Провадження №1-кп/303/455/25
У Х В А Л А

Іменем України

08 січня 2026 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру в кримінальному провадженні № 0001142, зареєстрованому в ЄРДР 07.10.2023 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Миколаївської області та мешканки АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працюючої, не заміжньої, раніше не судимої, громадянки України,

- обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення за частиною 4 статті 187 КК України;

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001142 від 07.10.2023 стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Так, 07 жовтня 2023 року, близько 16 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи з єдиним злочинним умислом на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння перебуваючи на четвертому поверсі біля входу до квартири АДРЕСА_2 , здійснила напад на потерпілу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілої, в результаті чого нанесла множинні удари по різним частинам тіла потерпілої чим спричинила тілесні ушкодження у вигляді синців у правій орбітальній області, у лівій орбітальній області, в чоловій області зліва, у верхній третині лівої гомілки по зовнішній поверхні, в нижній третині правого стегна по зовнішній поверхні, саден (множинних) по всій площі обличчя, в завушній області справа, в області мочки лівого вуха, що відповідно до висновку судово- медичної експертизи відносяться до групи легких тілесних ушкоджень, а також тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи відносяться до групи легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. В подальшому ОСОБА_4 відкрито намагалась здійснити викрадення майна а саме дві золоті сережки 585 проби, вартість яких згідно висновку експерта становить 4500 гривень, мобільний телефон стану б/у марки NOMI, IМЕЙ НОМЕР_1, вартість якого згідно висновку експерта становить 460 гривень, гаманець коричневого кольору, вартість якого згідно висновку експерта становить 155 гривень, а також грошових коштів у сумі 400 гривень, які знаходились у гаманці, а всього на загальну суму 5515 грн, яке належить потерпілій ОСОБА_6 .

Провина ОСОБА_4 підтверджується доказами, а саме:

-Відомостями з ЄРДР від 07.10.2023 року за № 0001142 на підставі протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення потерпілої ОСОБА_6 ;

-Протоколом огляду місця події - під`їзду будинку АДРЕСА_3 ;

-Протоколом огляду предмета від 11.10.2023 рок, яким підтверджується, що виявлені в ході огляду золоті сережки, гаманець та мобільний телефон оглянуті і на підставі заяви потерпілої, передані їй на зберігання;

-висновок експерта про вартість викрадених речей: золоті сережки - 4500 грн., гаманець коричневого кольору - 155 гривень, мобільний телефон - 460 гривень;

-протокол про проведення слідчого експерименту від 30.11.2023 року, в ході якого потерпіла відтворила обставини події, яка мала місце 07.10.2023 року в під`їзді будинку АДРЕСА_3 , а саме показала яким чином обвинувачена напала на неї, намагалася зірвати сережки, потім шарпала по кишеням і шукала мобільний телефон, після чого намагалася забрати гаманець із сумки. Припинила свої дії після того, як прибули працівники патрульної поліції;

-висновок експерта Мукачівського РВ Закарпатського обласного СМЕ № 306/2023 від 08.11.2023 року, відповідно до висновків якого у потерпілої ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у виді струсу головного мозку, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним ушкодженням здоров`я;

-протокол затримання ОСОБА_4 від 07.10.2023 на місці події;

-протокол медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння № 1713/2023 від 07.10.2023 року, що на момент затримання ОСОБА_4 перебувала у стані алкогольного сп1яніння.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_4 своїми діями вчинила суспільно - небезпечне діяння, передбачене ч.4 ст. 187 КК України, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений в умовах воєнного стану.

Під час судового засіданні вказаного кримінального провадження, захисником обвинуваченої ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_5 було подано клопотання про призначення обвинуваченій стаціонарної судово-психіатричної експертизи.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 24.07.2025 року призначено стаціонарну судово- психіатричну експертизу, виконання якої доручено Львівській філії судових експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України».

Згідно з висновком експерта № 66 від 04.09.2025, враховуючи активний перебіг психічного захворювання на даний час та відсутність критичного осмислення як власного стану так і характеру інкримінованих їй дій, що зумовлює неадекватну поведінку і відповідно може становити активну ступінь суспільної небезпеки ОСОБА_4 , за її психічним станом рекомендовано застосування стаціонарних примусових заходів медичного характеру у вигляді поміщення в спеціальний лікувальний заклад, з посиленим наглядом, з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчинення нею суспільно небезпечних діянь відповідно до ст. 92 Кримінального Кодексу України.

У даний час, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , страждає тяжким психічним розладом у формі гострого поліморфного психотичного розладу без симптомів шизофренії. За своїм психічним станом не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 , рекомендовано застосування стаціонарних примусових заходів медичного характеру у вигляді поміщення в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчинення нею суспільно небезпечних діянь відповідно до положень статті 92 Кримінального Кодексу України.

22.12.2025 року прокурором було подано клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру в кримінальному провадженні № 0001142, зареєстрованому в ЄРДР 07.10.2023 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1

У судовому засіданні прокурор просила клопотання задовольнити, мотивуючи це тим, що ОСОБА_4 на момент вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, перебувала у стані осудності, однак до постановлення вироку захворіла на тяжкий психічний розлад у формі гострого поліморфного психотичного розладу без симптомів шизофренії, що позбавляє її здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Захисник особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, адвокат ОСОБА_5 , вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити та застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у вигляді надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, але не з посиленим наглядом а загальним наглядом.

Особа, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_4 , у судовому засіданні відмовилася надати відповідь стосовно клопотання прокурора.

Потерпіла ОСОБА_8 у судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи наявна її заява про розгляд справи за її відсутності.

Заслухавши думки учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд доходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 2, ч. 3ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка підчас вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності,тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розлад у психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру. Не підлягає покаранню особа, яка вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але до постановлення вироку захворіла на психічну хворобу, що позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. До такої особи за рішенням суду можуть застосовуватися примусові заходи медичного характеру, а після одужання така особа може підлягати покаранню.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», роз`яснено, що зазначені примусові заходи мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.

Згідно ст. 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

В силу ст. 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Згідно із ст. 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Визначаючи тип психіатричного закладу у відповідності до ст. 94 ч. 1 КК України, суд виходить не тільки з психічного стану неосудного (характеру та тяжкості захворювання), а й ураховує тяжкість вчиненого діяння, ступінь небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб.

Тому суд вважає, що за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння ОСОБА_4 потребує примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом.

Під час судового засідання за даним кримінальним провадженням прокурором заявлено клопотання про зміну ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку та поміщення її до психіатричного закладу.

В обґрунтування клопотання посилалася на тяжкість інкримінованого ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння і збереження актуальності ризиків, зазначених у пунктах 1, 3, 5 ч.1 ст.177КПК України, того, що остання буде переховуватися від суду, а також вчинить нові суспільно небезпечні діяння. Дані ризики, як зазначено у клопотанні, зумовлені психічним станом ОСОБА_4 , що встановлено за результатами експертного дослідження, відсутністю у неї постійного місця проживання та міцних соціальних зв`язків. На переконання прокурора, з огляду на характер діагностованого в особи психічного розладу, застосування передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 508КПК України альтернативного більш м`якого запобіжного заходу у виді передання на піклування близьким родичам з обов`язковим лікарським наглядом буде недостатнім для запобігання наведеним вище ризикам.

Згідно з ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Метою застосування запобіжного заходу, як передбачено статтею 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також існування ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 200 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу.

До особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, на підставі ч. 1 ст.508 КПК України можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи: 1) передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом; 2) поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

Наведені запобіжні заходи застосовуються судом до особи з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у своїй практиці акцентує увагу на тому, що осіб, які мають психічні розлади, може бути позбавлено волі або з метою проведення медичного лікування, або у зв`язку з потребами суспільства. Основна причина, чому Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод(п.п.«е» п.1 ст.5) дозволяє позбавляти їх волі, полягає не лише у тому, що ці особи можуть бути небезпечними для суспільства, а ще і у тому, що їх власні інтереси можуть вимагати утримання у спеціалізованих закладах (рішення у справах: «Горшков проти України» від 08.11.2005р., заява №67531/01, п.37; «Литва проти Польщі («Litwa v. Poland), заява №26629/95, параграф 60).

Європейський комітет із запобігання тортурам у доповіді за результатами візиту в Україну з 10 до 26версня 2000 року наголосив, щовсі ув`язнені особи, які страждають на психічні хвороби, мають перебувати під спостереженням і отримувати лікування в медичному закладі, відповідним чином обладнаному та укомплектованому кваліфікованим персоналом. Примусове залишення таких ув`язнених у пенітенціарній установі, в якій вони не можуть отримувати відповідне лікування, є неприйнятною практикою. Переведення психічно хворих в`язнів до відповідного психіатричного закладу має розглядатися як першочергове завдання [СРТ/Inf (2004) 34].

Слідчий суддя, обираючи ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, констатував обґрунтованість підозри у вчиненні тяжкого злочину, поставленого йому за провину, відповідно до критеріїв, сформованих практикою ЄСПЛ (рішення у справах: «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011р., п.175; «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» («Fox,CampbellandHartleyv.theUnitedKingdom») від 30.08.1990р., п.32). Зокрема, слідчий суддя визнав, що докази, подані прокурором під час розгляду відповідного клопотання, у своїй сукупності виправдовують здійснення щодо ОСОБА_4 кримінального провадження і дозволяють встановити її причетність до вчинення кримінального правопорушення, яка є вірогідною і достатньою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

Під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу було встановлено й існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177КПК України, а саме, що ОСОБА_4 може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; продовжити кримінально протиправну діяльність.

Під час розгляду у судовому засіданні клопотання про зміну запобіжного заходу прокурор довів, що станом на зараз зазначені вище ризики зберігають актуальність.

Зокрема, про збереження ризику продовження кримінально протиправної діяльності свідчить психічний стан ОСОБА_4 , встановлений за результатами експертного дослідження. Зокрема, за висновком судово-психіатричного експерта № 66 від 04.09.2025 року у даний час, ОСОБА_4 , страждає тяжким психічним розладом у формі гострого поліморфного психотичного розладу без симптомів шизофренії. За своїм психічним станом не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Рекомендовано застосування стаціонарних примусових заходів медичного характеру у вигляді поміщення в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчинення нею суспільно-небезпечних діянь, відповідно до положень ст. 92 КК України.

Запобігти наведеним ризикам шляхом застосування до ОСОБА_4 альтернативного більш м`якого запобіжного заходу, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 508КПК України, у виді передання на піклування близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом неможливо з огляду на її психічний стан, а також тяжкість суспільно небезпечного діяння, поставленого їй за провину.

Виходячи з викладеного суд вважає за необхідне змінити щодо ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою та застосувати запобіжний захід у виді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку останньої. Беручи до уваги характер діагностованого в особи психічного розладу, на переконання суду, утримання у спеціалізованій медичній установі вимагають і власні інтереси ОСОБА_4 для забезпечення належного догляду, усунення небезпеки для неї самої і реалізації права людини на кваліфіковану психіатричну допомогу.

Виходячи з наведеного клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 19, 93, 94 КК України, ст. 372, 376, 512, 513, 516 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру в кримінальному провадженні № 0001142, зареєстрованому в ЄРДР 07.10.2023 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Миколаївської області та мешканки АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працюючої, не заміжньої, раніше не судимої, громадянки України, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення за частиною 4 статті 187 КК України примусові заходи медичного характеру передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 94 КК України, у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.

Помістити ОСОБА_4 до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом, який знаходиться за адресою: 34500 Рівненська область Сарненський район с.Орлівка вулиця Миру, 36-А, Комунальне підприємство "Обласна психіатрична лікарня с.Орлівка" Рівненської обласної ради.

До моменту поміщення ОСОБА_4 до Комунального підприємства «Обласна психіатрична лікарня с.Орлівка» Рівненської обласної Ради продовжити (залишити) ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, але не більше як до 06.02.2026 року та утримувати в Державній установі « Закарпатська установа виконання покарань (№9)».

Ухвала в частині поміщення ОСОБА_4 до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку підлягає до негайного виконання.

Виконання ухвали покласти на Державну установу «Закарпатська установа виконання покарань (№9)».

Копію ухвали вручити учасникам провадження для відома, направити до Державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9)», Комунальному підприємству «Обласна психіатрична лікарня с.Орлівка» Рівненської обласної Ради для виконання.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази по справі: гаманець, мобільний телефон, золоті сережки повернути потерпілій; змиви крові та жмут волося, які передані на зберігання в кімнату речових доказів Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області - знищити; флеш карту з відеозаписом слідчого експерименту - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати відсутні.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга через Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_9