Справа №705/5750/25
1-кс/705/1621/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2025 року м. Умань

Слідчий суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ;

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчої ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Умані клопотання слідчого відділу розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи Слідчого управління ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 подане у кримінальному провадженні № 0001324 від 20.09.2025 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янка - Дніпровська, Запорізької обл., українця, громадянина України, стрільця-зенітника-радіотелефоніста відділення зенітних ракетних комплексів роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 ,

у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_2 , раніше судимого 30.05.2013 Енергодарським міським судом Запорізької області за ч. 4

ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 13 років, вирок набрав законної сили 28.08.2013, звільненого 02.02.2024 у зв`язку з відбуттям покарання, в силу ст. 89 КК України, судимість та не погашена,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 1, 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 187, ч. ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий відділу розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи Слідчого управління ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 звернулась до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , яке погоджене прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури в сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що слідчими слідчого відділу Уманського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області спільно зі слідчими слідчого управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області за процесуального керівництва Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001324 від 20.09.2025 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених п. п. 1, 6, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 187, ч. 5 ст. 407 КК України.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , проходячи військову службу за призовом під час мобілізації на посаді стрільця-зенітника-радіотелефоніста відділення зенітних ракетних комплексів роти вогневої підтримки вказаної військової частини, у військовому званні «солдат», будучи особою, що має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення умисних кримінальних правопорушень, діючи з прямим умислом, з мотивів тимчасово не виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово ухилитися від її проходження, у порушення вимог ст. ст. 11, 16, 49, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 02.07.2025, в умовах воєнного стану, без поважних причин, не з`явився вчасно на службу до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалася за адресою: АДРЕСА_3 , проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину за наявності реальної можливості до цього, поки 23.09.2025 близько 12 год. 44 хв. не був затриманий працівниками Уманського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області за адресою: вул. Гайдара, буд. 8, с-ще Верхнячка, Уманський р-н, Черкаська обл. за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 115, 263 КК України.

Він же, ОСОБА_5 , будучи особою, що має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення умисних кримінальних правопорушень, діючи з прямим умислом на придбання та зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, всупереч встановленому законом порядку, без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у порушення вимог ст. ст. 11, 16, 49, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п 2.3.2, 8.1, 8.2, 8.12 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 Департаментом профілактики правопорушень Міністерства внутрішніх справ України, Розділу I,V,X Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 359 від 29.06.2005, перебуваючи в невстановленому під час досудового розслідуванням місці, в невстановлений під час досудового розслідування час, але не пізніше 19.09.2025, придбав: 2 гранати Ф-1 та 1 гранату РГД з підривачами типу УЗРГМ, 4 гранати М-67, 1 автомат АКМ-12 калібру 5,45 мм № НОМЕР_2 та 555 патронів калібру 5,45 мм, після чого, переніс їх до місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де зберігав без передбаченого законом дозволу, до 21.09.2025.

У подальшому, 21.09.2025, в період часу з 02 год. 05 хв. по 04 год. 18 хв., працівниками поліції, в порядку, визначеному ст. 233 КПК України, проведений обшук в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого виявлено та вилучено: 2 гранати Ф-1 та 1 гранату РГД з підривачами типу УЗРГМ, 4 гранати М-67, 1 автомат АКМ-12 калібру 5,45 мм № НОМЕР_2 та 555 патронів калібру 5,45 мм, які ОСОБА_5 придбав та зберігав, без передбаченого законом дозволу.

Також він, ОСОБА_5 , будучи особою, що має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення умисних кримінальних правопорушень та раніше вчинила умисне вбивство, в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 49, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, 19.09.2025, близько 10 год. 55 хв., перебуваючи поблизу ґрунтової дороги сполученням «Городецьке-Кочубіївка» в придорожній лісосмузі та неподалік від домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , яке належить ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом на протиправне заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_7 , з корисливим мотивом, з метою заволодіння майном останнього, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді настання смерті ОСОБА_7 , дістав зі свого автомобіля «Volkswagen Passat», іноземний реєстраційний номер НОМЕР_3 невстановлену під час досудового розслідування вогнепальну нарізну зброю, яка знаходилася в полімерному мішку білого кольору, взяв її до рук та здійснив 3 прицільні постріли в область грудної клітини та черевної порожнини потерпілого, в результаті чого, у ОСОБА_7 виникли вогнепальні поранення грудної клітки та органів черевної порожнини, ушкодження печінки, аорти, хребта, гемотораксу, геморагічного шоку, гемоперитонеуму, від яких, згідно лікарського свідоцтва про смерть від 21.09.2025 № 328, настала смерть ОСОБА_7 на місці події.

Після цього, 19.09.2025 близько 11 год. 05 хв. ОСОБА_5 , проник на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 та зайшов до приміщення будинку, в якому перебувала ОСОБА_8 . Перебуваючи в будинку, ОСОБА_5 , продовжуючи свій злочинний умисел, діючи з тих же мотивів, з метою заволодіння майном ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді настання смерті ОСОБА_8 , підійшов до останньої та наніс їй не менше трьох ударів невстановленим під час досудового розслідування тупим предметом у ділянку потилиці та обличчя, в результаті чого, у потерпілої виникли тілесні ушкодження у вигляді: забою-розмізчення головного мозку, зовнішньої кровотечі, крововиливів під м`які та тверді мозкові оболонки, множинні переломи кісток черепа та лицьових кісток, від яких, згідно лікарського свідоцтва про смерть від 21.09.2025 № 329, настала смерть ОСОБА_8 на місці події. У подальшому, ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні вказаного будинку, заволодів колекційними монетами, що відносяться до унікальної нумізматичної продукції, зокрема, монетою Національного банку України номіналом 2 гривні, потім, вийшов до двору та заволодів двома металошукачами, які знаходилися в господарському приміщенні, після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення із зазначеним майном на автомобілі «Volkswagen Passat», іноземний реєстраційний номер НОМЕР_3 та направився

у невідомому напрямку.

Він же, ОСОБА_5 , будучи особою, що має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення умисних кримінальних правопорушень та раніше вчинила розбій, в умовах воєнного стану, 19.09.2025, близько 10 год. 55 хв., перебуваючи поблизу ґрунтової дороги сполученням «Городецьке-Кочубіївка» в придорожній лісосмузі та неподалік від домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , яке належить ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом на заволодіння майном останнього, з корисливим мотивом, із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, дістав зі свого автомобіля «Volkswagen Passat», іноземний реєстраційний номер НОМЕР_3 невстановлену під час досудового розслідування вогнепальну нарізну зброю, яка знаходилася в полімерному мішку білого кольору, взяв її до рук та здійснив 3 прицільні постріли в область грудної клітини та черевної порожнини потерпілого, в результаті чого, у ОСОБА_7 виникли вогнепальні поранення грудної клітки та органів черевної порожнини, ушкодження печінки, аорти, хребта, гемотораксу, геморагічного шоку, гемоперитонеуму, від яких, згідно лікарського свідоцтва про смерть від 21.09.2025 № 328, настала смерть ОСОБА_7 на місці події.

Після цього, 19.09.2025 близько 11 год. 05 хв. ОСОБА_5 , всупереч волі ОСОБА_7 проник на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 та зайшов до приміщення будинку, в якому перебувала ОСОБА_8 . Перебуваючи в будинку, ОСОБА_5 , продовжуючи свій злочинний умисел, діючи з тих же мотивів, з метою заволодіння майном ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, підійшов до ОСОБА_8 та наніс їй не менше трьох ударів невстановленим під час досудового розслідування тупим предметом у ділянку потилиці та обличчя, в результаті чого, у потерпілої виникли тілесні ушкодження у вигляді: забою-розмізчення головного мозку, зовнішньої кровотечі, крововиливів під м`які та тверді мозкові оболонки, множинні переломи кісток черепа та лицьових кісток, від яких, згідно лікарського свідоцтва про смерть від 21.09.2025 № 329, настала смерть ОСОБА_8 на місці події. У подальшому, ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні вказаного будинку, заволодів майном ОСОБА_7 , а саме колекційними монетами, що відносяться до унікальної нумізматичної продукції, зокрема, монетою Національного банку України номіналом 2 гривні, потім, вийшов до двору та заволодів двома металошукачами, які знаходилися в господарському приміщенні, що належали ОСОБА_7 , після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення із зазначеним майном на автомобілі «Volkswagen Passat», іноземний реєстраційний номер НОМЕР_3 та направився у невідомому напрямку, чим завдав шкоди потерпілому ОСОБА_7

