Номер провадження: 11-кп/813/2134/25
Справа № 521/8618/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Хаджибейського районного суду міста Одеси від 03 червня 2025 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання,

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Рішення суду мотивоване тим, що на даний час поведінка засудженого ОСОБА_6 не свідчить про стабільний процес виправлення та перевиховання та що він довів своє виправлення, оскільки лише одне заохочення не може бути свідченням виправлення засудженого.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу засуджений подав апеляційну скаргу, в якій зазначає що до нього муже бути застосовано умовно-дострокове звільнення, оскільки окрім стягнень, він має ще заохочення. Крім того, судом залишено поза увагою стан здоров`я.

На підставі наведеного засуджений просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, задовольнити.

Позиції учасників судового розгляду.

Засуджений ОСОБА_6 належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду (а.с. 41). Разом з тим, з відповіді ДУ «ОВК №14» вбачається, що останній 08 вересня 2025 року вибув з установи після відбуття покарання, однак про поважні причини свого неприбуття не повідомив, з клопотанням про відкладання не звертався.

Прокурор ОСОБА_7 надав до суду заяву про проведення судового засідання без його участі, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Оскільки апеляційним судом вжиті усі можливі заходи для забезпечення участі сторін у судовому засіданні, тому з метою дотриманням розумних строків розгляду справи, колегія суддів, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі сторін.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали провадження,колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частина 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На переконання колегії суддів оскаржувана ухвала відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства з огляду на такі обставини.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

У відповідності до ч. 2 ст. 130 КВК України засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці та навчання довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Відповідні роз`яснення, які містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбуванн покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого та якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Приписами ч. 2 ст. 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, з матеріалів справи убачається, що ОСОБА_6 засуджено вироком Приморського районного суду м. Одеси від 23 березня 2021 року за ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 років 6 місяців.

Під час апеляційного провадження встановлено, що ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі знаходиться з 07.09.2022 року. На виробництві установи офіційно працевлаштований на упакуванні пайків. Матеріально залежить. Не вміє раціонально використовувати кошти. Намагається робити висновки зі своїх минулих помилок, але повторює їх. Самооцінка адекватна. Підтримувати прокримінальні зв`язки не бажає. Родинні стосунки та соціально корисні зв`язки підтримує з матір`ю - ОСОБА_8 та донькою - ОСОБА_9 . Не до кінця усвідомлює наслідки вчиненого правопорушення, вину визнав. За час відбування покарання спроб втечі не було. За оцінюваний період не вчиняв порушення встановленого порядку відбування покарання. Має 2 діючих стягнення та 1 заохочення. Бажає змінити своє життя, проте це бажання має поодинокий характер, не усвідомлює, що саме необхідно змінити, має позитивні плани на майбутнє. Не приймає участі у програмі диференційованого виховного впливу. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Дотримується норм санітарії та особистої гігієни, має охайний зовнішній вигляд. Спальне місце утримується в чистоті та порядку. Виконує роботи із самообслуговування. Дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня установи. На профілактичному обліку в установі не перебуває. Заходи реалізації індивідуальної програми виконані частково, через небажання засудженого приймати в них участь. Криміногенним факторами, що сприяють підвищенню ризику вчинення засудженим повторних правопорушень є мислення, емоції та поведінка, робота, а також матеріальне становище.

Суд першої інстанції, виходячи з наявних характеристик, прийшов до висновку, що відсутні конкретні переконливі дані про те, що процес виправлення ОСОБА_6 досяг тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі.

Колегія судді звертає увагу, що ОСОБА_6 був неодноразово засуджений за аналогічні злочини та звільнявся умовно-достроково від відбування покарання, проте висновків для себе не зробив та продовжив вчиняти злочини. Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що засуджений усвідомлено не бажає ставати на шлях виправлення і умовно-дострокове звільнення засудженого буде суперечити меті покарання.

Таким чином, матеріали провадження не містять переконливих доказів того, що засуджений ОСОБА_6 сумлінною поведінкою і ставленням до праці на протязі усього періоду відбування покарання довів своє виправлення та перевиховання, що є обов`язковою умовою для умовно-дострокового звільнення.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку, що твердження засудженого, що він довів своє виправлення, оскільки окрім стягнень, має також заохочення є голослівними. Умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, у зв`язку з чим апеляційний суд дійшов висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення в даному випадку є передчасним.

Доводи апеляційної скарги засудженого щодо наявності захворювань, що унеможливлює його лікування під час відбування покарання, не заслуговують на увагу суду, оскільки згідно з Порядком взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженим спільним наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року № 239/5/104, особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря.

Враховуючи вищевказане положення, особи, які перебувають під вартою, та є хворими, отримують медичну допомогу (консультування, обстеження, лікування) в амбулаторних умовах в медичних частинах в присутності персоналу медичної частини.

А тому, перешкоди для лікування ОСОБА_6 під час відбування покарання відсутні.

За таких обставин, на переконання колегії суддів суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, обґрунтовано прийшов до висновку, що навіть з урахуванням наявності формальних умов для умовно-дострокового звільнення, процес виправлення засудженого. не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним.

Відповідно до приписів п. 1) ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

З огляду на зазначені обставини, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та для скасування оскаржуваної ухвали, яка є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 409, 419, 532, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,

постановила:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Хаджибейського районного суду міста Одеси від 03 червня 2025 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4