Справа № 947/8129/23
Провадження № 1-кп/947/356/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2025 року

Колегія суддів Київського районного суду м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

судді ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

ОСОБА_14

обвинувачених ОСОБА_15 , ОСОБА_16

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000707 від 14.09.2022 року відносно:

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеси, українця, громадянина України, із неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 26.06.2015 року Київським районним судом міста Одеси за ч. 2 ст. 121 КК України до позбавлення волі на строк 7 років;

- 29.04.2016 року Київським районним судом міста Одеси за ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 7 років;

- 09.09.2020 року Київським районним судом міста Одеси за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України, звільненого від призначеного покарання з випробовуванням на строк 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця с. Добрянське, Великописарівського району, Сумської області, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

19 серпня 2022 року близько 20 години 00 хвилин ОСОБА_15 , перебуваючи в будинку ОСОБА_17 , розташованому за адресою: АДРЕСА_4 , на підґрунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх протиправних дій та бажаючи їх настання, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, умисно наніс ОСОБА_17 множинні удари долонями та кулаками, завдавши умисних легких тілесних ушкоджень у вигляді синця обличчя, живота, лівого плечового суглобу та множинні садна в області голови, обох ліктьових суглобів.

Таким чином, ОСОБА_15 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження.

Крім того, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 за попередньою змовою групою осіб, вчинили умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, за наступних обставин.

Так, у проміжок часу близько з 19 годин 30 хвилин 31.10.2022 року по 00 годин 50 хвилин 01.11.2022 року, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_18 , перебували в будинку АДРЕСА_2 , де спільно вживали алкогольні напої.

У зазначений період часу, під час спільного розпивання алкогольних напоїв між ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_18 , на ґрунті раптових виниклих неприязних відносин, виник конфлікт. В ході вказаного конфлікту ОСОБА_16 , взявши маркер з барвником чорного кольору здійснив напис на аркуші формату А4 з ксерокопією паспорту ОСОБА_18 з нецензурним змістом щодо приналежності ОСОБА_18 до осіб з нетрадиційною сексуальною орієнтацією.

Під час вказаного конфлікту у ОСОБА_16 та ОСОБА_15 виник спільний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_18 .

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_16 , діючи спільно з ОСОБА_15 , з метою умисного вбивства ОСОБА_18 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно нанесли останньому множинні удари руками та ногами по тілу, у тому числі по голові та тулубу. Внаслідок нанесених ударів у ОСОБА_18 утворились наступні тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-лицьової травми: садна, забійні рани обличчя, крововиливи з розривом слизової оболонки губ, перелом кісток носа, крововиливи у м`які тканини голови та під мозкову оболонку; закритої травми шиї: темно-червоні вогнищеві крововиливи в ділянці великих ріжків під`язикової кісти, перелом щитоподібного хряща; закритої травми грудної клітки: синці грудей та садна спини, перелом правих 310-го та лівих 311-го ребер з розривами пристінкової плеври, забої легенів; закритої травми живота: розриви печінки; саден та синців кінцівок; чотирьох колотих ран на долонній поверхні лівої кисті; різаної рани правої сідниці, різаної рани в проекції куприка, по серединній лінії; травми промежини: рана перианальної складки з зануренням чужорідного тіла у клітковину прямої кишки.

Смерть ОСОБА_18 перебуває у прямому причинному зв`язку з вищевказаною поєднаною травмою голови, шиї та тулуба у вигляді перелому кісток носа, крововиливу під м`яку мозкову оболонку, перелому щитоподібного хряща, переломів правих та лівих ребер з розривами пристінкової плеври, забоїв легенів, розривів печінки, рани перианальної складки. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_18 став шок.

Далі, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , будучи переконаними в доведенні злочинного умислу до кінця, тобто в смерті ОСОБА_18 , з метою приховування причетності до вчинення злочину, ОСОБА_16 скориставшись мобільним телефоном ОСОБА_18 , здійснив дзвінок на спецлінію «103», де в ході розмови ОСОБА_15 перейнявши слухавку повідомив оператору, що невідомі побили їх знайомого, при цьому не вказавши точну адресу події та обставини.

В подальшому, ОСОБА_16 , зануривши пластиковий фломастер синього кольору в жирову клітковину між прямою кишкою та стінкою сечового міхура ОСОБА_18 спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді травми промежини: рани перианальної складки з зануренням чужорідного тіла у клітковину прямої кишки.

Після чого ОСОБА_15 , продовжуючи дії спрямовані на приховування причетності до вчинення злочину взяв зв`язку ключів, яка належала ОСОБА_18 , та покинув спільно з ОСОБА_16 місце вчинення злочину, зачинивши за собою хвіртку домоволодіння ОСОБА_18 .

Таким чином, ОСОБА_15 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України - умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (умисне вбивство), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Таким чином, ОСОБА_16 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України - умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (умисне вбивство), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_15 вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України визнав у повному обсязі та пояснив, що ОСОБА_17 є його приятелем, у якого 19.08.2022 року він перебував вдома. Через те, що ОСОБА_17 почав висловлювати образи на його адресу, він декілька разів вдарив ОСОБА_17 долонею в область вуха та обличчя.

По епізоду обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України ОСОБА_15 вину не визнав та пояснив суду, що 31.10.2022 року він спільно з ОСОБА_16 у другій половині дня за його пропозицією прийшли до його товариша ОСОБА_18 , у якого вдома близько 6-7 годин вечора перебували сусіди, та всі спільно вживали горілку. Потім сусіди пішли, а він з ОСОБА_16 залишились з ОСОБА_18 , з яким продовжили вживати горілку приблизно до 11 години вечора, все було спокійно, а потім ОСОБА_19 почав ножем різати «грушу», яка висіла, казав, що йому все набридло. Він намагався словами заспокоїти ОСОБА_18 , але ОСОБА_18 його штовхнув, від чого він впав, оскільки у нього раніше була травма ноги. ОСОБА_16 підійшов до ОСОБА_18 і вдарив його лівою рукою в область щоки, від чого ОСОБА_18 впав на підлогу та намагався встати. В цей час ОСОБА_16 вдарив ОСОБА_18 декілька разів ногою по голові та тулубу і ОСОБА_18 втратив свідомість. Він особисто ОСОБА_18 не бив, пошкодження на руці у нього було за тиждень до події. Він намагався привести ОСОБА_18 до тями, затягнувши його на себе з матраца, він хрипів. Він витирав кров з потерпілого. Також додав, що вони всі перебували у стані алкогольного сп`яніння, зі всіх телефонів намагались викликати швидку медичну допомогу, викликали швидку назвали адресу по вул. Довга, однак номер будинку згадати не змогли. Проте, швидку допомогу вони не дочекались, зачинили хвіртку ключами та розійшлись по домівкам.

Також ОСОБА_15 пояснив, що йому невідомо звідки у паспорті ОСОБА_18 з`явився нецензурний напис, також йому невідомо звідки у потерпілого у задньому проході пластиковий фломастер синього кольору. Крім того, ОСОБА_15 зазначив, що коли він тягнув потерпілого на себе для надання допомоги, у потерпілого стрягнулись донизу штани.

Вважає, що прокурором не доведено його попередня домовленість з ОСОБА_16 на вчинення умисного вбивства потерпілого.

Обвинувачений ОСОБА_16 пояснив, що кваліфікація дій за ст. 115 КК України неправильна, оскільки потерпілий погрожував йому ножем, він не мав наміру вбивати потерпілого, попередньої домовленості з ОСОБА_15 на вчинення вбивства не було. Вони викликали швидку медичну допомогу потерпілому, тому вважає, що його дії необхідно перекваліфікувати на ч. 2 ст. 121 КК України. Також пояснив, що він спільно з ОСОБА_15 прийшов до ОСОБА_18 , де знаходили гості, які вживали алкогольні напої та потім пішли, а вони залишились з ОСОБА_18 , з яким спільно випили 1.5 літра горілки. Після чого, ОСОБА_18 почав розмахувати ножем, штовхнув ОСОБА_15 , який впав і кричав від болю. Він штовхнув ОСОБА_18 та вдарив, від чого той впав на підлогу. Взагалі він наніс потерпілому 1 удар в обличчя, від якого він впав, намагався встати з ножем, через що він вдарив потерпілого ногою 1 раз в голову та декілька раз вдарив по тулубу, в область печінки ударів не наносив. ОСОБА_15 взагалі не наносив ударів потерпілому, намагався робити йому штучне дихання, коли тягнув потерпілого на себе, у нього знялись штани. Не може пояснити суду наявність напису у паспорті потерпілого та наявність фломастеру у задньому проході потерпілого. Підтвердив, що вони викликали швидку медичну допомогу, але не дочекались її приїзду та розійшлись.

Потерпілий ОСОБА_20 пояснив суду, що ОСОБА_18 був його братом. Обставини вчинення злочину відносно його брата йому відомі тільки зі слів інших людей, оскільки у той період він перебував за межами України. Обвинуваченого ОСОБА_15 він бачив декілька разів коли він приходив у будинок на АДРЕСА_5 вживати спиртні напої. Обвинуваченого ОСОБА_16 він не знає. Після початку війни ОСОБА_18 почав вживати спиртні напої, коли його цивільна дружина виїхала за кордон.

Свідок ОСОБА_21 пояснила, що 01.11.2022 року близько 11 годин вона виявила труп ОСОБА_18 , який був братом її чоловіка. Він перебував в положенні на животі, головою вниз, без штанів, на ногах були шкарпетки. Все навкруги було у крові та розкидані речі. Також зазначила, що ОСОБА_18 зловживав алкогольними напоями, до нього приходили різні люди, в тому числі ОСОБА_15 .

Свідок ОСОБА_22 , яка є співмешканкою ОСОБА_15 , відмовилась від надання свідчень відповідно до ст. 63 Конституції України.

Свідок ОСОБА_23 пояснив, що приймав участь у якості понятого при проведенні слідчого експерименту, в ході якого обвинувачений показував та розповідав як наносили удари потерпілому. Зауважень не було.

Свідок ОСОБА_24 пояснив суду, що він знайомий з обвинуваченим ОСОБА_15 , обвинуваченого ОСОБА_16 не знає. 31.10.2022 року у першій половині дня він з іншими людьми були у ОСОБА_25 в гостях, святкували день народження на АДРЕСА_5 , вживали спиртні напої до обіду, потім розійшлись. ОСОБА_18 з ОСОБА_15 конфліктів не мав, вони дружили.

Від допиту інших свідків прокурор відмовився, сторона захисту не заперечувала та не наполягала на допиті всіх свідків, зазначених у реєстрі матеріалів досудового розслідування.

Колегією суддів досліджені докази, надані стороною обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 КК України, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України і ОСОБА_16 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме:

По епізоду обвинувачення ОСОБА_15 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України:

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_26 з додатком;

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з потерпілим ОСОБА_17 з додатком;

Висновок судово-медичної експертизи ОСОБА_17 № 1270, відповідно до якого у потерпілого виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця обличчя, живота, лівого плечового суглобу та множинні садна в області голови, обох ліктьових суглобів, які заподіяні 19.08.2022 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_17 підтвердив, що 19.08.2022 року ввечері до нього додому прийшов ОСОБА_27 з товаришем на ім`я ОСОБА_28 . В ході виниклого конфлікту ОСОБА_27 почав його бити, наносив удари близько 5-10 в область голови та тіла. Він при цьому закрив обличчя. Після чого ОСОБА_27 і ОСОБА_28 вони пішли з його дому.

Свідок ОСОБА_29 пояснив, що наприкінці літа 2022 року після розпиття алкогольних напоїв, наступного дня ОСОБА_27 прийшов до ОСОБА_17 та вимагав мобільний телефон, який він забув. Він особисто бачив як ОСОБА_15 наносив удари ОСОБА_17 , а наступного дня бачив у ОСОБА_17 синці.

По епізоду обвинувачення ОСОБА_15 і ОСОБА_16 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України:

Протокол огляду місця події від 01.11.2022 року за адресою: АДРЕСА_2 , з додатками: карта пам`яті об`ємом 32 Гб та ілюстративна таблиця, в ході якого вилучено: змив РБК з підлоги; контрольний змив; ковпачок від маркера синього кольору; змиви з лівої та правої рук трупа; мобільний телефон марки Самсунг; фрагмент паперу А4 з рукописним текстом та слідами РБК; ксерокопія паспорту з рукописним текстом; пластикову пляшку прозору; особові медичні книжки; копії паспортів; фотознімки; скляна пляшка; блокнот коричневого кольору з рукописними написами; держак - дерев`яна палиця; ніж кухонний; ніж; палиця зовні схожа на ніжку від стільця зі слідами РБК; пара шкарпеток; светр тільняшка; светр сірого кольору; труси з наявними пошкодженнями;

Протокол огляду місця події від 01.11.2022 року за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, буд.174/1 додатками: карта пам`яті та ілюстративна таблиця, в ході якого вилучені: сумку чорного кольору, пару кросівок білого кольору з написом «ASTRO», кофту червоного кольору з рукавами чорного кольору та смужками білого кольору з написом «New York Yankees», футболку чорного кольору з написом «MAN», джинси синього кольору та підштаники чоловічі камуфляжного окрасу;

Протокол огляду місця події за адресою: м. Одеса, вул. Дубова роща, буд. 51 з додатками: карта пам`яті та ілюстративна таблиця в ході якого вилучені: куртку чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору, штани темно-сірого кольору зі слідами речовини бурого кольору, светр чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору, труси сірого кольору зі слідами речовини бурого кольору, зв`язку з ключами (6 шт).;

Протокол огляду місця події за адресою: м. Одеса, пров. Валіховський, 4 з додатками: ілюстративна таблиця, в ході якого вилучені: зрізи нігтьових пластин з лівої та правої рук трупа ОСОБА_18 , маркер пластиковий з корпусом синьо-чорного кольору;

Протокол огляду документу від 24.01.2023 року диску з наявними на ньому технічними написами наступного змісту «Verbatim DVD-R 4.7 16x speed vitesse velocidad 120 min»;

Протокол огляду документу від 02 листопада 2022 року, відповідно до якого оглянутий диск з надписом «DVD RW та відтворений 1 аудіофайл під назвою «4164.wav», формату -.wav, розміром 2, 67 МБ, у якому зафіксована телефонна розмова з диспетчером швидкої медичної допомоги, в ході якої ОСОБА_16 у присутності та за участі ОСОБА_15 , повідомляються диспетчеру швидкої допомоги про те, що їх знайомого сильно побили, вони двоє у крові, намагались надати йому допомогу, повідомляють назву вулиці - «Довга», без зазначення номера будинку. Після чого виклик утримано та телефонна розмова закінчена.

Висновком судової криміналістичної експертизи відео-звукозапису № 22-6277 підтверджено, що телефонний дзвінок та телефонна розмова відбулись за участю ОСОБА_16 і ОСОБА_15 .

Висновок судово-медичної експертизи ОСОБА_16 №1516, яким встановлено, що у ОСОБА_16 виявлені наступні тілесні ушкодження: забійна рана на тильній поверхні лівої кисті, два садна на передній поверхні правої гомілки, які утворилися від дії тупих предметів 01.11.2022 року, не були небезпечними для життя, відносяться до легких тілесних ушкоджень. Характер ушкоджень, різна локалізація їх вказують на те, що вони виникли від неодноразової дії тупих предметів, і з урахуванням обставин справи, не могли бути спричинені власною рукою, а також внаслідок падіння з висоти власного зросту.

Висновок експерта № 32 від 01.02.2023 року, яким встановлено, що враховуючи різний характер та локалізацію тілесних ушкоджень, описаних у постраждалого ОСОБА_18 та даних огляду громадянина ОСОБА_15 , з урахуванням посттравматичних змін у ділянці правої нижньої кінцівки ОСОБА_15 , нанесення ударів даною кінцівкою було утрудненим, але можливим.

Висновок експерта від 14.03.2023 року № СЕ-19/115-22/9426-БД;

Висновок експерта від 23.02.2023 року № СЕ-19/115-22/9426-БД, яким встановлено, що виявлені генетичні ознаки крові людини та клітин з ядрами на фрагменті палиці збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_18 , та не збігаються з генетичними ознаками зразків крові ОСОБА_15 і ОСОБА_16 .

Висновок експерта від 02.03.2023 року № СЕ-19/115-22/9431-БД, відповідно до якого генетичні ознаки клітин з ядрами з домішкою крові, виявлені на ножі "1" (об`єкти №№ 1.1, 1.3), клітин з ядрами без домішки крові, виявлені на ножі "1" (об`єкт № 1.2) збігаються між собою, збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_18 та не збігаються з генетичними ознаками зразків ОСОБА_16 і ОСОБА_15 ;

Висновок експерта від 02.03.2023 року № СЕ-І 9/115-22/9437-БД, відповідно до якого генетичні ознаки клітин з ядрами без домішки крові, виявлених у піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластин з лівої руки трупу ОСОБА_18 (об`єкт № 2.1) не збігаються з генетичними ознаками зразків крові підозрюваних ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та належать невстановленій особі чоловічої генетичної статі.

Висновок експерта від 24.02.2023 року № СЕ-19/115-22/9439-БД № СЕ-19/115-22/943, відповідно до якого генетичні ознаки крові людини та клітин з ядрами, виявлених на маркері пластиковому збігаються між собою та т генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_18 та не збігаються з генетичними ознаками зразків крові ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .

Висновок експерта від 06.03.2023 року № СЕ-19/115-22/9436-БД, відповідно до якого генетичні ознаки клітин з ядрами з домішкою крові виявлених на дерев`яній палиці збігаються а генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_18 та не збігаються з генетичними ознаками зразків крові ОСОБА_16 і ОСОБА_15 .

Висновок експерта від 11.04.2023 року № СЕ-19/115-22/9412-БД, відповідно до якого генетичні ознаки клітин з домішкою крові виявлених на склянці "1" (об`єкт № 1.1), клітин без домішки крові виявлених на склянці "2" (об`єкт № 2.2) є змішаними і можуть бути придатні для ідентифікації лише за домінуючим ДНК-профілем. Генетичні ознаки клітин, що домінують серед змішаних генетичних ознак в об`єктах №№ 1.1, 2.2 збігаються між собою, збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові підозрюваного ОСОБА_15 , зразка крові підозрюваного ОСОБА_16 .

Висновок експерта від 16.03.2023 року № СЕ-19/115-22/9434-БД;

Висновок судово-медичної експертизи ОСОБА_15 №1517, відповідно до якого у гр-на ОСОБА_15 виявлені легкі тілесні ушкодження: садна лобної ділянки (1), 2-го пальця правої кисті (1), 4-го пальця лівої кисті (1) та лівої гомілки, які заподіяні 31.10.2022 р. та утворилися від дії тупих твердих предметів, в механізмі виникнення ушкоджень могло мати місце тертя. Локалізація та характер ушкоджень доступні для дії як власної так і сторонньої руки. Різна локалізація та характер ушкоджень нехарактерні для спричинення їх в результаті падіння на площину з висоти власного зросту.

Висновки судово-медичних імунологічних експертиз №1284, №1283, №1282, якими визначені належність крові ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 за ізосерологічною системою АВО;

Висновки судових молекулярно-генетичних експертиз 22/9443-БД, №СЕ-19/115-22/9447-БД, №СЕ-19/115-22/9442-БД, якими визначені генетичні ознаки крові ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .

Висновок судової молекулярно-генетичної експертиза №СЕ-19/115-22/9438-БД, яким встановлено, що генетичні ознаки клітин з ядрами виявлених у змиві "1" (об`єкт М 1.1) не збігаються з генетичними ознаками зразків крові підозрюваних ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та належать невстановленій особі чоловічої генетичної статі.

Висновок судово-медичної імунологічної експертизи №1285, відповідно до якого на марлевому тампоні зі змивом з підлоги кімнати, вилученим 01.11.2022 р. при огляді місця події за адресою: АДРЕСА_2 , виявлена кров потерпілого ОСОБА_18 . Кров підозрюваного ОСОБА_16 виявлена в якості домішки до крові потерпілого ОСОБА_18 , при наявності у нього пошкоджень із зовнішньою кровотечею на момент події. Кров підозрюваного ОСОБА_15 не виявлена.

Висновок судової почеркознавчої експертизи №СЕ-19/102-22/17481-ПЧ, яким встановлено, що рукописний запис «Пидор» в ксерокопії (технічному зображенні) паспорту на ім`я ОСОБА_30 - виконаний ОСОБА_16 .

Висновок експерта судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_18 №3828 з додатками, відповідно до якого при експертизі трупа ОСОБА_18 виявлені ушкодження: а) закрита черепно-лицьова травма: садна, забійні рани обличчя, крововиливи з розривом слизової оболонки губ, перелом кісток носа, крововиливи у м`які тканини голови та під м`яку мозкову оболонку; б) закрита травма шиї: темно-червоні вогнищеві крововиливи в ділянці, великих ріжків під`язикової кістки, перелом щитоподібного хряща; в) закрита травма грудної клітки: синці грудей та садна спини, переломи правих 3-10-го та лівих 3-11-го ребер з розривами пристінкової плеври, забої легенів; г) закрита травма живота: розриви печінки; д) садна та синці кінцівок; е) чотири колоті рани на долонній поверхні лівої кисті; є) різана рана правої сідниці, різана рана в проекції куприка, по серединній лінії; ж) травма промежини: рана перианальної складки з зануренням чужорідного тіла у клітковину прямої кишки.

Ушкодження, які перелічені у п. а, б, в, г, д даних підсумків виникли від ударної дії тупого предмета (предметів), індивідуальні особливості якого (яких) в ушкодженнях не відобразилися.

Ушкодження у вигляді колотих ран на долонній поверхні лівої кисті могли виникнути при дії предмету який має відносно гострі кінці, можливо при дії зубців виделки (на що вказує число ран, розташування їх на одній прямій умовній лінії та однакова відстань між ранами, а саме 0,6 см).

Різані рани правої сідниці та в проекції куприка спричинені дією предмету, кожний має гостру ріжучу кромку, на що вказують рівні неосаднені краї, гострі кінці та значне переважання довжини ран над їх глибиною.

Ушкодження у вигляді, рани ділянки перианальної складки спричинено дією чужорідного тіла, а саме фломастера, який був виявлений у рановому каналі у клітковині прямої кишки.

Комплекс ушкоджень, який складає черепно-лицьову травму, виходячи з ступеня виразності клітинної реакції, встановленої при судово-гістологічній експертизі (крововилив - у м`яких тканинах голови з початковими реактивними змінами, субарахноїдальний крововилив із судинною реакцією) спричинений за десятки хвилин до смерті.

Всі інші ушкодження, виходячи з ступеня виразності клітинної реакції, встановленої при судово-гістологічній експертизі (без реакції, або з судинною реакцією) спричинені за хвилини до смерті.

Виходячи з множинності, механізму та масивності ушкоджень утворення всіх ушкоджень при будь-якому падінні малоймовірно.

Смерть ОСОБА_18 перебуває в прямому причинному зв`язку з вищевказаною поєднаною травмою голови, шиї та тулуба у вигляді перелому кісток носа, крововиливу під м`яку мозкову оболонку, перелому щитоподібного хряща, переломів правих та лівих ребер з розривами пристінкової плеври, забоїв легенів, розривів печінки, рани перианальної складки. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_18 став шок. Після смерті останнього і до судово-медичної експертизи його трупа пройшло близько 15-22 годин.

При судово-токсикологічній експертизі в крові від трупа ОСОБА_18 виявлений етиловий спирт у концентрації 3,20%. Вказана концентрація етилового спирту в крові за життя могла відповідати сильному алкогольному сп`янінню.

Протокол проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_15 з додатком - карта пам`яті об`ємом 16 Гб, відтвореним у судовому засіданні, відповідно до якого встановлено, що під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_15 на місці вчинення кримінального правопорушення надав пояснення та відтворив події вчинення злочину відносно потерпілого, а саме, що він особисто не наносив потерпілому ударів. Через конфлікт, який виник між потерпілим і ОСОБА_16 , ОСОБА_16 наносив удари потерпілому руками і ногами, а він його зупинив. Після чого він намагався підняти потерпілого, від чого впав на підлогу разом з потерпілим. Потім перехилив потерпілого через свою руку, намагався здійснювати штучне дихання потерпілому. Потім ОСОБА_16 викликав швидку медичну допомогу, він особисто повідомив ОСОБА_16 адресу «вул. Довга, 80 чи 90». Також ОСОБА_15 пояснив, що коли вони залишали місце вчинення злочину, потерпілий залишився у положенні спиною доверху з приспущеними штанами. Калитку вони зачинили на ключ, який взяли на столі.

Відповідно до висновків висновку судово-психіатричних експертиз№82, №83 встановлено, що ОСОБА_27 і ОСОБА_16 ,, кожен окремо, на момент скоєння кримінального правопорушення на будь-які психічні захворювання не страждав та не страждає. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує, за своїм психічним станом ОСОБА_27 і ОСОБА_16 , кожен окремо міг і може усвідомлювати свої дії та керувати ними, може постати перед судом.

На підставі досліджених доказів суд дійшов до наступних висновків.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Судом в умовах повної змагальності процесу досліджені в повному обсязі всі докази, надані як обвинуваченням, так і захистом, на підтвердження та спростування винуватості ОСОБА_15 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 КК України, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України і ОСОБА_16 у скоєнні доказів кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, інших в ході судового розгляду не встановлено і можливість збирання доказів вичерпані, що визнано сторонами процесу, які підтвердили відсутність у них доповнень та інших доказів.

Згідно ч. 1 ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини наголошує, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумнім сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Колегія суддів, дослідивши та проаналізувавши в сукупності надані сторонами докази, перевіривши їх на предмет належності та допустимості, ґрунтуючись на засадах справедливості, виваженості та неупередженості, дійшла висновку, що всі зазначені докази у своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, відповідно до ст. 91 КПК України та під час судового розгляду винуватість ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження та винуватість ОСОБА_15 і ОСОБА_16 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України - умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (умисне вбивство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, доведена у повному обсязі.

Колегія суддів критично оцінює показання обвинувачених ОСОБА_15 і ОСОБА_16 про те, що між ними не було попередньої домовленості на вчинення злочину, а також їх показання в частині того, що злочин відносно потерпілого вчинений виключно обвинуваченим ОСОБА_16 , без участі ОСОБА_15 , оскільки такі покази спростовані дослідженими судом доказами.

Суд зазначає, що домовленістю групи осіб про спільне вчинення злочину є узгодження об`єкту злочину, його характеру, місця, часу, способу вчинення та змісту виконуваних функцій, яке може відбутися у будь-якій формі - усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій, що висловлені не у формі усної чи письмової пропозиції, а безпосередньо через поведінку, з якої можна зробити висновок про такий намір.

При кваліфікації злочину, що вчинене групою осіб, виконавці (співучасники) діють узгоджено, з єдиним умислом і кожен з них безпосередньо виконує діяння, що утворюють повністю чи частково об`єктивну сторону складу злочину.

Спільність умислу, спрямованого на умисне протиправне заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_18 (умисне вбивство) за попередньою змовою групою осіб, а саме: обстановка, яка передувала вчиненню злочину, виникнення конфлікту між обвинуваченими і потерпілим в ході розпивання алкогольних напоїв у великій кількості, характер і динамічність дій, кількість, характер і локалізація тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілого, завдання чисельних ударів, в тому числі у життєво важливі органи потерпілого, більшість з яких перебувають в прямому причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_18 , а саме з поєднаною травмою голови, шиї та тулуба у вигляді перелому кісток носа, крововиливу під м`яку мозкову оболонку, перелому щитоподібного хряща, переломів правих та лівих ребер з розривами пристінкової плеври, забоїв легенів, розривів печінки, рани перианальної складки, а також враховуючи, що зазначені тілесні ушкодження спричинені за десятки хвилин до смерті потерпілого, тощо, свідчить про те, що обвинувачені ОСОБА_15 і ОСОБА_16 діяли спільно, узгоджено, тобто діяли як співвиконавці.

Обрану позицію обвинувачених колегія суддів розцінює як спробу уникнення відповідальності за вчинений злочин та спосіб захисту, намаганням зменшити роль кожного з обвинувачених у вчиненні особливо тяжкого злочину за попередньою змовою групою осіб, та як наслідок, пом`якшення ступеню відповідальності за вчинений злочин.

Крім того, позиція обвинувачених ОСОБА_15 і ОСОБА_16 свідчить про намагання приховати дійсний мотив вчинення умисного вбивства потерпілого, який обвинувачені намагаються представити суду у вигляді агресивної поведінки потерпілого відносно обох обвинувачених, зокрема із погрозою застосування ножа, нанесення удару обвинуваченому ОСОБА_15 , від якого той нібито впав, а обвинувачений ОСОБА_16 діяв з метою захисту обвинуваченого ОСОБА_31 та свого особистого захисту, шляхом нанесення удару потерпілому, від якого він впав на підлогу.

Викладена захисна версія обвинувачених не узгоджується з дослідженими судом доказами та суперечить встановленим обставинам вчинення злочину відносно потерпілого.

Колегія суддів зауважує, що чітко викладена позиція захисту обох обвинувачених щодо обставин вчинення злочину, надання обвинуваченими узгоджених між собою показань, жодним чином не пояснює причину здійснення обвинуваченим ОСОБА_16 , (що підтверджено висновком експерта), у паспорті потерпілого нецензурного напису щодо приналежності ОСОБА_18 до осіб з нетрадиційною сексуальною орієнтацією. Також викликають обґрунтовані сумніви показання обвинувачених, які стосуються наявності фломастера, який був виявлений у рановому каналі у клітковині прямої кишки трупу потерпілого та яким заподіяно тілесне ушкодження у вигляді травми промежини: рани перианальної складки, яке перебуває у прямому причинному зв`язку зі смертю потерпілого у сукупності з іншими тілесними ушкодженнями.

Зокрема, надаючи аналогічні показання щодо вчинення злочину або непричетність до вчинення злочину обвинуваченого ОСОБА_15 , які обвинувачені чітко пам`ятають за часом та послідовністю дій, жоден з обвинувачених не зміг пояснити суду яким чином і ким з них двох було спричинено вищезазначене тілесне ушкодження, а саме занурення зазначеного фломастера у задній прохід потерпілого.

В подальшому, при виявленні трупу потерпілого, було зафіксовано, що труп потерпілого перебував у повністю оголеному вигляді нижньої частини тіла, маючи тільки шкарпетки на ногах, стоячи на колінах та впершись головою у підлогу, що свідчить про те, що саме у такому вигляді і положенні обвинувачені залишили потерпілого, оскільки інших осіб, крім двох обвинувачених і потерпілого у приміщенні не було, тілесні ушкодження потерпілому були заподіяні за короткий проміжок часу (десятки хвилин) до настання смерті потерпілого, з урахуванням, що обвинувачені ще деякий час після спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, перебували поряд з ним у приміщенні, здійснюючи телефонний дзвінок у службу «103», що свідчить про те, що вищезазначене тілесне ушкодження було заподіяно саме обвинуваченими на ґрунті раптово виниклих неприязних особистих стосунків, про які обвинувачені не виявили бажання надати показання суду.

Зазначена позиція обвинувачених є їх правом, проте жодним чином не доводить викладену ними версію подій.

Вищезазначені встановлені судом обставини повністю спростовують показання обвинувачених про те, що в ході надання потерпілому первинної допомоги обвинуваченим ОСОБА_15 з потерпілого припустились штани, що свідчить про те, що обвинувачені надали суду неправдиві показання.

Щодо позиції захисту про відсутність у діях обвинуваченого ОСОБА_16 складу кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України та необхідність перекваліфікації його дій за ч. 2 ст. 121 КК України, колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

За змістом ст. 24 КК України наявність вини у формі умислу передбачає, що особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала або свідомо припускала їх настання.

Враховуючи правову позицію Верховного Суду, викладену у Постанові від 14 вересня 2021 року у справі №381/1869/18, колегія суддів зазначає наступне.

Визначальним для розмежування умисного вбивства та умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, є ставлення винного до наслідку у вигляді смерті. Якщо у складі умисного вбивства таке ставлення є умисним, то у складі злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК, це ставлення є необережним.

Для вирішення питання про наявність в особи умислу необхідно враховувати сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

В ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_16 , не заперечуючи факт заподіяння тілесних ушкоджень, заперечив наявність у нього умислу на заподіяння смерті потерпілому.

В обґрунтування необхідності перекваліфікації дій на ч. 2 ст. 121 КК України через відсутність умислу на вбивство, обидва обвинувачених зазначили, що вони здійснили виклик швидкої медичної допомоги для потерпілого.

Для розмежування умисного вбивства із умисним тяжким тілесним ушкодженням, що спричинило смерть необхідно встановити ставлення винного до наслідку у вигляді смерті. При цьому потрібно враховувати те, що винний може вчинити умисне вбивство як з прямим, так і з непрямим умислом.

Якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання, то йдеться про вчинення нею відповідних діянь із прямим умислом.

Якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання, то має місце вчинення відповідних діянь з непрямим умислом.

У разі вчинення діяння із непрямим умислом, особа хоч і не бажає настання суспільно небезпечних наслідків, однак припускає їх настання.

Твердження сторони захисту про те, що подальша поведінка обвинувачених свідчить про відсутність умислу на вбивство потерпілого, а саме виклик швидкої медичної допомоги, колегія суддів відхиляє, оскільки такі дії обвинувачених не спростовують наявність у діях обвинувачених ОСОБА_15 і ОСОБА_16 складу злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пунктах 4, 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненогодіяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характерілокалізаціюпораненьтаінших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, характер їх стосунків. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Дослідженими судом доказами, в тому числі показаннями обвинувачених в ході судового розгляду, встановлено, що обвинувачені, здійснивши телефонний дзвінок, в ході телефонної розмови з диспетчером швидкої медичної допомоги свідомо повідомляють їй неправдиву інформацію про те, що їх товариша сильно побили невідомі їм особи, а також повідомляють про те, що вони обидва нібито через намагання надати первинну допомогу потерпілому, мовою оригіналу «все в крови», що не відповідає дійсності.

Крім того, обвинувачені не повідомляють диспетчеру адресу їх перебування поряд з потерпілим, посилаючись на те, що ОСОБА_15 не пам`ятає номер будинку, що також не відповідає дійсності, оскільки в ході судового розгляду встановлено, що при вході на подвір`я наявна табличка із зазначенням точної адреси будинку, ОСОБА_15 до події багато років товаришував з потерпілим, систематично приходив разом з ним до його будинку, що також не відповідає дійсності та свідчить про умисне неповідомлення точної адреси перебування потерпілого, який на той момент, зі слів обвинувачених, був живий та потребував медичної допомоги.

Подальша поведінка обвинувачених, які залишили потерпілого у приміщенні, покинули місце вчинення злочину, при цьому зачинили двері ключами потерпілого, тим самим створили перешкоду для потрапляння до приміщення, де перебував потерпілий, медичних працівників або будь-яких інших осіб.

Зазначена поведінка обвинувачених при встановлених обставинах свідчить про те, що фактично обвинувачені спільними та узгодженими діями здійснили інсценування виклику швидкої медичної допомоги для надання допомоги потерпілому, не маючи насправді дійсного такого наміру, що свідчить про направленість умислу саме на позбавлення життя потерпілого, передбачали і бажали смерті потерпілого, виконавши всі необхідні для цього дії, тобто довели злочин до кінця.

Враховуючи викладені обставини, колегією суддів не встановлені підстави для перекваліфікації дій ОСОБА_16 на ч. 2 ст. 121 КК України, як вважає сторона захисту.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченим суд виходить із встановленої ст. 50 КК України мети не тільки кари, а й виправлення і запобігання вчинення нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує, визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду.

Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання виправлення засудженого.

Відповідно до ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_15 і ОСОБА_16 судом не встановлено.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_15 є рецидив кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_16 судом не встановлено.

У справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03) зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Згідно з приписами ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого ОСОБА_15 , при визначенні покарання колегія суддів враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме ставлення обвинуваченого до скоєного, який вину не визнав, не усвідомив неправомірність своїх дій, не жалкує про вчинене, тому визнає його особою небезпечною для суспільства та вважає, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства з призначенням покарання у виді позбавлення волі.

Суд не вбачає правових підстав для визнання поведінки обвинувачених ОСОБА_15 і ОСОБА_16 такою, що свідчить про його щире каяття.

Також враховуючи спосіб скоєння злочину, поведінку обох обвинувачених під час скоєння злочину, після скоєння злочину і під час розгляду справи судом, суд приходить до висновку, що обвинувачені, кожен окремо, характеризуються жорстокістю, підвищеною збудливістю, неповажним відношенням до людей і є особами схильними до скоєння особливо тяжких злочинів та мають високий рівень небезпеки для суспільства.

Частиною 1 статті 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Конституції України, ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави захищати життя людини.

Відповідно до абзацу 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадян» № 7 від 30.05.1997 року, суди як органи державної влади зобов`язані своєчасно й дієво захищати ці права та свободи шляхом розгляду цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення.

Статтею 2 розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учиненою у Римі 4 листопада 1950 року (ратифікована Україною Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, дата набрання чинності для України 11.09.1997 року) встановлено, що право кожного на життя охороняється законом.

В той же час, у відповідності до п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п. 3 зазначеного Пленуму Верховного суду України, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину , суди повинні виходити з особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив ,мета, спосіб, стадія вчинення кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо.)

Дослідивши дані про особу обвинуваченого ОСОБА_16 , який раніше не судимий, позитивно характеризується, при визначенні покарання колегія суддів враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме ставлення обвинуваченого до скоєного, який вину не визнав, не усвідомив неправомірність своїх дій, не жалкує про вчинене, тому визнає його особою небезпечною для суспільства та вважає, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства з призначенням покарання у виді позбавлення волі.

На переконання суду дане покарання, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) відповідно до практики ЄСПЛ та перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

Водночас, суд зазначає, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, а також відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Судом встановлено, що ОСОБА_15 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України 19.08.2022 року, тобто з дня вчинення кримінального проступку минуло більш ніж три роки.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_15 підлягає звільненню від призначеного судом покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_16 у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеській слідчий ізолятор» до набрання вироком законної сили необхідно залишити без змін.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_15 у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеській слідчий ізолятор» до набрання вироком законної сили необхідно залишити без змін.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Долю речових доказів, суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Питання про процесуальні витрати суд вирішує на підставі ст.124 КПК України,

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 100, 110, 129, 368, 373-374, 376, 392- 395, КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

ОСОБА_16 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_16 у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеській слідчий ізолятор» до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_16 обчислювати з моменту набрання вироком законної сили.

Зарахувати ОСОБА_16 у строк відбування покарання відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України період його попереднього ув`язнення з 01.11.2022 року до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_16 процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 23758 гривень на користь держави.

ОСОБА_15 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_15 звільнити від призначеного покарання за вчинення кримінального проступку, передбаченого за ч. 1 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Провадження у справі за обвинуваченням ОСОБА_15 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України - закрити.

ОСОБА_15 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_15 у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеській слідчий ізолятор» до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_15 обчислювати з моменту набрання вироком законної сили.

Зарахувати ОСОБА_15 у строк відбування покарання відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України період його попереднього ув`язнення з 01.11.2022 року до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_15 процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 23758 гривень на користь держави.

Арешт майна, накладений ухвалами слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 04.11.2022 року - скасувати.

Речові докази: мобільний телефон марки «Самсунг» («Samsung»), моделі GTS 6312, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з наявною у ньому сім-картою оператора «лайфселл», особові медичні книжки на ім`я ОСОБА_32 ; ОСОБА_33 ; ОСОБА_34 ; ОСОБА_35 ; ОСОБА_36 ; ОСОБА_37 ; посвідчення рибалки на ім`я ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_20 , ОСОБА_36 , ОСОБА_40 , ОСОБА_34 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 сумку чорного кольору, пару кросівок білого кольору з написом «ASTRO», кофту червоного кольору з рукавами чорного кольору та смужками білого кольору з написом «New York Yankees», футболку чорного кольору з написом «MAN», джинси синього кольору та підштаники чоловічі камуфляжного окрасу, мобільний телефон марки «Нокіа» моделі 1280, чорного кольору, в робочому працездатному стані, IMEI НОМЕР_3 , з наявному в ньому сім-карткою оператора «лайфсел» з абонентським номером НОМЕР_4 ; куртку чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору, штани темно-сірого кольору зі слідами речовини бурого кольору, светр чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору, труси сірого кольору зі слідами речовини бурого кольору, зв`язку з ключами 6 шт. - повернути за належністю власникам.

- аркуші паперу з рукописним текстом, пластикову пляшку прозору, копії паспортів; фотознімки; блокнот коричневого кольору з рукописними написами; 1 змив речовини бурого кольору з підлоги кімнати, змиви з лівої та правої рук трупа ОСОБА_18 , 1 контрольний змив з підлоги кімнати, 1 ковпачок від маркера синього кольору, скляний стакан та скляний стакан зі слідами РБК, які упаковано до картонної коробки; держак - дерев`яна палиця, яку обгорнуто папером; ніж кухонний та ніж з дерев`яною ручкою, палиця зовні схожа на ніжку від стільця зі слідами РБК, пара шкарпеток, светр типу «тільняшка», светр з капюшоном сірого кольору, труси сірого кольору з наявними пошкодженнями, спортивні штани сірого кольору, маркер пластиковий з корпусом синьо-чорного кольору - знищити;

-ксерокопія паспорту на ім`я ОСОБА_18 з рукописним текстом виконаним барвником синього кольору, зрізи нігтьових пластин з лівої та правої рук трупа ОСОБА_18 - зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Київський районний суд м. Одеси.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3