ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/818/415/26 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст.186 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2026 колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Салтівського районного суду м.Харкова від 14 жовтня 2025 року стосовно ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, який є особою з інвалідністю 2 групи, зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно ст. 89 КК України раніше не судимий, -

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.308, ч.2 ст.307 КК України та йому призначено покарання за:

- ч.3 ст.308 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією всього особистого майна;

- ч.2 ст.307 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією всього особистого майна.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_8 покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 обчислюється з моменту його фактичного затримання, а саме з 30 червня 2025 року.

На підставі ч. 5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк тримання під вартою (строк попереднього ув`язнення), виходячи із співвідношення, згідно якого одному дню тримання під вартою (попереднього ув`язнення) відповідає один день позбавлення волі.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Вирішено долю речових доказів та витрат за проведення експертизи.

Як встановив суд, ОСОБА_8 , страждаючи на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, 08.06.2023 у невстановлений час, розпочав лікування у КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня», що розташована за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 18 А, де йому згідно висновку лікаря встановлено діагноз «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності - (F.11.22)»

У зв`язку із чим ОСОБА_8 був прийнятий на програму замісної підтримувальної терапії у КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня», що розташована за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 18 А, підписавши у вказаному медичному закладі «заяву про отримання наркотичних засобів, психотропних речовин та/або прекурсорів і виконання призначень лікаря», та засвідчивши, що не перебуває в інших програмах замісної підтримуючої терапії в закладах будь якої форми власності, в тому числі в інших областях України, не вживає та не отримує за рецептом інших наркотичних та психотропних засобів, підписавши інформаційний лист для хворого про правила поводження з препаратами наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, недопущення їх використання не за медичним призначенням, розпочав лікування в даному закладі на програмі замісної підтримувальної терапії, в ході якого почав отримувати для прийому лікарський засіб «метадон гідрохлорид» 100 мл. на добу, що містить у своєму складі наркотичний засіб метадон, відповідно до Порядку проведення замісної підтримувальної терапії хворих з опіоїдною залежністю, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України №200 від 27.03.2012.

В подальшому ОСОБА_8 , дізнавшись про спрощений порядок функціонування програми замісної підтримуючої терапії та неналежне ведення установами замісної підтримувальної терапії єдиної бази даних пацієнтів, які на ній перебувають, всупереч Наказу Міністерства охорони здоров`я України 27 березня 2012 року № 200 «Про порядок проведення замісної підтримувальної терапії осіб з психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання опіоїдів», не маючи реального наміру лікування від наркотичної залежності, та всупереч підписаним зобов`язанням щодо не перебування на програмах ЗПТ в інших медичних закладах, в останнього у невстановлений день, час та місці виник злочинний умисел на незаконне заволодіння наркотичним засобом - метадоном, шляхом обману з метою його подальшого неконтрольованого використання.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , 29.06.2023 у невстановлений час, продовжуючи отримувати в КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня» за призначенням метадон, діючи умисно, всупереч вимог ЗУ «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, №60/95-ВР, ЗУ «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995, №62/95-ВР, маючи умисел на незаконне заволодіння наркотичними засобами шляхом шахрайства, не подавши заяви до КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня», про припинення перебування на ЗПТ та постановки на облік в іншому закладі охорони здоров`я, прибув до іншого суб`єкта господарської діяльності ТОВ Медичний центр «Аксіома Медікал», який знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Харківських Дивізій, 17, де ввів в оману та приховав від медпрацівників даного закладу інформацію про отримання ним замісної підтримувальної терапії в іншому закладі охорони здоров`я, а саме у КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня».

Після чого, ОСОБА_8 засвідчив у заяві та договорі, що на момент взяття його на облік до ТОВ медичний центр «Аксіома Медікал» він не знаходиться на обліку та лікуванні в інших закладах охорони здоров`я такого ж профілю, не перебуває на інших програмах замісної підтримуючої терапії в закладах будь якої форми власності, в тому числі в інших областях України, не вживає та не отримує за рецептом інших наркотичних та психотропних засобів, після чого підписав інформаційний лист для хворого про правила поводження з препаратами наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, недопущення їх використання не за медичним призначенням, розпочав лікування в даному закладі на програмі ЗПТ, в рамках якої почав отримувати лікарський засіб «Таb.Methadoni» по 100 мг. на добу (за схемою наприклад з 29.06.2023 до 08.07.2023 (на 10 діб)).

