Справа №337/5937/25
Номер провадження 1-кп/337/173/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2026 рокум. Запоріжжя

Хортицький районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , потерпілих: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , представника потерпілих адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0000828 від 18.09.2025, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 194 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження № 0000828 від 18.09.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 194 КК України.

В судовому засіданні прокурором ОСОБА_3 заявлено клопотання про продовження строку застосування обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, яке мотивує тим, що до обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. На даний час кримінальне провадження не розглянуто, строк запобіжного заходу закінчується, проте продовжують існувати ризики, передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, у зв`язку з чим виникла необхідність у вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу. Зазначає, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого умисного злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 3 до 10 років, був раніше судимий за вчинення корисливих кримінальних правопорушень, офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходу та стійких соціальних зв`язків не має, у зв`язку з чим з метою уникнення кримінальної відповідальності та подальшого відбування покарання за скоєне він може переховуватись від суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки вчинення корисливих злочинів є єдиним джерелом його доходів. Також залишається актуальним ризик впливу на свідків, оскільки обвинувачений обізнаний про анкетні дані ключових свідків по даному кримінальному провадженню, а вони безпосередньо не допитані судом. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не можуть запобігти зазначеним ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 не заперечували проти продовження строку дії запобіжного заходу.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їх представника адвоката ОСОБА_8 підтримали клопотання прокурора.

Суд, вислухавши доводи прокурора і думки учасників судового розгляду, вивчивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків

Відповідно до ч.1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту або з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю мотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Відповідно до ст.176, 177, 183, ч.1 ст.194 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, передбаченим п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно з ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

За змістом ст.199 КПК України суд, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування відповідного запобіжного заходу та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим. Суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що певні обставини виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Згідно положень п. "с" ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, нікого не може бути позбавлено свободи інакше, ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Вирішуючи клопотання прокурора суд встановив наступне.

20.09.2025 року слідчий суддя Хортицького районного суду м. Запоріжжя застосував до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 181 680 грн.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 продовжувався ухвалою суду від 14.11.2025 року до 12 січня 2026 року включно.

До закінчення строку дії запобіжного заходу розгляд кримінального провадження завершений не буде, тому наявні підстави для вирішення питання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_4 .

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у відносно ОСОБА_4 був обраний з урахуванням даних про особу обвинуваченого, тяжкості інкримінованого йому злочину та на підставі наявності ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Розглядаючи питання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу, судом не було встановлено наявності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки заявлені прокурором і встановленні ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, не зменшились та є актуальними.

Так суд бере до уваги, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, є неодруженим, дітей та утриманців та не має, зареєстрований в Мелітопольському районі Запорізької області, тобто на тимчасово окупованій території, в м. Запоріжжя проживав тимчасово у свідка по кримінальному провадженню.

Це дає обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності, що є ризиком, передбаченим п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України.

Крім того ризик впливати на свідків залишається актуальним, оскільки свідки у кримінальному провадженні не допитані судом, обвинувачений ознайомлений з їх свідченнями на досудовому слідстві, обізнаний про їх місцезнаходження, та може здійснити незаконний вплив на свідків.

Наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення підтверджується тим, що ОСОБА_4 законного джерела прибутку не має, не має стійких соціальних зв`язків, був неодноразово засуджений за вчинення крадіжок.

Суду не надано доказів, які б давали можливість припустити, що ризики змінились або зменшились, та вважає, що продовжують існувати ризики, передбачені п. 1,3,5 ч. 1 ст.177 КПК України, які існували при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи те, що обставини та підстави продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є й надалі доцільними, прокурором доведено продовження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та стороною захисту не надано доказів того, що вони на день розгляду цього клопотання зменшилися чи взагалі перестали існувати, суд приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. 1,3,5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, а характер та ступінь тяжкості діяння, в якому він обвинувачується, сукупність інших обставин однозначно свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондується з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Також суд враховує, що в даному випадку тримання під вартою не є безальтернативним, оскільки ОСОБА_4 має право внести заставу у встановленому судом розмірі.

Таким чином, з метою запобігання встановленим судом ризиків, для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, суд вважає необхідним продовжити строк дії застосованого до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів.

Керуючись ст.177, 178, 183, 331 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, із заставою, як альтернативним запобіжним заходом у розмірі 181 680 гривень, у разі внесення якої звільнити ОСОБА_4 з-під варти.

Строк дії ухвали визначити до 09 березня 2026 року включно.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню, проте може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали оголошений 09.01.2026 року.

Суддя: ОСОБА_1