Справа № 635/7955/25
Провадження № 1-в/635/774/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_3 про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України, клопотання Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України засудженого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 засуджений за вироком Нововодолазького районного суду Харківської області від 04 липня 2024 року, який змінений ухвалою Харківського апеляційного суду від 17 вересня 2024 року, за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі.

ОСОБА_3 та ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)» звернулися до суду з клопотанням про звільнення від покарання або пом`якшення покарання ОСОБА_3 на підставі ч.ч. 2, 3 ст. 74 КК України.

Прокурор в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій проти задоволення клопотання не заперечував, просив розглядати справу без його участі.

Представник державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи без його участі.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі.

Суд, розглянувши заяви прокурора, представника державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» та засудженого, дослідивши матеріали справи та оглянувши матеріали особової справи ОСОБА_3 встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Харкова, громадянин України, який має середню освіту, не працевлаштований, не одружений, раніше засуджений за вироком Ленінського районного суду міста Харкова від 10 серпня 2006 року за ч. 2 ст. 263 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік; за вироком Нововодолазького районного суду Харківської області від 20 липня 2006 року за ч. 1 ст. 263 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік; за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 липня 2008 року за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 263, ст. 70, ст. 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 28 жовтня 2009 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 1 місяць 25 днів; за вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 02 грудня 2010 року за ч. 2 ст. 186, ст. 69, ч. 1 ст. 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 23 серпня 2012 року за відбуттям строку покарання; за вироком Ленінського районного суду міста Харкова від 08 листопада 2013 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений 21 жовтня 2014 року умовно-достроково на невідбутий строк 3 місяці 15 днів; за вироком Красноградського районного суду Харківської області від 27 квітня 2017 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 5 місяців арешту; за вироком Нововодолазького районного суду Харківської області від 15 вересня 2017 року за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років 10 днів позбавлення волі, звільнений 28 грудня 2019 року умовно-достроково на невідбутий строк 7 місяців 18 днів; за вироком Нововодолазького районного суду Харківської області від 04 липня 2024 року, який змінений ухвалою Харківського апеляційного суду від 17 вересня 2024 року, за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3статті 74 Кримінального кодексу України.

Так 09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року.

Згідно вказаного Закону стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, кримінальна відповідальність настає у випадку якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У силу ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21 зроблено висновок щодо декриміналізації викрадення чужого майна шляхом крадіжки та наголошено, що Закон України від 18 липня 2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-ІХ, мають зворотну дію в часі.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України передбачено, що, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу ІV цього кодексу для відповідного року.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

З викладеного вбачається, що два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений за вироком Нововодолазького районного суду Харківської області від 04 липня 2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі; за ч. 1 ст. 357 КК України до 1 року позбавлення волі; за ч. 3 ст. 357 КК України до 1 року позбавлення волі; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі на строк 5 років; строк відбуття покарання обчислювати з моменту звернення вироку до виконання та затримання ОСОБА_3 ..

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 17 вересня 2024 року вирок Нововодолазького районного суду Харківської області від 04 липня 2024року - в частині призначеного покарання за ст. 357 КК України змінено; вважати ОСОБА_3 засудженим за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі; за ч. 1 ст. 357 КК України призначено покарання у виді 1 року обмеження волі; за ч. 3 ст. 357 КК України призначено покарання у виді 1 року обмеження волі; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на 5 років.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», з 01.01.2024 прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлено в розмірі 3028,00 гривень.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, що відповідно станом на 2024 рік становить 3028,00 гривень.

Відповідно до вироку Нововодолазького районного суду Харківської області від 04 липня 2024 року ОСОБА_3 вчинив:

05 лютого 2024 року кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, чим спричинив матеріальну шкоду на загальну суму у розмірі 1189,00 гривень, що складає менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент вчинення засудженим кримінального правопорушення;

у період з 12 лютого 2024 року по 14 лютого 2024 року кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, чим спричинив матеріальну шкоду на загальну суму у розмірі 2355,50 гривень, що складає менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент вчинення засудженим кримінального правопорушення.

Отже, враховуючи, що вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, вчиненого ОСОБА_3 , становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановлених станом на 1 січня звітного року, у якому було скоєно кримінальне правопорушення, вчинене ним діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караним на теперішній час.

Враховуючи вищезазначене, внесені законодавцем зміни призвели до декриміналізації діяння і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Таким чином, суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18 липня 2024 року за яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Частина 2 ст. 74 КК України встановлює кримінально-правовий наслідок зворотної дії закону, що скасовує кримінальну протиправність діяння. Якщо злочин декриміналізовано після набуття законної сили вироком суду, яким особа засуджена за такий злочин із призначенням їй покарання, вона має бути негайно звільнена від призначеного судом покарання. Це, зокрема, означає, що, якщо особа відбуває призначене їй покарання - вона звільняється від його невідбутої частини.

У зв`язку з викладеним суд дійшов висновку про звільнення на підставі ч. 2 ст. 74 КК України засудженого ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Нововодолазького районного суду Харківської області від 04 липня 2024 року, який змінений ухвалою Харківського апеляційного суду від 17 вересня 2024 року, за ч. 4 ст. 185 КК України у зв`язку з усуненням караності діяння.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22 серпня 2024 року у справі № 567/507/23 (провадження № 51-7110 км 23), щодо набуття чинності змін до законодавства України в частині визначення розміру вартості викраденого майна, за яке передбачено адміністративну відповідальність, що, як наслідок, впливає на розмір матеріальної шкоди, у разі заподіяння якої настає кримінальна відповідальність, а також з висновком про застосування відповідних частин статей 185,190,191 КК України з урахуванням положень Закону №3886-IX, зробленим об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду в постанові від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21.

Водночас за вироком Нововодолазького районного суду Харківської області від 04 липня 2024 року, який змінений ухвалою Харківського апеляційного суду від 17 вересня 2024 року, ОСОБА_3 засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України які є кримінально-караними діяннями.

Таким чином, ОСОБА_3 слід вважати засудженим за вироком Нововодолазького районного суду Харківської області від 04 липня 2024 року, який змінений ухвалою Харківського апеляційного суду від 17 вересня 2024 року, за ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357, ст. 70 КК України до 1 року обмеження волі, при цьому суд враховує, що за вказаним вироком ОСОБА_3 відбув покарання, оскільки з 19 листопада 2024 року почав відбувати покарання у виді позбавлення волі, а відповідно до п.п. б) п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Згідно ч. 3 ст. 534 КПК України, виправдувальний вирок або судове рішення, що звільняє обвинуваченого з-під варти, виконуються в цій частині негайно після їх проголошення в залі судового засідання.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що засуджений ОСОБА_3 підлягає негайному звільненню з місць позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 377, 534, 537, 539 КПК України, ст. 74 КК України, Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», суд

ПОСТАНОВИВ:

клопотання ОСОБА_3 , Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання за вироком Нововодолазького районного суду Харківської області від 04 липня 2024 року, який змінений ухвалою Харківського апеляційного суду від 17 вересня 2024 року, за ч. 4 ст. 185 КК України у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за вироком Нововодолазького районного суду Харківської області від 04 липня 2024 року, який змінений ухвалою Харківського апеляційного суду від 17 вересня 2024 року, за ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357, ст. 70 КК України до 1 року обмеження волі, та таким, що відбув призначене покарання.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» негайно.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» для виконання в частині звільнення засудженого.

Ухвала суду в частині звільнення засудженого з Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» підлягає негайному виконанню.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області.

Суддя ОСОБА_1