51-707км20), якого також дотримано в постановах від 22 березня 2018 року у справі № 521/11693/16-к (провадження № 51-380км17), від 15 травня 2018 року у справі № 632/2055/15-к (провадження № 51-149км18), 27 червня 2018 року у справі № 757/666/17-к (провадження № 51-2244км18) та 01 червня 2022 року у справі № 466/6117/20 (провадження № 51-4896 км 21), та полягає в тому, що направлення поштою повістки про виклик є належним повідомленням про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання суд встановив, що 22.05.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесенні відомості за № 0000307 з правовою кваліфікацією за ч.3 ст. 185 КК України (а.п.1 матеріалів досудового розслідування), за заявою ОСОБА_4 (а.п.5 матеріалів досудового розслідування), в якій остання повідомила про те, що невідомі особи в період часу з липня по жовтень 2015 року викрали належне їй майно.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України, згідно ст. 12 КК України в редакції чинній як на час його вчинення так і на теперішній час (після змін внесених Законом України від 22.11.2018 року № 2617-VIII) зазначеною нормою визначається тяжким злочином, оскільки в своїй санкції передбачав та передбачає найбільш суворе покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років.

В свою чергу матеріали досудового розслідування не вказують на можливість правової кваліфікації діяння, як кримінального правопорушення (особливо тяжкого злочину) за яке передбачено більш тривалий строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, зокрема ч.5 ст. 185 КК України, з урахуванням висновків зазначених в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 07.10.2024 року у справі № 278/1566/21 (провадження № 51-2555кмо24).

Відповідно до положень пункту 4 ч.1 с т. 49 КК України, в редакції чинній як на час вчинення кримінального правопорушення так і на теперішній час (зокрема після змін внесених Законом України від 22.11.2018 року № 2617-VIII), строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за вказане кримінальне правопорушення, яке було та залишається тяжким злочином становить десять років з дня його вчинення.

Згідно пункту 3-1 ч.1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Відповідно до пункту 1-1 ч.2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті.

В свою чергу абзацом третім ч.4 ст. 284 КПК України передбачено, що закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Таким чином закриття кримінального провадження з наведеної вище підстави є обов`язком суду за умови одночасної наявності двох визначених для цього підстав: не встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а також дотримання відповідної процедури.

Дослідженні судом матеріали судового провадження підтверджують те, що в рамках кримінального провадження під час досудового розслідування провадилися слідчі (розшукові) дії направленні на розкриття кримінального правопорушення, зокрема з метою встановлення особи, яка його вчинила проведено огляд місця події, допити потерпілої і свідків, судову товарознавчу експертизу, слідчим оперативному підрозділу надавалися доручення на проведення слідчих (розшукових) дій.

Однак, особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, встановлено не було, а з моменту вчинення самого діяння вже минуло більше 10 років.

Водночас, за умов не встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та у зв`язку з цим не здійснення у вказаному кримінальному провадженні повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, то відсутні підстави, передбачені ч.2-3 ст. 49 КК України, для зупинення та переривання перебігу давності.

При цьому, суд звертає увагу на ту обставину, що обсяг фактичних даних про обставини, що мають значення для даного кримінального правопорушення, встановлених на підставі зібраних доказів, вказують на відповідність діяння кваліфікації саме за ч.3 ст. 185 КК України.

Ураховуючи вище наведене суд вважає, що наявні всі передбачені підстави для закриття кримінального провадження, у зв`язку з чим клопотання прокурора про закриття кримінального провадження є обґрунтованим, а тому його необхідно задовольнити, а саме кримінальне провадження закрити.

Керуючись ст. 12, 49 КК України, ст. 284 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження задовольнити.

Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000307 від 22.05.2016 року за ознаками вчинення у відношенні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, закрити на підставі пункту 3-1 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1