Справа № 161/1604/26
Провадження № 1-кс/161/849/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 02 лютого 2026 року

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, -

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , за погодженням із прокурором Луцької окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області з клопотанням про накладення арешту на майно, яке було вилучено 20.01.2026 в ході обшуку кабінетного приміщення для здійснення службових обов`язків ОСОБА_5 що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 за кадастровим номером :22:025:0025, а саме на 3 блокноти із наявними в них записами, 14 листків формату а 4 із різними записами на них та 4 клаптики паперу із написами на них.

Клопотання вмотивоване тим, що 18.12.2025 Луцьким РУП ГУНП у Волинській області відомості про дане кримінальне правопорушення внесено у Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000256 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 07.01.2026 на території АЗС «WOG» що розташована за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Дідичі, вул. Мирна, буд. 1, ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_7 неправомірну вигоду в розмірі 15 000 гривень, за вплив на осіб, уповноважених на виконання функцій держави, а саме на службових осіб Територіального сервісного центру 0741 регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС у Волинській області, щодо прийняття позитивного рішення про складання практичного іспиту з водіння ОСОБА_8 та подальшого отримання посвідчення водія на право керування транспортним засобом.

З метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення вказаного кримінального правопорушення, 20.01.2026 було проведено обшук кабінетного приміщення для здійснення службових обов`язків ОСОБА_5 що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 за кадастровим номером :22:025:0025 в ході якого виявлено та вилучено 3 блокноти із наявними в них записами, 14 листків формату а 4 із різними записами на них, та 4 клаптики паперу із написами на них, які постановою слідчого від 20.01.2026 року визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

В органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вищевказані предмети є використані як засіб та знаряддя вчинення кримінального правопорушення, є предмета кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди.

Враховуючи вищевказане, для встановлення всіх обставин кримінального провадження, з метою збереженні речових доказів, виникла необхідність в накладенні арешту на вилучені предмети, тобто заборону на використання та розпорядження, відчуження вказаними предметами, тому слідчий просить клопотання задовольнити та накласти запитуваний арешт.

В судовому засідання прокурора та слідчий клопотання підтримали частково із підстав наведених в ньому , зазначили , що вилучені три блокноти та частково аркуші паперу значення для досудового розслідування не мають, власник майна просив в задоволенні його відмовити.

Заслухавши думку учасників судового процесу, кожного зокрема, дослідивши клопотання, долучені до нього матеріали із кримінального провадження, в їх сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підставне і підлягає до задоволення.

Відповідно до положень ст.167 КПК України якими передбачено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у ч.2 цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

Ч.3 ст.170 КПК України встановлено, що з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Окрім того, відповідно до п.1 ч.2, ч.3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

До матеріалів клопотання слідчим долучено постанову від 20.01.2026 про визнання вилученого в ході огляду місця події, а саме 3 блокноти із наявними в них записами, 14 листків формату а 4 із різними записами на них та 4 клаптики паперу із написами на них, речовими доказами у кримінальному провадженні.

Водночас, на думку слідчого судді, сам факт визнання вилучених речей речовими доказами, за відсутності належного обґрунтування досягнення конкретних завдань арешту майна, визначених ст. 170 КПК України, не є безумовною підставою для накладення арешту на майно.

Разом з цим, слідчим у клопотанні жодним чином не доведена така мета арешту, як забезпечення збереження речових доказів, на яку останній посилається, а лише формально вказано, що не накладання арешту на майно, може призвести до втрати речового доказу, а також, що існує реальна загроза зміни або пошкодження необхідних слідству відомостей, які можуть бути використані в суді як докази.

Також клопотання слідчого не містить конкретних завдань, які будуть досягнуті шляхом накладення арешту на вилучені 3 блокноти із наявними в них записами, 14 листків формату а 4 із різними записами на них та 4 клаптики паперу із написами на нихта доказів, що не накладення арешту призведе до приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаного у клопотанні майна, тобто обґрунтування необхідності арешту майна відсутнє.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 171 КПК України передбачено, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений своєї власності.

У відповідності до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, вмотивованим та обґрунтованим. Рішення відповідає цим критеріям, якщо воно ухвалено у відповідності із нормами матеріального та процесуального права на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, належним чином оціненими в їх сукупності та з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Таким чином, з огляду на викладене, враховуючи, що стороною кримінального провадженняне доведено необхідності та конкретної мети накладення арешту на 3 блокноти із наявними в них записами, 14 листків формату а 4 із різними записами на них та 4 клаптики паперу із написами на них, які на даний час органом досудового розслідування оглянуті, що стверджено прокурором та слідчим в судовому засіданні. Окрім того власнику майна ОСОБА_5 на даний час підозра не повідомлена, тобто матеріалами клопотання не доведено, що останній причетний до вчинення будь якого кримінального правопорушення, томуклопотання не містить обґрунтування досягнення завдань арешту майна, визначених ст.170 КПК України.

Крім того, матеріалами клопотання не доведене, що дане майно матиме силу речового доказу, є знаряддям, або ж містить на собі сліди кримінального правопорушення чи інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому в задоволенні клопотання слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131, 167; 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, яке було вилучено 20.01.2026 в ході обшуку кабінетного приміщення для здійснення службових обов`язків ОСОБА_5 що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 за кадастровим номером :22:025:0025, а саме на 3 блокноти із наявними в них записами, 14 листків формату а 4 із різними записами на них та 4 клаптики паперу із написами на них

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1