Таким чином, ОСОБА_8 , 29.06.2023, 09.07.2023, 19.07.2023, 29.07.2023, 08.08.2023, 18.08.2023, 28.08.2023, 07.09.2023, 17.09.2023, 27.09.2023, 07.10.2023, 27.10.2023,

06.11.2023, 18.11.2023, 03.01.2024, 27.01.2024, 07.02.2024, 24.02.2024, 08.03.2024, 05.04.2024, 25.04.2024, 15.05.2024, 29.05.2024, 10.06.2024, 24.06.2024, 12.07.2024, 22.07.2024, 03.08.2024, 19.08.2024, 08.09.2024, 23.09.2024, 23.10.2024, 07.11.2024, 29.12.2024, 10.01.2025, 28.03.2025, 14.04.2025 у робочий час медичного центру «Аксіома Медікал», точний час не встановлено, перебуваючи за адресою: м. Харків, вул. Харківських Дивізій, 17, у медичному центрі «Аксіома Медікал», шляхом обману отримав від медичних працівників наркотичний засіб метадон, тим самим незаконно заволодів у ТОВ МЦ «Аксіома Медікал», пігулками метадону «Таb.Methadoni» по 25 мг.- 1 шт., загальною кількістю - 1670 пігулок по 25 мг., в яких міститься наркотичний засіб метадон, обіг якого згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, обмежено, загальною масою кількісного вмісту наркотичного засобу метадону - 41,75 г., що є особливо великим розміром, з метою його подальшого неконтрольованого використання.

Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 308 КК України, - незаконне заволодіння наркотичними засобами у особливо великих розмірах, шляхом шахрайства.

Крім того, ОСОБА_8 будучі особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.308 КК України, переслідуючи корисливу мету - отримання прибутку в результаті незаконного збуту наркотичного засобу - метадон, точну дату та час не встановлено, при невстановлених обставинах, незаконно придбав наркотичний засіб - метадон, у невстановленому місці та розмірі, яку став незаконно зберігати за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , для подальшого збуту.

30 червня 2025 року приблизно о 09 год. 15 хв. ОСОБА_8 в ході проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки наркотичного засобу - метадон, реалізуючи свій злочинний умисел, маючи корисливий мотив, направлений на незаконний збут вищевказаного наркотичного засобу, зберігаючи при собі наркотичний засіб «метадон», перебуваючи за адресою: м. Харків, вул. Ахієзєрів, 18А, де з метою особистого збагачення за рахунок збуту наркотичного засобу, за попередньою домовленістю зустрівся з ОСОБА_9 - особою, якій доручено проведення оперативної закупки, де останній за попередньою домовленістю передав ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 300 гривень, як оплату раніше домовленої суми за збут наркотичного засобу «метадону» у пігулках, після чого ОСОБА_8 збув ОСОБА_9 наркотичний засіб «метадон» у пігулках, кількістю 6 шт.

В подальшому, цього ж дня приблизно о 09 год. 30 хв., за адресою: м. Харків, вул. Глобинська, 20, ОСОБА_9 добровільно видав шість пігулок у блістері на якому напис «Метафін ІС», які є наркотичним засобом - «метадон», загальною масою кількісного вмісту наркотичного засобу метадону - 0,132 г., обіг якого згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, обмежено, який ОСОБА_8 , незаконно придбав, зберігав з метою збуту, та незаконно збув при вищевказаних обставинах.

Незаконні дії ОСОБА_8 були задокументовані та викриті працівниками поліції, якого фактично затримано у порядку ст. 208 КПК України 30.06.2025 о 10 год. 20 хв. за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 54, в ході якого у ОСОБА_8 виявлено та вилучено: 27 пігулок у блістерах на яких напис «Метафін ІС», які є наркотичним засобом - «метадон», загальною масою кількісного вмісту наркотичного засобу метадону - 0, 594 г., які ОСОБА_8 зберігав для подальшого збуту.

Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України - незаконне придбання, зберігання наркотичного засобу з метою збуту, та незаконний збут наркотичного засобу, вчинені особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 308 КК України.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, прокурор у кримінальному провадженні та захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.

Під час апеляційного розгляду, прокурор в суді апеляційної інстанції відмовився від поданої ним апеляційної скарги, про що надав відповідну заяву.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок суду змінити, призначивши більш м`яке покарання. В обґрунтування доводів зазначає, що ОСОБА_8 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.308, ч.2 ст.307 КК України, визнав у повному обсязі та підтвердив обставини вчиненого ним кримінальних правопорушень, викладених в обвинувальному акті. Поряд із цим, суд першої інстанції не врахував й інші захворювання, які має ОСОБА_8 , а саме: цироз печінки, гепатіт В, трофічні виразки на гомілках, які призводять до нестерпного болю. Звертають увагу на те, що на кожному судовому засіданні були видні перев`язані бинтом гомілки, з яких проступала кров та рідина з виразки, у зв`язку з чим викликалась швидка допомога. Стан здоров`я обвинуваченого постійно погіршується, а в умовах перебування під вартою належна медична допомога взагалі не надається. Окремо зазначають, що у ОСОБА_8 є мати пенсіонерка та має певні захворювання, і він єдиний хто може надавати їй допомогу та забезпечити догляд.

