Справа № 145/330/25
Провадження №11-кп/801/1239/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Тиврівського районного суду Вінницької області від 03 грудня 2025 року про застосування заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Гнівань Тиврівського району Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,-

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 03 грудня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу та водночас задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_8 про продовження раніше обраного запобіжного заходу.

Продовжено ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під варто на шістдесят днів до 31 січня 23026 року включно.

Одночасно визначено заставу у розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, за умови внесення якої на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, обвинувачений може бути звільнений з-під варти.

У разі внесення застави обвинуваченим чи іншим заставодавцем покладено на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати до прокурора, суду із встановленою періодичністю або за викликом;

- не відлучатися із населеного пункту, де він проживає, без дозволу прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування з потерпілою та свідками у кримінальному провадженні;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання чи роботи.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання суд виходив з того, що прокурором під час розгляду клопотання доведено обґрунтованість висунутого обвинувачення, а також продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Також на переконання суду визначена застава зможе забезпечити виконання ОСОБА_7 процесуальних рішень

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.

В апеляційній скарзі захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 ставиться питання про скасування ухвали Тиврівського районного суду Вінницької області від 03.12.2025 через істотні порушення кримінального процесуального закону та невідповідність висновків фактичним обставинам провадження. Просить винести своє рішення, яким застосувати до обвинуваченого менш суворий запобіжний захід домашній арешт із забороною залишати житло у певний період доби, або зменшити заставу до мінімальної, визначеної для тяжких злочинів.

Апеляційна скарга мотивована тим, що під час розгляду клопотання суд не взяв до уваги доводи сторони захисту про недоведеність прокурором неможливості застосування менш суворих запобіжних заходів. Окремо захисник вказує на те, що суд не врахував особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, до затримання перебував на службі у Збройних Силах України, є учасником бойових дій, позитивно характеризується, має на триманні малолітню дитину.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав викладених в ній та просив задовольнити її в повному об`ємі.

Інші учасники (прокурор) будучи належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду не з`явились, заяв про поважність причин неприбуття до суду не подавали. Такі обставини відповідно до ч. 4 ст. 405, ст. 422-1 КПК України не перешкоджають проведенню апеляційного розгляду.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідача, виступи захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як убачається з ухвали, місцевим судом зазначені вимоги закону дотримані та висновки про необхідність продовження строку ув`язнення обвинуваченого із одночасним визначенням застави належним чином умотивовані.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

За змістом ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого та вирішення цього питання відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Висновки щодо застосування виключного запобіжного заходу

Стосовно продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд зазначає, що у цьому провадженні ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, пов`язаного із посяганням на життя і здоров`я іншої особи, наслідком вчиненого стала смерть потерпілого. На даний час існує висока імовірність ухилення від суду та незаконного впливу на інших учасників провадження, у тому числі потерпілу та свідків.

Сукупність цих обставин вказує на неможливість застосування менш суворих запобіжних заходів, у тому числі домашнього арешту.

Висновки щодо визначення застави

Відповідно до положень ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя (суд) при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Проте п. 2 абз. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України встановлює винятки з цього правила та зазначає, що слідчий суддя (суд) при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, з-поміж інших щодо злочину, що спричинив загибель людини.

Системний аналіз зазначених норм дозволяє дійти висновку про те, що за наявності обвинувачення особи у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), наслідком якого є загибель іншої людини, вирішення питання про визначення застави, як альтернативного запобіжного заходу, належить до дискреційних повноважень слідчого судді (суду), проте з обовязковим урахуванням підстав та обставин, передбачених ст. 178 КПК України та рішення слідчого судді про визначення або невиначення застави має бути належним чином умотивовано.

Як убачається з оскаржуваної ухвали, у цьому провадженні міцевий суд з огляду на фактичні обставини справи, сукупність ризиків та особи обвинуваченого, вважав за можливе визначити заставу у максимальному розмірі, встановленому для тяжких злочинів.

Частиною четвертою ст. 182 КПК установлено, що розмір застави визначається слідчим суддею (судом) з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, за якими обвинувачується ОСОБА_7 , відповідно до ст. 12 КК України віднесено до тяжкого злочину.

Розмір застави для різних категорій кримінальних правопорушень (злочинів) визначений п. 1-3 абз. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України, та з-поміж інших, щодо осіб, підозрюваних у вчиненні особливо тяжкого злочину, встановлений у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням особи обвинуваченого у цьому провадженні та з метою забезпечення виконання останнім процесуальних рішень, на переконання суду визначений розмір застави є співмірним та таким, що за умови внесення якої забезпечить належну поведінку ОСОБА_7 .

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Тиврівського районного суду Вінницької області від 03 грудня 2025 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України залишити без змін.

Ухвала є остаточною та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді: