Провадження: № 1-кп/484/320/25
Справа: № 484/3237/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2025 м.Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області кримінальне провадження № 0000259 від 10.03.2025 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Первомайськ Миколаївської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, працює машиністом КП «Первомайський міський водоканал», зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

09.03.2025 о 20:20 год. ОСОБА_5 , керував на підставі посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 07.07.2023, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 17.04.2024 та діючого полісу №226183110 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів технічно справним автомобілем марки «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 , на якому рухався у темну пору доби по прямій та горизонтальній ділянці проїзної частини, за відсутності атмосферних опадів та явищ, які погіршують видимість, в межах правої смуги руху асфальтобетонного, сухого та чистого, без пошкоджень, покриття проїзної частини по вул. Одеська зі сторони вул. Миколи Садовського в напрямку вул. Грушевського, м.Первомайськ Миколаївської області, наближаючись до нерегульованого перехрестя з вул. Василя Жуковського, м. Первомайськ Миколаївської області. Перебуваючи за кермом вказаного вище автомобіля, рухаючись у зазначений час та в зазначених вище погодних і дорожніх умовах, ОСОБА_5 , діючи з необережністю, проявляючи злочинну недбалість та крайню неуважність, не стежачи належним чином за дорожньою обстановкою та не реагуючи на її зміну, яка полягала у виникненні небезпеки для руху у вигляді пішохода ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який переходив проїзну частину дороги по нерегульованому пішохідному переходу «зебра» та рухався справа на ліво по відношенню до напрямку руху автомобіля, заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу не вжив, хоча мав технічну можливість уникнути наїзду шляхом застосування екстреного гальмування, та на вказаній ділянці проїзної частини дороги допустив наїзд на вказаного пішохода керованого ним автомобіля. У результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, глибокого приглушення - сопор, перелому скроневої кістки справа. Дані тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя. Своїми діями ОСОБА_5 грубо та умисно порушив наступні вимоги Правил дорожнього руху України: п.1.3 - Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими; пп. «б» п. 2.3 - Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п. 18.1 - Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека. Отже, через необережність у виді злочинної недбалості, умисно та грубо порушуючи зазначені вище вимоги Правил дорожнього руху України, ОСОБА_5 не передбачав настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, однак повинен був і міг їх передбачити. При цьому причин технічного характеру, які б перешкоджали йому дотримуватись вищезазначених вимог Правил дорожнього руху України, не існувало. Допущене водієм ОСОБА_5 грубе порушення вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і настанням суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя потерпілого ОСОБА_4 .

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, тобто, у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та підтвердив обставини вчиненого кримінального правопорушення відповідно до викладеного в обвинувальному акті. ОСОБА_5 вказав, що не був уважним під час керування автомобілем, а саме під час руху. Після наїзду на потерпілого зупинився, перебував біля потерпілого та надавав допомогу, яка була в його силах до приїзду швидкої. Вказав, що йому дуже прикро за свій вчинок, він сприяв досудовому розслідуванню, допомагав потерпілому матеріально, а саме купував ліки, оплачував лікування в лікарні. У вчиненому щиро кається.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та ніхто з учасників процесу ніякі фактичні обставини справи не оспорював, тому судом не досліджувались всі докази щодо цих обставин відповідно до ч.3ст. 349 КПК України.

Крім визнання вини обвинуваченим ОСОБА_5 його вина також встановлена наступними доказами, а саме: постановою про визнання речовим доказом у кримінальному провадженні №0000259, висновком експерта № СЕ-19/115-25/4209-ІТ від 28.03.2025; висновоком експерта №СЕ-19/115-25/7560-ІТ від 16.05.2025, висновком експерта № 58-А від 13.03.2025.

З урахуванням досліджених доказів, суд вважає, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду та його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжкі тілесні ушкодження.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорішення, яке є тяжким злочином, вчиненим з необережності, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога, психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, часткове відшкодування шкоди потерпілому.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладені обставни, суд, дійшов висновку що покарання ОСОБА_5 слід призначити в межах санкції частини статті, за якою він обвинувачується, у виді позбавлення волі.

Вирішуючи питання доцільності призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, враховуючи особу обвинуваченого, ступінь тяжкості та наслідки вчиненого кримінального правопорушення, думку потерпілого, суд вважає за доцільне застосувати зазначене додаткове покарання.

Суд вважає, що саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

При цьому суд, враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого та наявність обставин, які пом`якшують покарання, думку потерпілого, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 можливе без відбування покарання, а тому, застосувавши ст.ст. 75, 76 КК України, звільняє його від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

На підставі ст. 124 КПК України судові витрати за проведення товарознавчих експертиз слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Суд вважає недоцільним обирати ОСОБА_5 запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Питання про долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Стягнути з ОСОБА_5 витрати на залучення експертів у розмірі 9932 (дев`ять тисяч дев`ятсот тридцять дві) грн. 00 к. на користь держави.

Речовий доказ - автомобіль «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_3 , що згідно зберігальної розписки від 15.04.2025 переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_5 залишити у останнього.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області до Миколаївського апеляційного суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: