Провадження № 1-кс/333/3804/25
УХВАЛА

03 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , старшого слідчого в ОВС першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополі, ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя клопотання старшого слідчого в ОВС першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополі, ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000165, відомості про яке внесені до ЄРДР 09.03.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Чернівці, громадянина України, має вищу освіту, не одруженого, працює приватним підприємцем, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого та додані до нього матеріали, -

ВСТАНОВИВ:

03.12.2025 року старший слідчий в ОВС першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополі, ОСОБА_3 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000165, відомості про яке внесені до ЄРДР 09.03.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, стосовно ОСОБА_5 .

Своє клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий обґрунтував таким.

Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно з наказами командира військової частини НОМЕР_1 (по стройові частині) від 21 квітня 2022 року № 8 та від 12 червня 2022 року №66, яким внесено зміни до попереднього наказу, сержанта військової служби за мобілізацією ОСОБА_5 призначено на посаду сержанта резерву 46-ї запасної роти, зараховано до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення. У подальшому сержанта ОСОБА_5 наказом командира військової частини НОМЕР_1 призначено на посаду командира бойової машини - командира 3-го механізованого відділення 3-го механізованого взводу 6-ї механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Указом Президента України та Верховного головнокомандувача Збройних сил України ОСОБА_7 від 24.02.2022 № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ХІ введено воєнний стан на всій території України.

У подальшому, відповідними Указами Президента України ОСОБА_7 , правовий режим воєнного стану в Україні продовжувався та діє до теперішнього часу.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст.65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, сержант ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Разом з цим, сержант ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, продовжуючи свою злочинну діяльність, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

Так, 14 листопада 2022 року сержант ОСОБА_5 вибув у відпустку строком до 27 листопада 2022 року та з дозволу командування залишив місце несення військової служби місце тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 поблизу населеного пункту АДРЕСА_2 .

27 листопада 2022 року, сержант ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, з метою ухилення від військової служби, не з`явився з відпустки до місця тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 поблизу населеного пункту АДРЕСА_2 , після чого свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до військової частини не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв, тим самим незаконно перебуває за межами військової частини до 14 липня 2025 року.

14 липня 2025 року сержант ОСОБА_5 був поновлений на військовій службі у військовій частині НОМЕР_3 на посаді сержанта резерву взводу резерву сержантського складу роти резерву, після чого наказом командира військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) від 11 серпня 2025 року №110-РС звільнений з військової служби у запас за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Таким чином, військовослужбовець ОСОБА_5 , за викладених вище обставин, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 4 ст. 408 КК України - дезертирство, тобто нез`явлення на службу з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану (в редакції Закону України №2690-IX від 06.11.2022).

26.11.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.408 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: повідомленням про вчинення кримінального правопорушення; протоколами допиту свідків, матеріалами службового розслідування та іншими матеріалами кримінального провадження.

Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ОСОБА_5 може:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що підтверджується тим, що військовослужбовець ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 12 років, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання.

Про вказані наміри підозрюваного вже свідчить його поведінка, оскільки достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин, а саме нез`явлення до місця служби з відпустки, яке по своїй суті являється переховуванням від правоохоронних та інших державних органів, а також органів військового управління з метою невиконання обов`язків військової служби. У подальшому ОСОБА_5 тривалий час не повертався на службу, а повернувся у липні 2025 року лише для того, щоб звільнитися з військової служби;

- незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що на даний час, у зв`язку із початковим етапом досудового розслідування даного кримінального провадження, встановити всіх свідків не виявилося можливим, однак, досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а відтак ОСОБА_5 , у випадку застосування до нього запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, може здійснювати тиск на свідків, які ще не були допитані у кримінальному провадженні, однак підлягають обов`язковому допиту, що суттєво вплине на можливість уникнення ОСОБА_5 кримінальної відповідальності та сприятиме перешкоджанню здійсненню досудового розслідування даного кримінального провадження.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 при ухваленні вироку, наслідки злочину, а саме, зниження бойової готовності підрозділу, в умовах воєнного стану та обороноздатності України, підрив військової дисципліни та надання негативного прикладу протиправної поведінки військовому підрозділу, в цілому, в час протистояння відкритій агресії російської федерації, внаслідок самовільного залишення місця служби, сторона обвинувачення вважає, що виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків та дасть можливості запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КК України.

Застосувати більш м`які запобіжні заходи до ОСОБА_5 неможливо, оскільки, відповідно до ч.8 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються у вчиненні злочину, передбаченого статтею 408 КК України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім того, слідчий вважає за можливе не визначати розмір застави, оскільки вона не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання слідчого підтримав та просив його задовольнити з підстав, наведених у ньому.

