ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2025 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , власників майна ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівців від 27.10.2025 р., постановлену в кримінальному провадженні №0000676,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівців від 27.10.2025 р. відмовлено в задоволенні клопотання прокурора Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_9 про арешт майна в кримінальному провадженні №0000676, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

На вказану ухвалу прокурор ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно в повному обсязі.

Вказував, що постановою старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 1 019 300 грн, 100 доларів США, 70 євро визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки є підстави вважати, що набуття цих коштів здійснено злочинним шляхом. Вказані обставини підтверджуються відомостями, наявними в матеріалах кримінального провадження, з яких вбачається причетність ОСОБА_7 до вчинення цього злочину на стадії його готування.

Також, було отримано відомості щодо спілкування ОСОБА_7 зі свідками та запевнення останніх щодо можливості незаконного переправлення останніх через державний кордон України за грошову винагороду в розмірі 10000-13000 євро, що, на його думку, свідчить наявність корисливих мотивів в ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , невстановленої особи на ім`я ОСОБА_13 та інших невстановлених осіб.

ЄУНСС 727/13405/25 НП 11сс/822/331/25 головуючий у 1 інстанції ОСОБА_14 .

Вважає, що слідчим суддею безпідставно надано оцінку доказам на стадії досудового розслідування.

Зазначав, що надані показання та документи ОСОБА_7 , його батьком та братом протирічать між собою в частині проживання ОСОБА_7 та не доводять походження грошових коштів.

Стверджував, що повернення речових доказів особі, у якої вони вилучені, негативно вплине на результати досудового розслідування, оскільки грошові кошти можуть зазнати змін, бути знищені, приховані. Необхідність перебування цих коштів у сторони обвинувачення зумовлюється потребою проведення необхідних експертиз, слідчих та процесуальних дій.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який просив задовольнити подану апеляційну скаргу, посилаючись на обставини, що наведені в ній, власників майна ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , їх представника, які просили відмовити в задоволенні вимог апелянта, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

З матеріалів судового провадження вбачається, що слідчим СУ ГУНП в Чернівецькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000676, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

19.10.2025 в період часу з 17.10 год. по 19.16 год. на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівців за місцем проживання ОСОБА_7 по АДРЕСА_1 проведено обшук, під час якого виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 1 019 300 грн, 100 доларів США та 70 євро.

Постановою старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 1 019 300 грн, 100 доларів США, 70 євро визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частина 2 ст.170 КПК України вказує на те, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України, в випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. 170-173 КПК України, враховуючи сукупність доказів, відмовив в задоволенні клопотання прокурора, оскільки клопотання не містить відомостей, які б давали розумні підстави вважати, що грошові кошти, які є предметом арешту, відповідають критеріям ст. 98 КПК України, зокрема можуть бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є об`єктом кримінально протиправних дій, або набуті кримінально протиправним шляхом.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що грошові кошти були вилучені за місцем проживання ОСОБА_7 де також проживають його батьки та молодший брат. Також на сьогоднішній день ОСОБА_7 не повідомлено про підозру в цьому кримінальному провадженні.

Тобто, жодних об`єктивних даних, які б підтверджували, що вказані грошові кошти були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, чи отримані кримінально-протиправним шляхом, з наданих до суду матеріалів провадження не вбачається.

Зі змісту клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно (грошові кошти) вбачається, що ОСОБА_7 готувався до вчинення кримінального правопорушення, в матеріалах провадження відсутні відомості про отримання ним грошових коштів від осіб, які мали намір незаконно перетнути державний кордон, або отримання ним цих коштів іншим незаконним шляхом.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що у клопотанні про арешт майна не конкретизовано, які саме експертизи необхідно провести з грошовими коштами.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про відсутність підстав чи розумних підозр вважати, що саме ці грошові кошти, є доказами кримінального правопорушення, а тому факт визнання зазначеного майна речовими доказами у кримінальному провадженні є формальним. А тому слідчий суддя правильно прийшов до висновку про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді у ході апеляційного розгляду не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 170, 173, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А :

В задоволенні апеляційної скарги прокурора ОСОБА_5 відмовити, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівців від 27 жовтня 2025 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_9 про арешт майна в кримінальному провадженні №0000676, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

Копія. Згідно з оригіналом: суддя