Заслухавши доповідь головуючого судді, вислухавши доводи захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили пом`якшити обвинуваченому покарання, а також прокурора, який не вбачав підстав для задоволення апеляційної скарги сторони захисту, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо фактичних обставин справи у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307, ч.3 ст.308 КК України, які в суді першої інстанції сторонами не заперечувались і відносно яких, відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, докази не досліджувались, колегія суддів, на підставі ч.2 ст. 394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє.

Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, згідно з ч.2 ст.409 КПК України, може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно до ст.414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

У частині 2 ст. 50 КК України зазначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, відомості про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд діяв з дотриманням вимог статей 50 та 65 КК України, а саме суд першої інстанції врахував ступень тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.308 КК України, конкретні обставини вчинення цих кримінальних правопорушень, а також відомості про особу обвинуваченого, який відповідно до ст.89 КК України раніше не судимий, перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатра, наявність у обвинуваченого інвалідності 2 групи, а також хронічних захворювань.

Обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, щиросердно розкаявся у скоєному, у зв`язку з чим, суд першої інстанції визнав це обставиною, яка пом`якшує його покарання.

Обставин, які обтяжують покарання, судом першої інстанції не встановлено.

Суд першої інстанції, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст.50 КК України, обираючи міру покарання, передбачену санкціями закону, за яким визнав ОСОБА_8 винним, вважав за необхідне призначити останньому остаточне покарання із застосуванням ч.1 ст.70 КК України у виді позбавлення волі з реальним його відбуттям та конфіскацією майна.

При цьому, суд першої інстанції не знайшов підстав для призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, ніж передбачене законом, на підставі ст.69 КК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду та вважає, що призначене ОСОБА_8 покарання відповідає вимогам закону, за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для його виправлення, справедливим і таким, що не суперечить положенням закону України про кримінальну відповідальність.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що кримінальне правопорушення, за яким ОСОБА_8 визнано винним, являє собою підвищену суспільну небезпеку, оскільки злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів визначається, насамперед, поширенням та згубним впливом наркоманії та токсикоманії, мають надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлений тяжкими наслідками не лише для здоров`я конкретної особи, а й для здоров`я населення, економіки та суспільства в цілому. Більш того, категорія цих правопорушень має велику свою актуальність в умовах воєнного стану та має негативний вплив на правосвідомість громадян.

Таким чином, вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, зокрема, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, та відомості про особу обвинуваченого характеризують його як особу схильну до вчинення кримінальних правопорушень та про високий рівень суспільної небезпечності, а тому колегія суддів вважає, що виправлення обвинуваченого можливо лише в його ізоляції від суспільства.

Доводи сторони захисту про те, що у ОСОБА_8 є мати, яка є пенсіонеркою та має ряд захворювань, у зв`язку з чим потребує його допомоги, як і сам ОСОБА_8 , який є інвалідом 2 групи, не є достатніми підставами для пом`якшення обвинуваченому покарання, оскільки ці обставини існували і на час вчиненого ним тяжких злочинів, але не спинили останнього від його скоєння.

Більш того, посилання сторони захисту на незадовільний стан здоров`я обвинуваченого, який постійно погіршується, у зв`язку з чим необхідне постійне прийняття лікування, колегія суддів бере до уваги, однак ці обставини не можуть бути самостійною підставою для пом`якшення призначеного судом першої інстанції покарання.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що згідно з Порядком взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженим спільним наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року № 239/5/104, особа, яка взята під варту, має право на вільний вибір лікаря.

Особи, які перебувають під вартою, та є хворими, отримують медичну допомогу (консультування, обстеження, лікування) в амбулаторних умовах в медичних частинах у присутності персоналу медичної частини, а тому перешкоди для лікування ОСОБА_8 під час відбування покарання відсутні, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги сторони захисту, на думку колегії суддів, є суб`єктивними та непереконливими.

При цьому, сторона захисту не позбавлена процесуальної можливості звертатися з клопотаннями про призначення судово-медичної експертизи з метою встановлення захворювань, які перешкоджають утриманню особи під вартою.

Таким чином, призначене обвинуваченому покарання за ч.3 ст.308, ч.2 ст.307 КК України відповідає вимогам статей 50 та 65 КК України, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає правових підстав для зміни оскаржуваного вироку, з урахуванням доводів, зазначених в апеляційній скарзі сторони захисту.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції, що у мотивувальній частині вироку суду обвинувачення ОСОБА_8 за ч.3 ст.308, ч.2 ст.307 КК України зазначено про те, що встановлено досудовим розслідуванням, а не судом, що є явною опискою та підлягає виправленню судом першої інстанції в порядку ст.380 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би безумовними підставами для скасування вироку, судом апеляційної інстанції також не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Салтівського районного суду м.Харкова від 14 жовтня 2025 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий -

Судді: