УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0001404 внесеного до ЄРДР 24.10.2025, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Вінниці, Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання старшого слідчого СВ Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 , яке погоджено із прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що слідчим проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0001404 внесеного до ЄРДР 24.10.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, в ході розслідування якого виникла необхідність у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В ході розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що близько 23 год. 00 хв. 23.10.2025, ОСОБА_4 перебував поблизу бару «Для своїх», що у м. Вінниці по вул. 600-річчя, 19, де помітив компанію із п`яти раніше незнайомих йому дівчат, а саме ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , до яких на автомобілях марки «BMW 320», д.н.з. НОМЕР_1 та «MAZDA 3», д.н.з. НОМЕР_2 приїхали ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , який був одягнутий у тактичний одяг чорного кольору, без розпізнавальних знаків. У цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, з метою грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, усвідомлюючи, що він перебуває у громадському місці, безпідставно підійшов до автомобіля марки «BMW 320», д.н.з. НОМЕР_1 , де почав словесну суперечку з компанією хлопців та дівчат.

В подальшому під час зазначеної суперечки ОСОБА_4 продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел щодо хуліганських дій відносно компанії незнайомих йому осіб, поєднаних із нанесенням тілесних ушкоджень останнім та пошкодженням належного їм майна, використовуючи малозначний привід (вищевказану суперечку), діючи умисно, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось у особливій зухвалості, незважаючи на те, що вони перебувають в громадському місці, грубо порушуючи громадський порядок, безпідставно, з хуліганських спонукань та явної зневаги до існуючих норм поведінки у суспільстві, продовжуючи своє нахабне поводження, плюнув у бік ОСОБА_8 .

Надалі, обернувшись до ОСОБА_13 , ОСОБА_4 наніс йому один удар кулаком в ділянку обличчя з лівого боку, після чого, пробігшись ногами по кузову припаркованого неподалік, належного ОСОБА_13 автомобіля «BMW 320», пошкодив лакофарбове покриття капоту транспортного засобу та повернувся до останнього ( ОСОБА_13 ) наніс йому один удар кулаком в ділянку потилиці, поваливши його таким чином на землю, при цьому продовжив заподіювати тілесні ушкодження, шляхом нанесення численних хаотичних ударів руками та ногами в ділянку голови та тулуба.

В той же час, ОСОБА_14 , маючи на меті припинити протиправні вчинки ОСОБА_4 , підійшла до останнього та намагалась відтягнути його у бік, з метою недопущення подальшого побиття ОСОБА_13 , на що, ОСОБА_4 відреагував вчиненням активного опору під час спроби припинення його хуліганських дії та наніс ОСОБА_7 один удар кулаком в ділянку обличчя.

Після чого, припинивши побиття ОСОБА_13 , ОСОБА_4 підбіг до припаркованого поруч автомобіля «MAZDA 3», д.н.з НОМЕР_2 , що перебував у користуванні ОСОБА_12 , виліз на його капот та використовуючи при цьому значну фізичну силу та вагу свого тіла, здійснив кілька стрибків, чим умисно пошкодив металеві частини автомобіля та лакофарбового покриття, після чого наніс один удар ногою по дзеркалу заднього вигляду автомобіля, зі сторони водія, відламавши його.

Після цього, ОСОБА_4 , досягнувши бажаного результату та злочинної мети, а саме побиття осіб та пошкодження майна у громадському місці, в присутності інших осіб, які стали очевидцями вказаної події, припинив свої протиправні хуліганські дії та з місця скоєння злочину зник.

Внаслідок хуліганських дій ОСОБА_4 , ОСОБА_13 було нанесено тілесні ушкодження у вигляді поверхневих травм інших частин голови, забою та ОСОБА_7 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді поверхневих травм інших частин голови, забою.

В свою чергу, 24.10.2025 о 00:56 годині ОСОБА_4 затримано у порядку ст. 208 КПК України та при всебічному, повному й неупередженого дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, 24 жовтня 2025 року, - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю міста Вінниці, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , громадянину України, раніше не судимому, повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, тобто грубому порушенны громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, якщо такі дії пов`язані з опором громадянам, які припиняли хуліганські дії.

Вина підозрюваного ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у матеріалах провадження доказів, а саме:

- Заявами ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 про вчинення відносно них кримінального правопорушення;

- Протоколами допитів потерпілих;

- Протоколом огляду місця полії;

- Протоколом пред`явлення особи для впізнання за участі потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 ;

- Протоколом огляду документу (відео);

- Протоколами допитів свідків;

- Протоколами пред`явлення особи для впізнання за участі свідків;

- Протоколом затримання ОСОБА_4 у порядку ст. 208 КПК України;

- Повідомленням про підозру ОСОБА_4 ;

- Іншими матеріалами кримінального провадження;

У діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, а саме хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, якщо такі дії пов`язані з опором громадянам, які припиняли хуліганські дії. Санкція ч. 3 ст. 296 КК України передбачає позбавлення волі на строк від двох до п`яти років.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, який згідно ст.12 КК України є нетяжким злочином, однак вчинений із застосуванням насильства.

Підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин; незаконно впливати на свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин

Так, ОСОБА_4 , вчинив умисний нетяжкий злочин, пов`язаний із застосуванням насильства, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, а тому без обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, через усвідомлення можливої втрати свободи на тривалий строк зможе ухилятися від органу досудового розслідування та суду, залишивши район, область та межі держави, де він проживає, що унеможливить своєчасне виконання слідчих (розшукових) дій та процесуальних рішень.

Крім того дійсно існує ризик того, що особа може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, так як за показаннями трьох свідків ( ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ), 23.10.2025 під час вчинення ОСОБА_4 злочину, останній помітивши проблискові маячки службового поліцейського автомобіля, негайно вдався до втечі з місця події. Ця цілеспрямована дія підозрюваного є прямим і безумовним підтвердженням його наміру уникнути затримання, ухилитися від процесуальних дій та, зрештою, перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні. Така поведінка демонструє відверту зневагу до правоохоронної системи та готовність порушувати закон задля уникнення відповідальності.

- незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів та спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні

Так, ОСОБА_4 , маючи змогу вільно пересуватися, може незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні з метою схилення їх до зміни показань, маючи їх анкетні дані, які йому стали відомі із наданих копій матеріалів кримінального провадження. Одночасно з тим у кримінальному проваджені із письмовими заявами звернулися три особи, двом із яких було нанесено тілесні ушкодження та пошкоджено майно, що по факту може повторитися, так як особа під час вчинення вказаного перебувала у стані алкогольного сп`яніння, на зауваження не реагувала та продовжувала вчиняти хуліганські дії та наносити тілесні ушкодження особам.

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином

Так, ОСОБА_4 , може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що може призвести до порушення основних засад кримінального провадження, що підтверджується характером кримінального правопорушення та застосуванням насильства під час його вчинення.

- вчинити інше кримінальне правопорушення

Так, ОСОБА_4 , схильний до вчинення умисних злочинів, підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, тому вбачається, що останній може продовжити аналогічні правопорушення, що підтверджується характером кримінального правопорушення.

Застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам, оскільки:

- особисте зобов`язання, є недостатньо дієвим запобіжним заходом, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та міру можливого покарання, особу підозрюваного, його репутацію та соціальні зв`язки;

- особиста порука, не може бути застосована, оскільки у нього відсутні поручителі, які заслуговують на довіру та зможуть доставити останнього до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу;

- домашній арешт, є недостатньо суворим запобіжним заходом, а також враховуючи складність контролю за виконанням підозрюваним покладених на нього обов`язків під час такого запобіжного заходу.

Всі вищевказані обставини, у своїй сукупності свідчать про те, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного в рамках даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам.

У відповідності до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Крім того, згідно п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

У нашому випадку, підозрюваний з метою уникнення відповідальності залишив місце вчинення злочину тим самим переховувався від працівників провоохоронного органу, а також перешкоджав кримінальному провадженню, закрившись у квартирі, перешкоджаючи затриманню.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть обвинувачення.

Крім того, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Зважаючи, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, який вчинений із застосуванням насильства, а тому застосування застави не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків у разі внесення такої застави, тому визначення її розміру не доцільне.

За таких обставин та беручи до уваги, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти зазначеним ризикам, а тому слідчий просив слідчого суддю клопотання задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого, слідчому судді пояснив, що підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, разом з тим по кримінальному провадженні існують ризики, зокрема те, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тому відносно останнього необхідно застосувати саме запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання слідчого, просив слідчого суддю застосувати відносно нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Під час судового розгляду адвокат ОСОБА_5 , заперечив проти задоволення клопотання, слідчому судді пояснив, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має міцні соціальні зв`язки, окрім того зазначив, що ризики зазначені у клопотанні є недоведеними та являються виключно припущенням органу досудового розслідування, разом з тим вказане кримінальне правопорушення відноситься до нетяжких кримінальних правопорушень, а тому просив слідчого суддю застосувати відносно ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, у вигляді цілодобового домашнього арешту, а у випадку якщо слідчий суддя прийде до висновку про необхідність застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою визначити ОСОБА_4 заставу у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та проаналізувавши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Стаття 177 КПК України, передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Стаття 183 КПК України, передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

В даному конкретному випадку слідчим в матеріалах клопотання, а прокурором в судовому засіданні, не доведено, що вказана ступінь втручання в права та свободи особи можуть виправдати потреби досудового розслідування, а також, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків визначених КПК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

При цьому, слід звернути увагу, що згідно положень чинного КПК, на стадії досудового розслідування оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті їх оцінки з точки зору достатності й допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи.

На цій стадії слідчий суддя, враховуючи правову позицію ЄСПЛ, оцінює оголошену підозру лише з точки зору її обґрунтованості.

Так, згідно позиції, що висловлена у рішеннях ЄСПЛ і яку використовують слідчі судді, зокрема «Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» № 12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Тобто, обґрунтованою є підозра яка побудована на фактах, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність і стандарт доказування «обґрунтована підозра» вважається досягнутим, якщо фактів та інформації достатньо, аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Щодо рівня імовірності, за якого підозра вважається обґрунтованою, то цей стандарт доказування не передбачає, що уповноважені особи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, які необхідні на наступних етапах кримінального провадження.

За наявності обґрунтованих даних, які спростовують усі чи деякі обставини вчинення кримінального правопорушення, прокурор має право змінити раніше повідомлену підозру чи, за наявності для цього підстав, прийняти рішення про закриття провадження.

В даному випадку, з`ясовані під час розгляду клопотання обставини свідчать про те, що повідомлення про підозру було здійснено за наявності фактичних даних, які давали прокурору можливість дійти висновку, що ОСОБА_4 може бути причетним до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, а додані до клопотання документи містять фактичні дані, які дають підстави слідчому судді на даній стадії процесу вважати, що причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень, які йому інкримінують органи досудового розслідування, є імовірною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру.

Отже, у даному випадку оголошена ОСОБА_4 підозра з огляду на практику ЄСПЛ відповідає критеріям обґрунтованості.

Разом з тим, метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто, до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і встановлених в судовому засіданні, а також, відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність (пп. «а» п. 1ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

За приписами ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Під час вирішення питання про застосування відносно підозрюваного міри запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останньої та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Зокрема, слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має міцні соціальні зв`язки.

Разом з тим слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким кримінальним правопорушенням.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її соціальними зв`язками, у якій її переслідують та міжнародними контактами.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення із під варти. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Посилання органу досудового розслідування про наявність в кримінальному провадженні ризиків, які обумовлюють доцільність застосування тримання підозрюваного під вартою фактично обґрунтовано лише тяжкістю покарання, що загрожує підозрюваному за умови доведеності його вини у вчинені інкримінованого злочину, який є нетяжким. Проте, сама лиш тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючими елементами при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не можуть бути достатніми підставами для законності тримання особи під вартою.

Доводи клопотання слідчого за погодженням із прокурором в тій частині, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, на наявність яких міститься посилання в клопотанні, не підтвердженні належними та об`єктивними даними і прокурором в судовому засіданні не доведені.

Незважаючи на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні нетяжкого кримінального правопорушення, останній не має негативних характеристик, має міцні соціальні зв`язки та не представляє собою будь якої соціальної небезпеки.

З обставин, наведених в клопотанні органу досудового розслідування слідує, і зазначене встановлено в ході судового розгляду, що ризики не виправдовують застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України слідчий суддя має право застосувати до підозрюваного інший, більш м`який запобіжний захід.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розглядаючи клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя враховує наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, однак не з`ясовано та не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки та запобігти вказаним ризикам.

З огляду на вищенаведене, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, дані про особу підозрюваного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, з урахуванням відсутності належного обґрунтування існуючих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України в самому клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та не доведеності належним чином наявності таких ризиків прокурором під час розгляду справи, слідчим суддею не встановлено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваної та запобігти вказаним ризикам.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя не встановив підстав щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки обставин необхідності тримання особи під вартою в даному конкретному випадку не має, а тому необхідним та достатнім запобіжним заходом буде запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, заборонивши останньому залишати місце свого проживання цілодобово. При цьому, саме такий запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків визначених ч. 5 ст. 194 КПК України та в повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176, 177, 178, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 369, 370, 372, 400 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0001404 внесеного до ЄРДР 24.10.2025, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, що полягає у цілодобовій забороні залишати житло, в якому він проживає за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 23 грудня 2025 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Строк дії ухвали слідчого судді визначити до 23 грудня 2025 року включно.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , такі обов`язки:

- прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- утриматись від спілкування із особами, які являються свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвалу слідчого судді для організації виконання направити начальнику ГУНП у Вінницькій області.

Контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на старшого слідчого СВ Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, однак оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя