КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 758/8214/25 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/4846/2025 Доповідач в суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

та секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 13 червня 2025 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000269 від 01.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 13 червня 2025 року задоволено клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 про арешт майна.

Накладено арешт на майно вилучене під час проведення обшуку 03.06.2025 у квартирі АДРЕСА_1 , а саме на: банківські картки в кількості 7 штук, зокрема AT КБ «Приватбанк»: №№ НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 ; НОМЕР_1 ; Монобанк №№ НОМЕР_4 ; НОМЕР_5 ; AT «ПУМБ» №№: НОМЕР_6 ; НОМЕР_7 ; SSD-накопичувач «Kingstone»; печатку ТОВ «Інвікт торг» (); печатку ТОВ «Спеціалізовано-транспортні експедиторські системи» (); документи: нотаріально завірений протокол зборів ТОВ «Ремітехмастер» від 14.04.2025 та виписка з ЄДРПОУ щодо ТОВ «Ремітехмастер»; виписку з ЄДРПОУ щодо ТОВ «Будівельна фірма «Новотехбуд»; копію довіреності від 20.01.2025 від ОСОБА_8 на ОСОБА_9 , лист №б/н від 15.04.2025 від ТОВ «Стілвуд Україна»; пошкоджений мобільний телефон марки iPhone Apple.

Частково не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить частково скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою частково задовольнити клопотання прокурора, а в частині накладення арешту на SSD-накопичувач «Kingstone», нотаріально завірений протокол зборів ТОВ «Ремітехмастер» від 14.04.2025 та виписка з ЄДРПОУ щодо ТОВ «Ремітехмастер»; виписку з ЄДРПОУ щодо ТОВ «Будівельна фірма «Новотехбуд»; копію довіреності від 20.01.2025 від ОСОБА_8 на ОСОБА_9 , лист №б/н від 15.04.2025 від ТОВ «Стілвуд Україна» - відмовити.

Обґрунтовує доводи апеляційної скарги тим, що подане клопотання про арешт майна в порушення ст.132 КПК України не містить опису дій, які можуть містити в собі об`єктивну сторону будь-якого складу кримінального провадження, що унеможливлює застосування заходів забезпечення, а також жодній особі не повідомлено про підозру.

Апелянт наголошує на тому, що клопотання не містить жодних доказів та ознак того, що вилучене майно під час обшуку набуте в результаті кримінального правопорушення та є речовим доказом.

Прокурор та ОСОБА_6 у судове засідання повторно не прибули, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, про поважні причини свого неприбуття не повідомили та клопотань про відкладення судового засідання не подавали.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 172, ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд за відсутності осіб, які без поважних причин не прибули у судове засідання.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, у провадженні СВ УП в метрополітені ГУНП у м. Києві знаходиться кримінальне провадження №0000269 від 01.09.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. З ст. 191 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні здійснює Подільська окружна прокуратура міста Києва.

03.06.2025 слідчим під на підставі ухвали Подільського районного суду м. Києві (справа №758/6961/25 від 15.05.2025) проведено обшук квартири АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_6 в ході якого виявлено та вилучено:

- банківські картки в кількості 7 штук, зокрема AT КБ «Приватбанк»: №№ НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 ; НОМЕР_1 ; Монобанк №№ НОМЕР_4 ; НОМЕР_5 ; AT «ПУМБ» №№: НОМЕР_6 ; НОМЕР_7 ;

- SSD-накопичувач «Kingstone»;

- печатку ТОВ «Інвікт торг» ();

- печатку ТОВ «Спеціалізовано-транспортні експедиторські системи» ();

документи: нотаріально завірений протокол зборів ТОВ «Ремітехмастер» від 14.04.2025 та виписка з ЄДРПОУ щодо ТОВ «Ремітехмастер»;

- виписка з ЄДРПОУ щодо ТОВ «Будівельна фірма «Новотехбуд»;

- копія довіреності від 20.01.2025 від ОСОБА_8 на ОСОБА_9 ,

- лист №б/н від 15.04.2025 від ТОВ «Стілвуд Україна»;

- пошкоджений мобільний телефон марки iPhone Apple.

Постановою слідчого від 04.06.2025 вищевказані вилучені речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

13.06.2025 ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва накладено арешт на майно вилучене під час проведення обшуку 03.06.2025 у квартирі АДРЕСА_1 , а саме на: банківські картки в кількості 7 штук, зокрема AT КБ «Приватбанк»: №№ НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 ; НОМЕР_1 ; Монобанк №№ НОМЕР_4 ; НОМЕР_5 ; AT «ПУМБ» №№: НОМЕР_6 ; НОМЕР_7 ; SSD-накопичувач «Kingstone»; печатку ТОВ «Інвікт торг» (); печатку ТОВ «Спеціалізовано-транспортні експедиторські системи» (); документи: нотаріально завірений протокол зборів ТОВ «Ремітехмастер» від 14.04.2025 та виписка з ЄДРПОУ щодо ТОВ «Ремітехмастер»; виписку з ЄДРПОУ щодо ТОВ «Будівельна фірма «Новотехбуд»; копію довіреності від 20.01.2025 від ОСОБА_8 на ОСОБА_9 , лист №б/н від 15.04.2025 від ТОВ «Стілвуд Україна»; пошкоджений мобільний телефон марки iPhone Apple.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання прокурора про накладення арешту на вищевказане майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнане речовими доказами у межах кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання та накладення арешту на майно, вилучене під час проведення обшуку 03.06.2025 у квартирі АДРЕСА_1 , а саме на: банківські картки в кількості 7 штук, зокрема AT КБ «Приватбанк»: №№ НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 ; НОМЕР_1 ; Монобанк №№ НОМЕР_4 ; НОМЕР_5 ; AT «ПУМБ» №№: НОМЕР_6 ; НОМЕР_7 ; SSD-накопичувач «Kingstone»; печатку ТОВ «Інвікт торг» (); печатку ТОВ «Спеціалізовано-транспортні експедиторські системи» (); документи: нотаріально завірений протокол зборів ТОВ «Ремітехмастер» від 14.04.2025 та виписка з ЄДРПОУ щодо ТОВ «Ремітехмастер»; виписку з ЄДРПОУ щодо ТОВ «Будівельна фірма «Новотехбуд»; копію довіреності від 20.01.2025 від ОСОБА_8 на ОСОБА_9 , лист №б/н від 15.04.2025 від ТОВ «Стілвуд Україна»; пошкоджений мобільний телефон марки iPhone Apple.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано наклав арешт на вищевказане майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Посилання апелянта на невідповідність арештованого майна критеріям речових доказів є безпідставними, оскільки встановлені слідчим суддею фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого висновку, що арештоване майно може містити відомості, які можуть бути використані як докази факту та обставин вчинення кримінального правопорушення, а отже відповідає ознакам речових доказів, зазначеним в ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для його арешту як речових доказів з метою збереження.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні, а відтак, доводи апеляційної скарги про те, що жодній особі не повідомлено про підозру, не можуть бути такими, що є підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження на даному етапі досудового розслідування, які можуть суттєво позначитися на інтересах власника майна чи інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України.

Ухвала слідчого судді відповідає вимогам ч. 5 ст. 173, 372 КПК України, та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Колегією судів не встановлено порушень слідчим суддею положень ст.ст. 170, 172-173 КПК України, які б слугували підставою для її скасування.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 13 червня 2025 року в оскаржуваній частині - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ________________ ОСОБА_10

Судді:

ОСОБА_11 ____________