Провадження № 1-кс/202/7620/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 про скасування постанови дізнавача СД ВП №2 ДРУП ГУНП в Днвпропетровській області ОСОБА_5 від 10.09.2025 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000176 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпра звернулася ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 зі скаргою на постанови дізнавача СД ВП №2 ДРУП ГУНП в Днвпропетровській області ОСОБА_5 від 10.09.2025 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000176 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

В обґрунтування скарги представник заявника зазначив, що 13.05.2025 ОСОБА_4 звернулася до Дніпровського РУП №2 ГУНП у Дніпропетровській області із заявою про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України злісного ухилення від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини. На підставі заяви до ЄРДР внесено відомості за №0000176 та розпочато досудове розслідування, яке здійснювала дізнавач СД ВП №2 ДРУП ГУНП у Дніпропетровській області лейтенант поліції ОСОБА_5 10.09.2025 дізнавач винесла постанову про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, мотивуючи рішення відсутністю складу кримінального правопорушення. Постанова направлена заявниці поштою та отримана 09.10.2025. На думку заявника, постанова є передчасною, незаконною та необґрунтованою, оскільки: неправильне тлумачення ознак "злісного ухилення". Висновок про відсутність складу злочину через відсутність офіційного працевлаштування ОСОБА_6 суперечить судовій практиці. Значна заборгованість (187 770,10 грн), тривале невиконання рішення суду та систематичне ухилення від сплати аліментів підтверджують наявність злісності незалежно від офіційного доходу. Дитина має тяжкі вроджені захворювання та потребує постійного лікування, що посилює суспільно небезпечний характер бездіяльності батька; неповнота та однобічність досудового розслідування. Дізнавач не встановила реальний майновий стан боржника, не вжила заходів для з`ясування місця його перебування та можливих джерел доходів. Ігноровано факт наявності у ОСОБА_6 зареєстрованого транспортного засобу, який був вивезений і перебуває у розшуку, що може свідчити про приховування майна; безпідставне визнання відсутності умислу. Висновок про відсутність умислу ґрунтується лише на відсутності офіційного працевлаштування, що не відповідає практиці Верховного Суду, згідно з якою свідоме ухилення від сплати аліментів може підтверджувати умисел; факти примусового стягнення у виконавчому провадженні. Індустріальний ВДВС м. Дніпра неодноразово застосовував заходи примусового виконання, які боржник ігнорував, що підтверджує злісний характер його дій; встановлення недостовірних відомостей у постанові. У документі зазначено, що ОСОБА_6 не був повідомлений про судове засідання, що спростовується рішенням суду від 12.04.2017 у справі №206/1322/17, де зафіксовано належне повідомлення боржника. Викладення неправдивих відомостей свідчить про упередженість та порушення принципів повного, всебічного й об`єктивного дослідження обставин. З огляду на викладене, досудове розслідування проведено формально та неповно, висновок про відсутність складу злочину є безпідставним, а постанова про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню як незаконна та необґрунтована.

Представник заявника в судовому засіданні скаргу підтримала, підтвердила доводи, викладені у скарзі та просила її задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явилася, про день час та місце розгляду клопотання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали скарги, зокрема копію оскаржуваної постанови, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження.

Згідно п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст. ст. 2, 284 КПК України).

Ч. 3 ст. 110 КПК України передбачено, що рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови.

Відповідно постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови (ч. 5, 7 ст. 110 КПК України).

Як неодноразово вказував ЄСПЛ «розслідування повинно бути ефективним». Так, у справі «Аднаралов проти України» (Заява № 10493/12) ЄСПЛ зазначив, що розслідування має бути ретельним. Це означає, що державні органи завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (див. вищезазначене рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov and Others v. Bulgaria), пп. 103 et seq.). Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, серед іншого, покази свідків та висновки судових експертиз (див. рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» (Tanrikulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, пп. 104 et seq., ECHR 1999-IV, та «Гюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року). Будь - який недолік розслідування, що стає на заваді встановленню причин та винних осіб, є загрозою недотримання цього стандарту.

Відповідно до ч. 4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень (ч. 2 ст. 9 КПК).

Так, статтею 2 КПК України визначено, що одним із завдань кримінального провадження є забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У ч. 2 ст. 9 КПК України закріплено обов`язок прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно з положеннями ст. 25 КПК України прокурор, слідчий в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення зобов`язані в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 284 КПК України передбачено, що однією з підстав для закриття кримінального провадження є встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

За змістом ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, покладається за загальним правилом на слідчого та прокурора.

Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 94 КПК України передбачено, що, зокрема, слідчий, прокурор, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Отже, вищенаведені положення кримінального процесуального законодавства передбачають, що рішення про закриття кримінального провадження може бути прийнято лише у результаті проведення ефективного, повного та всебічного досудового розслідування. Досудове розслідування може вважатись всебічним та повним лише, якщо під час його проведення слідством було об`єктивно встановлено всі обставини справи, проведено всі слідчі (розшукові) та процесуальні дії для встановлення таких обставин, надану належну правову оцінку встановленим фактам та на підставі положень закону і фактичних даних прийнято процесуальне рішення.

Постановою дізнавача сектору дізнання Дніпровського РУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області від 10.09.2025 року закрито кримінальне провадження № 0000176 від 13.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

За змістом оскаржуваної постанови кримінальне провадження закрите у зв`язку з відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Разом з тим, вирішуючи питання про закриття кримінального провадження слідчий не обґрунтував про відсутність складу кримінального правопорушення, а лише зазначено що ОСОБА_6 під час судового засідання за позовом щодо стягнення аліментів присутнім не був, з матеріалами виконавчого провадження щодо примусового стягнення з нього аліментів не ознайомлений, про кримінальну відповідальність у разі ухилення від сплати аліментів попереджений не був, 19.01.2024 був звільнений з АТ «Укрзалізниця» і після чого ніде не працевлаштований, тобто не має постійного офіційного доходу, в зв`язку з чим дізнавач прийшов до висновку, про відсутність в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

Водночас, відповідно постанови Касаційного кримінального суду Верховного Суду (зокрема справа № 175/3922/19 від 19 серпня 2021 року), злісне ухилення це тривале та наполегливе невиконання обов`язку зі сплати аліментів, що може виражатися як у активних діях (приховування доходу/майна), так і у пасивній формі ігноруванні вимог державного виконавця, відсутності будь- яких дій для працевлаштування чи погашення заборгованості. Висновок дізнавача про відсутність складу злочину лише через "відсутність постійного офіційного доходу" є хибним і суперечить судовій практиці. Велика заборгованість (187 770,10 грн) та тривале ненадходження коштів свідчать про злісність та систематичний характер бездіяльності ОСОБА_6 , незалежно від наявності офіційного місця роботи. Особа, яка має обов`язок, повинна вживати всіх можливих заходів для його виконання.

Окрім того, дізначем не врахована значна заборгованість (187 770,10 грн), тривале невиконання рішення суду та систематичне ухилення від сплати аліментів підтверджують наявність злісності незалежно від офіційного доходу, а також те, що дитина має тяжкі вроджені захворювання та потребує постійного лікування, що посилює суспільно небезпечний характер бездіяльності батька; неповнота та однобічність досудового розслідування. Дізнавачем не встановлено реальний майновий стан боржника, не вжито заходів для з`ясування місця його перебування та можливих джерел доходів. Проігноровано факт наявності у ОСОБА_6 зареєстрованого транспортного засобу, який був вивезений і перебуває у розшуку.

Таким чином, ненадання вказаним обставинам належної правової оцінки свідчить про неповноту досудового розслідування та порушення вимог статей 9, 22 та 91 КПК України, які зобов`язують орган досудового розслідування забезпечити повне, всебічне та об`єктивне дослідження всіх обставин кримінального провадження.

Слідчий суддя зазначає, що відповідно до завдань кримінального провадження, визначених статтею 2 КПК України, основною метою діяльності органів досудового розслідування є забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування, з метою ефективного виявлення обставин вчинення кримінального правопорушення, осіб, які його вчинили, та прийняття відповідного процесуального рішення.

Приймаючи рішення про закриття кримінального провадження, дізнавач зобов`язаний був діяти в межах та у спосіб, передбачений КПК України. Зокрема, він мав здійснити всі можливі заходи для всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин, що мають істотне значення для кримінального провадження, належно оцінити зібрані докази в їх сукупності, встановити істину у справі та лише після цього ухвалити обґрунтоване рішення про її закриття.

Постанова про закриття кримінального провадження, як процесуальний документ, повинна відповідати вимогам, установленим статтею 110 КПК України, зокрема містити належне мотивування, виклад фактичних обставин справи, посилання на відповідні докази, правову оцінку діяння та конкретне правове обґрунтування рішення про припинення кримінального переслідування.

Разом з тим, аналіз змісту оскаржуваної постанови свідчить про її формальний характер, відсутність достатніх підстав та належного правового обґрунтування прийнятого рішення, а також неналежну оцінку доказів, наявних у матеріалах провадження.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що постанова дізнавача про закриття кримінального провадження не відповідає вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим підлягає скасуванню як необґрунтована та такою, що прийнята з порушенням норм кримінального процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. 303, 305-307, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову дізнавача сектору дізнання Дніпровського РУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 10.09.2025 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000176 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1