Житомирський апеляційний суд
Номер провадження №11-сс/4805/768/25
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року колегія суддів Житомирського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

представника власника

майна адвоката: ОСОБА_6

потерпілої: ОСОБА_7

представника потерпілої-

адвоката: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 22 жовтня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання дізнавача про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №000142 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою слідчого судді від 22 жовтня 2025 року відмовлено у накладенні арешту на автомобіль марки «Ніссан-Ліф», VIN НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить гр. ОСОБА_9 .

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що в клопотанні дізнавача відсутня мета арешту майна та відсутнє обґрунтування, яке відношення до кримінального провадження має вищевказаний автомобіль, які обставини кримінального провадження можуть бути підтверджені з використанням останнього; яким з критеріїв частини 1 статті 98 КПК України відповідає автомобіль; в чому полягає необхідність його арешту, які експертизи з вказаним автомобілем призначені.

В апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити в нову ухвалу, якою накласти арешт на автомобіль.

Апелянт зазначає, що слідчий суддя не врахував, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_9 він заволодів автомобілем, який був у фактичному володінні потерпілої ОСОБА_7 так і грошовими коштами останньої.

Стверджує, що вказаний автомобіль є знаряддям вчинення злочину.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 , потерпілу ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, заперечення представника власника майна на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з вимогами ч. 1ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно до змісту статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2 та ч. 3 цієї ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та може бути накладено на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а зокрема є предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій, набуте кримінально протиправним шляхом або отримане юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повній мірі.

Слідчим суддею було встановлено, що СД Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування матеріалів кримінального провадження, відомості про яке 26.10.2024 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001442, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 10.07.2024 між потерпілою ОСОБА_7 та свідком ОСОБА_9 було укладено усну угоду за адресою: м. Житомир, пров. 1-й провул. 1-й Новогоголівський, 16, про придбання ОСОБА_7 автомобілю «Ніссан-Ліф», д.н.з НОМЕР_3 , 2014 року випуску, який належить ОСОБА_9 за 8000 доларів США та 2000 грн, яку ОСОБА_7 мала сплачувати частинами до повного погашення, та після повної сплати коштів автомобіль мали переоформити на ОСОБА_7 .

ОСОБА_7 сплатила близько 5000 доларів США та 2000 грн. Однак, в подальшому, не дійшовши згоди при переоформленні авто, ОСОБА_9 забрав належний йому автомобіль. При цьому. авто за час перебування у користуванні ОСОБА_7 зазнав механічних пошкоджень, у зв`язку з чим він вирахував ці кошти з суми, сплаченої йому ОСОБА_7 , та повернув останній близько 3000 доларів США.

Дізнавач в клопотанні про арешт автомобіля вказав, що у даному кримінальному провадженні необхідно отримати відповідні висновки експертиз, тому у слідства виникла необхідність в накладенні арешту на вилуче майно з метою недопущення його відчуження.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано відмовив у накладенні арешту на зазначене у клопотанні слідчого майно, враховуючи, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні здійснюється за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, а власник майна ОСОБА_9 має статус свідка у даному кримінальному провадженні.

Крім того, автомобіль марки «Ніссан-Ліф», д.н.з НОМЕР_3 , 2014 року випуску, у ОСОБА_9 не вилучався.

Також, в клопотанні дізнавача відсутня мета арешту вказаного автомобіля та відсутнє обґрунтування, яке відношення до кримінального провадження має вищевказаний автомобіль, які обставини кримінального провадження можуть бути підтверджені з використанням останнього; яким з критеріїв частини 1 статті 98 КПК України відповідає автомобіль; в чому полягає необхідність його арешту, які експертизи з вказаним автомобілем вже призначені та які ще необхідно призначити.

Крім того, згідно до фабули кримінального правопорушення, об`єктом злочинних дій є грошові кошти належні ОСОБА_7 , якими за версією слідства заволодів ОСОБА_9 , а транспортний засіб на який просять накласти арешт був у власності саме останнього, а тому апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, що вказане майно не відповідає критеріям визначеним у ст. 98 КПК України та не може бути доказом у цьому провадженні.

Колегія суддів враховує, що на час розгляду справи в суді у вище вказаного автомобіля змінився власник та в свою чергу дізнавачем недоведена його участь чи причетність до кримінального провадження № 0001442 від 26.10.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 22 жовтня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання дізнавача про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №000142 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: