Справа № 297/1278/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2025 року м. Берегове

Слідчий суддя Берегівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000343 від 11.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

23.12.2025 року до Берегівського районного суду Закарпатської області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000343 від 11.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що арешт майна накладено без достатнього обґрунтування, а на теперішній час відсутні правові підстави для подальшого застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження. У зв`язку з цим, просить скасувати арешт на вищевказане майно.

Власник майна ОСОБА_4 та її адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, були повідомлені належним чином про місце, дату та час судового засідання. При цьому, згідно поданої заяви, просили розглянути клопотання без їх участі.

Слідчий СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився. При цьому, подав заяву про розгляд клопотання без його участі, щодо скасуванню арешту на майно не заперечив.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні органу досудового розслідування перебуває кримінальне провадження №0000343 від 11 березня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 18 березня 2025 року накладено арешт у вказаному кримінальному провадженні, вилучене під час обшуку 15.03.2024 року за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: відеореєстратор, який поміщено до спец пакету НПУ WAR1671009; планшет Samsung Galaxy Tab A8; мобільний телефон ERGO модель B183 з сім картою Водафон; планшет ASUS; мобільний телефон Самсунг; мобільний телефон REDMI модель 21061119DG в червоному чохлі; Вище перелічене майно вилучено та поміщено до спеціального пакету НПУ ГСУ 4357464; 6 стартових пакетів, які поміщено до спец пакету НПУ WAR1111922; 2 стартових пакетів; мобільний телефон ERGO модель B184 з сім картою Водафон; мобільний телефон HUAVEI модель PОТ-LX1, які поміщено спеціального пакету НПУ WAR1111921; посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 ; свідоцтво про реєстрацію т/з Мерседес д.н.з. НОМЕР_1 ; ключі до т/з Мерседес д.н.з. НОМЕР_1 ; автомобіль Мерседес д.н.з. НОМЕР_1 вилучено та поміщено на штраф майданчик Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області, за адресою: м. Берегове, вул. Сілвая 4,Закарпатської області.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів клопотання вилучений та арештований планшет Samsung Galaxy Tab A8, є власністю приватного закладу «Закарпатського Угорського ліцею з угорською мовою навчання», що видавався сину власниці майна ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для здобуття освіти та використання при практичних заняттях в учбовому закладі, що підтверджується довідкою №111/2024 від 03 липня 2024 року.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арешт майна є тимчасовим позбавленням права на відчуження, розпорядження чи користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є доказом злочину або підлягає спеціальній конфіскації чи конфіскації як виду покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A № 98).

Слідчий суддя виходить з того, що арешт майна як захід забезпечення кримінального провадження має виключно тимчасовий характер і не може застосовуватись формально або безстроково. За відсутності доведених ризиків, передбачених статтею 170 КПК України, а також за умови проведення з арештованим майном необхідних слідчих дій, подальше обмеження права власності не відповідає завданням кримінального провадження. Неподання стороною обвинувачення належних і допустимих доказів необхідності збереження арешту свідчить про втрату мети, з якою його було накладено, що відповідно до статті 174 КПК України є самостійною та достатньою підставою для його скасування.

Крім того, втручання у право приватної власності має відповідати принципу розумності та співмірності із завданнями кримінального провадження. За відсутності доведеного зв`язку вилученого майна з предметом доказування, а також за умови тривалого строку його арешту, подальше обмеження права володіння та користування таким майном є непропорційним і таким, що виходить за межі необхідного у демократичному суспільстві.

Слідчий суддя враховує, що вилучене майно за своїм характером є предметами особистого та повсякденного користування, зберігання яких під арештом не є необхідним для досягнення завдань кримінального провадження, тоді як подальше обмеження доступу до такого майна істотно порушує баланс між публічним інтересом та правами власника.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини втручання держави у право мирного володіння майном є допустимим лише за умови наявності справедливого балансу між інтересами суспільства та необхідністю захисту основоположних прав особи, який у даному випадку порушено внаслідок тривалого та необґрунтованого арешту майна.

Згідно п. 1 ч. 6 ст. 100 КПК України речові докази, які не містять слідів кримінального правопорушення у вигляді предметів, зберігання яких через громіздкість неможливо без зайвих труднощів повертаються власнику, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

З огляду на тривалість арешту, відсутність повідомлення про підозру, непідтвердженість ризиків, визначених статтею 170 КПК України, а також характер вилученого майна, слідчий суддя приходить висновку, що подальше обмеження права власності є непропорційним, не відповідає завданням кримінального провадження та свідчить про втрату правової мети застосування арешту.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що вказаний спосіб забезпечення кримінального провадження є неналежним, а клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000343 від 11.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України- задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 18 березня 2024 року у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000343 від 11.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме на: відеореєстратор, який поміщено до спец пакету НПУ WAR1671009; планшет Samsung Galaxy Tab A8; мобільний телефон ERGO модель B183 з сім картою Водафон; планшет ASUS; мобільний телефон Самсунг; мобільний телефон REDMI модель 21061119DG в червоному чохлі; 6 стартових пакетів, які поміщено до спец пакету НПУ WAR1111922; 2 стартових пакетів; мобільний телефон ERGO модель B184 з сім картою Водафон; мобільний телефон HUAVEI модель PОТ-LX1.

В іншій частині ухвалу слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 18 березня 2024 року - залишити без змін.

Вищевказане майно повернути власнику ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Копію ухвали про скасування арешту тимчасово вилученого майна надіслати слідчому, прокурору.

Після отримання копії ухвали зобов`язати слідчого, прокурора негайно вжити заходів щодо її виконання та направити повідомлення про її виконання слідчому судді.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_8