23.09.2025 о 12 год. 44 хв. ОСОБА_5 затримано

в порядку п.6 ч. 1 ст. 615, ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. п. 1, 6, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.

Того ж дня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Кам`янка - Дніпровська, Запорізької обл., українцю, громадянину України, стрільцю-зенітнику-радіотелефоністу відділення зенітних ракетних комплексів роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимому 30.05.2013 Енергодарським міським судом Запорізької області за ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 13 років, вирок набрав законної сили 28.08.2013, звільнений 02.02.2024 у зв`язку з відбуттям покарання, в силу ст. 89 КК України, судимість та не погашена, повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 1 ст. 263, п. п. 1, 6, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, а саме:

- у нез`явленні військовослужбовця вчасно на службі, без поважних причин, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України;

- в придбанні та зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України;

- в умисному вбивстві двох осіб, вчиненому з корисливим мотивом особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. п. 1, 6, 13, ч. 2 ст. 115 КК України;

- в розбої, поєднаному з проникненням у житло, вчиненому в умовах воєнного стану, поєднаному із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, вчиненому особою, яка раніше вчинила розбій, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

В якості підстав застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 слідчий зазначає наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ст. 177 КПК України.

У клопотанні слідчий просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, терміном на 60 діб, без можливості внесення застави.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив суд застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою без можливості внесення застави. Зазначив, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного злочину, враховуючи характер правопорушення та тяжкість покарання, наявні ризики того, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків з метою зміни їх показів на його користь, переховуватися від органів досудового слідства та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення , вчинити інше кримінальне правопорушення , у зв`язку з чим його належна процесуальна поведінка може бути забезпечена лише запобіжним заходом у виді тримання під вартою без застосування застави.

Слідча в судловому засіданні підтримала думку прокурора.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечували.

Слідчий суддя, вислухавши думку осіб, які беруть участь у розгляді клопотання, вивчивши матеріали клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, приходить до наступного.

У силу ч. 1 та п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України запобіжні заходи є заходом забезпечення кримінального провадження, що застосовується з метою досягнення дієвості цього кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є:

1) особисте зобов`язання;

2) особиста порука;

3) застава;

4) домашній арешт;

5) тримання під вартою.

Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (ст. 177 КПК України).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї (ст. 178 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України).

Строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів (ч. 1 ст. 197 КПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

В судовому засіданні встановлено, що слідчими слідчого відділу Уманського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області спільно зі слідчими слідчого управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області за процесуального керівництва Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001324 від 20.09.2025 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених п. п. 1, 6, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 187, ч. 5 ст. 407 КК України.

23.09.2025 о 12 год. 44 хв. ОСОБА_5 затримано

в порядку п.6 ч. 1 ст. 615, ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. п. 1, 6, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.

23.09.2025 року повідомлено про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до пред`явленої підозри, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 1 ст. 263, п. п. 1, 6, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, а саме:

- у нез`явленні військовослужбовця вчасно на службі, без поважних причин, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України;

- в придбанні та зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України;

- в умисному вбивстві двох осіб, вчиненому з корисливим мотивом особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. п. 1, 6, 13, ч. 2 ст. 115 КК України;

- в розбої, поєднаному з проникненням у житло, вчиненому в умовах воєнного стану, поєднаному із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, вчиненому особою, яка раніше вчинила розбій, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 необхідно врахувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрювана може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

1.Щодо обґрунтованості підозри

Враховуючи вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, під час розгляду клопотань на стадії досудового розслідування слідчий суддя має переконатись, що сукупність матеріалів на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри, яка не є сама по собі актом притягненням особи до відповідальності, а є лише сукупністю даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Суд ураховує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, проте зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, суд в цьому контексті враховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.

Зокрема, за змістом п. 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі Нечипорук і Йонкало проти України термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі Мюррей проти Об`єднаного Королівства від 28.10.1994, Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства від 30.08.1990).

Обґрунтованість підозри повинна бути визначена, враховуючи положення ст. 94 КПК України, а саме, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На даному етапі судового провадження суд не вирішує питання про оцінку доказів для визнання підозрюваного винуватим чи невинуватим у вчиненні злочину, адже судове провадження наразі не завершено, докази сторін в повному обсязі судом не досліджено, і відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, має оцінити після завершення дослідження кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, обґрунтовується зібраними доказами та іншими матеріалами кримінального провадження.

Як свідчать матеріали провадження, повідомлення про підозру за своїм змістом відповідає вимогам ст. 278 КПК України та на даному етапі сумнівів щодо його законності або порушення порядку вручення не викликає.

2.Щодо наявності ризиків

Слідчий суддя зауважує, що згідно з вимогами чинного законодавства сама по собі наявність обґрунтованої підозри не може бути єдиною підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу, оскільки їх застосування потребує наявність існування хоча б одного із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити певні дії, що передбачені цією статтею.

В обґрунтування клопотання прокурор послався на існування ризиків того, що підозрюваний ОСОБА_5 може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих чи свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, у яких підозрюється.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

(І) Ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та / або суду.

Надаючи оцінку тому, чи існує ризик переховування ОСОБА_5 від органу досудового розслідування, суду, слідчий суддя виходить з сукупності встановлених відомостей, що може доводити або спростовувати вірогідність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на порушення відповідних обов`язків.

ОСОБА_5 усвідомлює, що підозрюється у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, зокрема, особливо тяжких злочинів, за один з яких передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі. Тяжкість та невідворотність вказаного покарання може спонукати підозрюваного ОСОБА_5 до переховування, зміни місця проживання, пов`язаного з виїздом до іншої країни, виїзду до непідконтрольних на даний час територій України. Крім того, підозрюваний не має сталих соціальних зв`язків, шлюбу, офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела прибутку, має закордонний паспорт, не проживає за місцем реєстрації. Разом з цим, після вчинення кримінальних правопорушень, ОСОБА_5 з місця вчинення зник на направився у невідомому напрямку.

(ІІ) Ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення

При встановленні вказаного ризику, слідчий суддя враховує, що на даний час так і не встановлено та не відшукано усіх незаконно здобутих речей потерпілого, зокрема, його телефона, колекційних монет та металошукача, а отже на даний час не встановлено, де зберігаються частина слідів кримінальних правопорушень та речових доказів, які ще не вилучені, при цьому підозрюваному достеменно відомо місцезнаходження і доля цих речей. Крім того, встановлено, що після вчинення інкримінованих злочинів, ОСОБА_5 намагався знищити місце вчинення кримінальних правопорушень шляхом підпалу.

(ІІІ) Ризик незаконного впливу на свідків, потерпілого, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні.

При встановленні наявності ризику впливу на учасників у цьому кримінальному провадженні слідчий суддя враховує, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних шляхом умовлянь, підкупу, залякування, погроз, примусу вимагати від них надати неправдиві показання чи відмовитись їх надати для пом`якшення своєї відповідальності чи її уникнення, зокрема на осіб, які дали викривальні показання щодо вчинення інкримінованих ОСОБА_5 злочинів. При цьому підозрюваним отримано копії процесуальних документів, які містять відомості з анкетними даними учасників провадження. Також на даний час розслідуванням встановлено мінімальну кількість свідків, проте, сам підозрюваний краще за сторону обвинувачення обізнаний із тим, кому відомі обставини розслідуваних злочинів та хто може повідомити обставини, що мають значення для кримінального провадження; до того ж, навіть допитані під час слідства свідки в подальшому підлягають безпосередньому допиту судом, а до стадії судового слідства підозрюваний матиме значний час і можливості повпливати на цих осіб.

(IV) Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вказаний ризик підтверджується характером кримінальних правопорушень, у скоєнні яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 . Враховуючи, що 30.05.2013 ОСОБА_5 був засуджений Енергодарським міським судом Запорізької області за ч. 4 ст. 187,

п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 13 років, вирок набрав законної сили 28.08.2013. ОСОБА_5 звільнений 02.02.2024 у зв`язку з відбуттям покарання, в силу ст. 89 КК України, судимість та не погашена, у зв`язку з чим останній вважається особою, яка раніше вчинила умисне вбивство та особою, яка раніше вчинила розбій. Крім того, обставини розслідуваних злочинів свідчать про те, що підозрюваний схильний вирішувати проблеми незаконним шляхом, вдаючись до протиправних дій. Для нього не є перешкодою встановлена законом заборона посягати на чуже життя, здоров`я та власність, а тому для уникнення відповідальності та отримання засобів для прожиття, не маючи законних джерел заробітку, він легко може вдатися до скоєння кримінальних правопорушень. Окрім цього, обставини розслідуваних злочинів вказують на підвищену агресію та жорстокість підозрюваного, нехтування ним загальнолюдськими та моральними цінностями. Разом з цим, в разі незастосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, існує обґрунтований ризик того, що останній зможе вчинити новий злочин проти встановленого порядку несення військової служби, тобто знову не з`явиться для проходження військової служби до військової частини.

Отже, на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою забезпечення дієвості відповідного кримінального провадження та запобігання реалізації вказаних ризиків.

Слідчий суддя, враховуючи конкретні обставини злочину, суспільну небезпечність та характер вчинених злочинів, за яким підозрюється ОСОБА_5 вважає, що досягнення мети, визначеної у ст. 177 КПК України, наразі можливе виключно шляхом взяття підозрюваного ОСОБА_5 під варту.

Такий висновок не суперечить як національному законодавству, так і практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою є наявність із боку цієї особи таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину, за умови доведеності таких ризиків (рішення у справах Смірнов проти Росії від 24 липня 2003 року; Вемгофф проти Німеччини від 27 червня 1968 року; Штегмюллер проти Австрії від 10 листопада 1969 року; Мацнеттер проти Австрії від 10 листопада 1969 року; Летельєр проти Франції від 26 червня 1991 року та ін.), також тривалість існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину як неодмінна умова законності її продовжуваного тримання під вартою (рішення ЄСПЛ «Геращенко проти України» від 7 листопада 2013 року) та суворість покарання, яке може бути призначено, як слушний елемент в оцінці ризику можливості переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Серйозність висунутих обвинувачень свідчить про те, що державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує (рішення ЄСПЛ «Москаленко проти України» від 20 травня 2010 року).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З викладених вище обставин можна вважати, що достатнім для забезпечення виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язків буде запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а більш м`який запобіжний захід не може бути обраний.

Враховуючи, що ОСОБА_5 було затримано 23.09.2025, оголошено про підозру 23.09.2025, слідчий суддя вважає, що строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного слід застосувати з дня його фактичного затримання 23.09.2025 року, взявши ОСОБА_5 під варту в залі суду.

За таких обставин, клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави є виправданим заходом та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 132, 177, 178, 182, 183, 193-197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 1, 6, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 187, ч. 5 ст. 407 КК України, - запобіжний захід у виді тримання під вартою в державній установі «Черкаський слідчий ізолятор» без можливості внесення застави на строк 60 днів, з 23 вересня 2025 року і до 21 листопада 2025 року включно.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з моменту затримання з 23 вересня 2025 року і до 21 листопада 2025 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора, який здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваному, захиснику, слідчому, прокурору негайно після її оголошення, та направити до ДУ «Черкаський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений 24.09.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1