справа № 208/9083/25
провадження № 1-кс/208/3692/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського у складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 (в режимі ВКЗ),

підозрюваного: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №7 м.Кам`янське клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Донецькій області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР №0000473 від 03.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровськ Дніпропетровської області, українця, громадянина України, військовослужбовця, старшого навідника 6 розрахунку 2 артилерійського взводу артилерійської батареї 1 парашутно-десантного батальйону, який має середню спеціальну освіту, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, одружений, має на утриманні ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Заводського районного суду міста Кам`янського надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Донецькій області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР №0000473 від 03.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , в якому слідчий, за погодженням з прокурором, просить слідчого суддю:

1. застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) цілодобово не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 ;

2) прибувати до старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Донецькій області майора поліції ОСОБА_6 та у подальшому до суду за першим викликом;

3) не відлучатися за межі населеного пункту, в якому проживає (Дніпропетровська область, м. Кам`янське) без дозволу слідчого, прокурора або суду;

4) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

В обгрунтування клопотання зазначено, що:

1) ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України;

2) наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України;

3) необхідно врахувати інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України: вагомість наданих стороною обвинувачення доказів, пред`явлення ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України;

4) застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт, не зможе забезпечити досягнення мети його застосування та запобігти ризикам.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 доводи клопотання підтримав, просив задовольнити із викладених у ньому підстав, водночас з урахуванням того, що підозрюваний наразі переміщяється за допомогою інвалідного візка не заперечував щодо обрання йому запобіжного заходу у виді особистого зобов"язання, однак якщо такий наразі перебуває на амбулаторному лікуванні.

Підозрюваний ОСОБА_4 та її захисник адвокат в цілому не заперечували проти задоволення клопотання, водночас звернули увагу слідчого судді на фізичний стан підозрюваного, а саме, що наразі він обмежений у вільному пересуванні, в його правій нозі знаходяться спиці для фіксування відкритого перелому,а в ребрах з двох сторін титанові пластини. З огляду на наведене в підозрюваного є потреба кожні два дні відвідувати лікарню для проведення процедур по заміні пов"язок, тощо. Тому просили застосувати запобіжний захід у нічний час доби з метою можливості підозрюваним отримувати необхідну медичну допомогу.

Слідчий суддя, дослідивши зміст клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши доводи сторін, дійшов наступних висновків.

Слідчими відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Донецькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000473 від 03.07.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчинені кримінально правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Під час досудового розслідування ОСОБА_4 25.08.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, а саме в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 196 КПК України, в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості про: 1) кримінальне правопорушення (його суть і правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у якому підозрюється, обвинувачується особа; 2) обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу; 3) обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу; 4) посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини; 5) запобіжний захід, який застосовується.

В ухвалі про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зазначаються конкретні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 цього Кодексу, що покладаються на підозрюваного, обвинуваченого, та у випадках, встановлених цим Кодексом, строк, на який їх покладено.

В ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту зазначається точна адреса житла, яке підозрюваному, обвинуваченому забороняється залишати.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Таким чином, під час розгляду клопотання з метою визначення існування законних підстав для застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя повинен: 1) з`ясувати суть кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та обґрунтованість повідомленої підозри; 2) ризики, які були заявлені стороною обвинувачення, та їх обґрунтованість; 3) чи є інші більш м`які запобіжні заходи, які зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа.

Під час досудового розслідування встановлено, що, відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 253 від 12.12.2024, старшого солдата ОСОБА_4 призначено на посаду старшого навідника 6 розрахунку 2 артилерійського взводу артилерійської батареї 1 парашутно-десантного батальйону вказаної військової частини, зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення.

Будучи військовослужбовцем Збройних сил України, старший солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі Правила дорожнього руху), та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Відповідно до п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 12.1 Правил дорожнього руху України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Проте, старший солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи вимоги вказаного вище законодавства, яке регламентує правила дорожнього руху та маючи можливість належно їх виконувати, діючи із кримінальною протиправною недбалістю, тобто не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, допустив їх порушення та вчинив злочин проти безпеки руху та експлуатації транспорту.