Підозрюваний ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання слідчого. При цьому пояснив, що він повністю визнає свою провину, дійсно в період з 27.11.2022 р. по 14.07.2025 р. він не перебував у військовій частині. Весь цей час знаходився за місцем проживання, на лікуванні, займався підприємницькою діяльністю. Додатково зазначив, що має на утриманні двох малолітніх дітей та батька з 1 групою інвалідності.

11.08.2025 року був звільнений з військової служби у запас через сімейні обставини, а саме: у зв`язку із самостійним вихованням та утриманням двох малолітніх дітей.

Лише в листопаді 2025 року дізнався про те, що є кримінальне провадження стосовно нього.

Захисник ОСОБА_6 також заперечувала проти задоволення клопотання слідчого,зазначивши, що клопотання слідчого недостатньо обґрунтоване, прокурор не довів наявність ризиків, зазначених у ньому.

ОСОБА_5 раніше не судимий, його поведінка протягом усього життя не вказує на схильність до вчинення будь-яких злочинів, повністю визнає свою провину та щиро розкаюється, самостійно виховує двох малолітніх дітей.

Крім того, ОСОБА_5 активно співпрацює зі слідством, надає всю необхідну інформацію та не ухиляється від виконання процесуальних обов`язків.

Вислухавши доводи та пояснення прокурора, підозрюваного, його захисника, дослідивши матеріали кримінального провадженні в їх сукупності, суд дійшов до такого.

У судовому засіданні встановлено, що 09.03.2023 року до ЄРДР були внесені відомості за ч.4 ст.408 КК України за фактом неприбуття сержантом ОСОБА_5 з відпустки до місця несення військової служби з метою ухилитись від проходження військової служби, вчинене в умовах воєнного стану (кримінальне провадження №0000165).

09.03.2023 року постановою керівника Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_8 призначено групу прокурорів у кримінальному провадженні №0000165 у складі: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , старший групи ОСОБА_10 .

09.03.2023 року постановою керівника Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_8 проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження доручено другому слідчому відділу (з дислокацією у м. Запоріжжі) ТУ ДБР у м. Мелітополі.

14.03.2023 року постановою керівника другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, ОСОБА_12 здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000165 визначено за групою слідчих у складі: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , старший групи ОСОБА_18

14.03.2023 року постановою керівника другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, ОСОБА_12 змінено слідчу групу для здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000165 на групу у складі: ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_3 , ОСОБА_19 , старший групи ОСОБА_3 .

31.10.2025 року постановою керівника Управління організаційно-методичного забезпечення досудових розслідувань Головного слідчого управління ДБР ОСОБА_20 визначено слідчу групу у кримінальному провадженні №0000165 у складі: ОСОБА_3 , ОСОБА_21 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , старший групи - ОСОБА_3 .

18.11.2025 року постановою керівника Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_8 призначено групу прокурорів для здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні №0000165 у складі: ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , старший групи ОСОБА_10 .

26.11.2025 року постановою керівника Управління організаційно-методичного забезпечення досудових розслідувань Головного слідчого управління ДБР ОСОБА_20 змінено слідчу групу у вказаному кримінальному провадженні та визначено її у складі слідчих: ОСОБА_3 , ОСОБА_21 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_29 , старший групи - ОСОБА_3

26.11.2025 року слідчим складено письмове повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, та вручено ОСОБА_5 .

Копію клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та доданих до нього матеріалів підозрюваний ОСОБА_5 отримав своєчасно (26.11.2025 року о 10 год. 30 хв.).

28.11.2025 року постановою слідчого ОСОБА_3 залучено захисника для участі у кримінальному провадженні №0000165, відомості про яке внесені до ЄРДР 09.03.2023 року, для надання правової допомоги підозрюваному ОСОБА_5 через Південно-Східний міжрегіональний центр з надання безоплатної правничої допомоги, на підставі якої Південно-Східний міжрегіональний центр з надання безоплатної правничої допомоги призначив адвоката ОСОБА_6 .

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, погоджене із прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_10 .

До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою Кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.

Водночас, слідчий суддя зобов`язаний перевірити обґрунтованість підозри, яка містить у собі два аспекти. Перший стосується питання права: підозра має стосуватися правопорушення, передбаченого законом. Другий питання факту: мають бути доведені обставини, які за розумного та неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до певного кримінального правопорушення. У Рішенні «Нечипорук і Йонкало проти України» (п. 175) ЄСПЛ вкотре повторив, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення. При цьому тлумачення поняття «обґрунтованості» буде залежати від усіх обставин справи (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom (Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства), § 32).

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» вважається досягнутим, якщо фактів та інформації достатньо, аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Обґрунтованість підозри не може встановлюватися in abstracto або ґрунтуватися на суб`єктивних припущеннях, а має підкріплюватися конкретними доказами в кримінальному провадженні.

Вважаю, що прокурором у судовому засіданні доведено, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України. На думку слідчого судді, зазначене підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- показаннями свідків ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , які пояснили що їм відомо про те, що 14.11.2022 року сержант ОСОБА_5 вибув у відпустку, з якої мав би повернутися 27.11.2022 року, однак останній до місця розташування підрозділу не з`явися. На телефонні дзвінки ОСОБА_5 не відповідав, місце перебування останнього залишається невідомим;

- матеріалами службового розслідування;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

Прокурор в обґрунтування клопотання слідчого під час судового засідання, на думку слідчого судді, довів наявність фактів та інформації, зміст яких переконав суд у тому, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, зазначене у клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу, що також визнано й самим підозрюваним.

Тобто, на даному етапі кримінального провадження підозра стосовно ОСОБА_5 є цілком обґрунтована.

Водночас, слідчий суддя вважає, що слідчий та прокурор у судовому засіданні не довели, що маються достатні підстави вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, на які вказують останні.

Так, у своєму клопотанні слідчий зазначив, що маються ризики, що ОСОБА_5 може:

- переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду;

- незаконно впливати на свідків.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду

Обґрунтовуючи вказаний ризик слідчий зазначив, що він підтверджується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину за який, передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 12 років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання.

Таким чином, ОСОБА_5 під час дії на території України воєнного стану, з метою створення перешкод досудовому слідству, оскільки достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, підозрюваний свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин, а саме не з`явився до місця служби з відпустки, яке по своїй суті являється переховуванням від правоохоронних та інших державних органів, яке перешкоджало органу досудового розслідування затримати підозрюваного та як наслідок, притягнути до кримінальної відповідальності, а тому існують ризики переховування останнього у такий спосіб від органів досудового розслідування та суду.

Отже існує ризик того, що ОСОБА_5 у разі не застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може переховуватись від органів досудового розслідування, та суду, чим може перешкоджати встановленню істини по справі.

Судом встановлено, що з 21.04.2022 року ОСОБА_5 проходив військову службу в ЗСУ.

14.11.2022 року останній вибув у відпустку, з якої 27.11.2022 року не повернувся до місця дислокації підрозділу, тобто вчинив дезертирство.

Увесь цей час ОСОБА_5 перебував за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , проживаючи з двома малолітніми дітьми.

Жодних доказів належних викликів ОСОБА_5 прокурор та слідчий не надали і такі не містяться у матеріалах, долучених до клопотання слідчого.

Відомостей, які б вказували, що ОСОБА_5 знав про наявність викликів до слідчого або суду та факти їх ігнорування підозрюваним, під час судового розгляду ні прокурором, ні слідчим, надано не було.

На цей час підозрюваний надав показання, в яких не заперечує факту нез`явлення з відпустки до місця дислокації підрозділу 27.11.2022 року, та визнає свою провину.

Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_5 має сталі соціальні зв`язки (сім`я, батько з інвалідністю) та виховує двох неповнолітніх дітей.

За таких обставин вважаю, що відсутні обґрунтовані підозри вважати, що ОСОБА_5 має намір переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Щодо ризику незаконно впливати на свідків

Обґрунтовуючи вказаний ризик слідчий зазначив, що підозрюваний військовослужбовець ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, продовжуючи проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_3 самостійно або через інших осіб може перешкоджати встановленню істини у справі, узгоджувати свої показання з показаннями інших осіб, які визнані свідками у справі, надавати цим особам поради, з урахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань під час досудового розслідування з метою створення собі «алібі» щодо його непричетності до вчинення інкримінованого йому правопорушення, тим самим, перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні

Під час судового розгляду встановлено, що у даному кримінальному провадженні фактично слідчими допитано 2 свідків, від яких відсутні заяви про якийсь вплив з боку підозрюваного.

Крім того, посилання слідчого, що ОСОБА_5 може впливати на майбутніх свідків слідчий суддя оцінює критично, так як підозрюваний не скоїв жодних дій, не висловив намірів, які б свідчили про такий можливий вплив. Також, слідчим не зазначено взагалі, чи будуть ще ним або іншим слідчим допитані будь-які особи як свідки у даному кримінальному провадженні.

Також слідчим суддею враховано, що 11.08.2025 року ОСОБА_5 був звільнений з військової служби в запас за сімейними обставинами.

За таких обставин вважаю за необхідне відмовити у задоволенні клопотання слідчого у зв`язку з недоведеністю наявності достатніх підстав вважати, що у підозрюваного ОСОБА_5 існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, на який вказує слідчий та прокурор.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 183, 194, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання старшого слідчого в ОВС першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополі, ОСОБА_3 , про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000165, відомості про яке внесені до ЄРДР 09.03.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.

Копію ухвали вручити прокурору, підозрюваному, захиснику підозрюваного.

Повний текст рішення складено 08.12.2025 року.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1