Так, старший солдат ОСОБА_4 , приблизно о 03:00 год. 03.07.2025 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (2,84 ‰), маючи при собі посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане 13.09.2023 ТСЦ 1246 на право керування транспортними засобами категорії «В» та керуючи на достатніх правових підставах технічно справним автомобілем «Ford Mondeo», європейський реєстраційний номер НОМЕР_3 , рухався на ньому по проїжджій частині вул. Центральна зі сторони с. Новофедорівка в напрямку м. Добропілля на території с. Добропілля Покровського району Донецької області, та під час руху, проїжджаючи ділянку дороги поблизу будинку № 201 по вул. Центральна, де проїжджа частина має заокруглення вправо, відносно напрямку свого руху, проявляючи кримінальну протиправну недбалість, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, не маючи перешкод технічного характеру для безпечного керування транспортним засобом, вчасно не реагуючи на зміну дорожньої обстановки, не обрав безпечну швидкість з урахуванням дорожньої обстановки, внаслідок чого виїхав за межі проїжджої частини вліво, відносно напрямку свого руху, де передньою частиною автомобіля «Ford Mondeo», європейський реєстраційний номер НОМЕР_3 скоїв наїзд на дерево, після чого автомобіль «Ford Mondeo», європейський реєстраційний номер НОМЕР_3 скоїв перекидання.

В результаті ДТП пасажир автомобіля «Ford Mondeo», європейський реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_9 , який перебував на передньому пасажирському сидінні, отримав тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів правої ключиці, ребер зліва по середнє пахвинній лінії, 2-9-е та 9-го попереднє-пахвинній лінії, справа 1-7-го по середнє-ключичній, 6-те та 9-те ребер по хребтовій лініям з розривами пристінкової плеври, поперечного розриву висхідного відділу дуги аорти; розривів (три) правої долі печінки по діафрагмальній поверхні; відкритих уламкових переломів великої та малої гомілкових кісток зліва зі зміщенням уламків, від яких загинув на місці події.

Допущене старшим солдатом ОСОБА_4 порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події та суспільно небезпечними наслідками у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_9 .

Щодо обґрунтованості підозри.

Як встановлено із матеріалів, доданих до клопотання, 25.08.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Слідчий суддя, при постановлені ухвали, керується висновками ЄСПЛ. Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

За наведеного, слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування відносно нього запобіжного заходу.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними доказами, а саме: огляду місця події та схемою до нього, протоколами допитів свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , висновками проведених судових експертиз та іншими доказами у їх сукупності.

Враховуючи вищезазначені загальні підходи до обґрунтованості підозри, а також встановлені згідно з матеріалами судового провадження факти, слідчий суддя вважає, що наявна інформація, яка може переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_4 своїми діями, про які йдеться у повідомленні йому про підозру, міг вчинити інкриміноване йому кримінальне правопорушення.

Разом з тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності в діях ОСОБА_4 вини у вчиненні злочину. Так, на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акта, а не під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину.

За такого, обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри підтверджується наявними в матеріалах клопотання доказами, які вказують на кримінальне правопорушення, яке йому інкримінуються, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити таке кримінальне правопорушення за викладених у повідомленні йому про підозру обставин, що є достатнім для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

Наявність ризиків, та їх обґрунтованість

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, у клопотанні детективом заявлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.

(1)Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду

Наявність цього ризику зумовлена тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, оцінивши негативні наслідки переховування як менш несприятливі, ніж обмеження, пов`язані з триманням під вартою як запобіжним заходом або відбуванням покарання.

Тяжкість інкримінованого правопорушення та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі вже самі по собі можуть бути підставою та мотивом для підозрюваного до втечі.

При оцінці переховування від правосуддя може братися до уваги поряд з іншими обставинами і загроза суворого покарання. Так, у рішенні ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» № 31315/96 від 25.04.2000 Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських суддів, що прийняли рішення про обрання необхідної міри запобіжного заходу, з огляду в тому числі на те, що підозрюваному загрожувало відносно суворе покарання.

(2) Щодо ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення

Ризик обумовлений тим, що на теперішній час органом досудового розслідування здійснюється збір доказів, не проведено в повному обсязі всі необхідні слідчі (розшукові) дії, спрямовані на отримання речей та документів, які мають значення речових доказів, що свідчить про те, що підозрюваний ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають відношення до вчинення злочинів.

(3) Щодо ризику незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.

Наявність вказаного ризику підтверджується тим, що ОСОБА_4 знає місцезнаходження останніх та може впливати на свідків/потерпілих з метою зміни або відмови від показів, які вони надали або будуть надавати під час досудового розслідування та в суді. Крім того, може здійснити незаконний вплив на свідків у кримінальному провадженні, зокрема шляхом вмовляння та підкупу або прямою вказівкою, що може призвести до зміни їх показів у судовому провадженні.

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, як військовослужбовець, може вчинити самовільне залишення військової частини або місця служби, дезертирство та ухилення від військової служби шляхом самокалічення або іншим способом, тим самим переховуватись та ухилятись від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, в якому обґрунтовано підозрюється.

Щодо можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Метою застосування запобіжного заходу, відповідно до положень ч.1 ст.177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, про які зазначав слідчий, за погодженням з прокурором у клопотанні, на будь-якій стадії кримінального провадження, тобто як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового провадження.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України.

Згідно положень ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.286-1 КК України, яке інкримінується ОСОБА_4 , є тяжким злочином.

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні із домашнім арештом, є застава, особиста порука, особисте зобов`язання.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, слідчим суддею серед іншого, приймається до уваги інші обставини, визначені статтею 178 КПК України, а саме те, що він має двох дітей на утриманні, проте, зважаючи, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, беручи до уваги ризики, наявність яких встановлена слідчим суддею, застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт на даний час не здатний забезпечити виконання ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти встановленим слідчим суддею ризикам.

Водночас, сторона обвинувачення просила слідчого суддю застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із забороною останньому залишати місце проживання цілодобово. Однак при розгляді клопотання слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 має на утриманні двох дітей, а також має необхідність проходити лікування, у зв`язку із тим, що під час дорожньо-транспортної пригоди ним було отримано закриту черепно-мозкову травму, струс мозку, множинні забії, перелом 1,2,4 ребер праворуч, перелом 1-8 ребер ліворуч, відкритий багато уламковий перелом верхньої третини великогомілкової кістки правої гомілки, інші рани, тощо, тому, з урахуванням отриманих відомостей, слідчий суддя приходить до висновку щодо достатнім запобіжним заходом для виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків на даному етапі досудового розслідування є домашній арешт в нічний час доби.

Щодо покладання на підозрюваного додаткових процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 2 ст. 196 КПК України, в ухвалі про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зазначаються конкретні обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 цього Кодексу, що покладаються на підозрюваного, обвинуваченого, та у випадках, встановлених цим Кодексом, строк, на який їх покладено.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених ч.1 цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 194 КПК України, у зв`язку із застосуванням до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, на ОСОБА_4 слід покласти додаткові процесуальні обов`язки, необхідність застосування яких стороною обвинувачення доведено, при цьому наявні обґрунтовані підстави вважати, що саме такі процесуальні обов`язки можуть запобігти встановленим слідчим суддею ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а саме: не відлучатися із населеного пункту, в якому вона фактично проживає: не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 в період часу з 22:00 год. до 05:00 год.; прибувати до старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Донецькій області майора поліції ОСОБА_6 та у подальшому до суду за першим викликом; не відлучатися за межі населеного пункту, в якому проживає (Дніпропетровська область, м. Кам`янське) без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 177, 178, 182-184, 193, 194, 196, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Донецькій області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР №0000473 від 03.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби з 22:00 до 05:00 із забороною строком на два місяці залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за винятком випадків переміщення до найближчого укриття на час дії сигналу «Повітряна тривога», надання невідкладної медичної допомоги та подальшого невідкладного повернення до житла.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1. прибувати до старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Донецькій області майора поліції ОСОБА_6 та у подальшому до суду за першим викликом;

2. не відлучатися за межі населеного пункту, в якому проживає (Дніпропетровська область, м. Кам`янське) без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Строк дії ухвали - два місяці.

Копію ухвали направити до Кам`янського РУП ГУНП в Донецькій області для організації її виконання.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого в ОВС ВРЗСТ СУ ГУНП в Донецькій області майора поліції ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 17.09.2025 о 16.50 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1