Справа №345/7548/25
Провадження № 1-кп/345/172/2026
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.01.2026 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 0000638 від 12.12.2025 про обвинувачення:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженцю, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, РНОКПП НОМЕР_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє 21.01.2025 вироком Калуського міськрайонного суду за ч. 4 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, згідно ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, -

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_2

захисника ОСОБА_5

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 незаконно заволодів транспортним засобом, повторно.

Правопорушення вчинене за наступних обставин.

ОСОБА_2 , будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий корисливий злочин.

Так, 12.12.2025 близько 08:10 год. ОСОБА_2 перебував в м. Калуш Івано-Франківської області по вул. Станіслава Людкевича, неподалік будинку № 7, де на парковці навпроти вказаного будинку помітив транспортний засіб, а саме легковий автомобіль марки «TOYOTA YARIS», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Оглянувши цей транспортний засіб, він побачив, що двері автомобіля не зачинені на замок, а також, що ключі знаходяться в замку запалювання. В цей час, у ОСОБА_2 виник умисел на незаконне заволодіння вищевказаним транспортним засобом.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, без дозволу власника транспортного засобу, незаконно відчинив не зачинені на замок двері транспортного засобу, а саме легкового автомобіля марки «TOYOTA YARIS», реєстраційний номер НОМЕР_2 , сірого кольору, 2006 року випуску, номер кузову НОМЕР_3 , вартістю 217 772 грн., власником якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого перебуваючи у салоні автомобіля, завів його, та поїхав із місця події, чим довів свій злочинний умисел до кінця.

Своїми діями ОСОБА_2 завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 217772 грн.

Обвинувачений ОСОБА_2 в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину визнав в повному обсязі. Підтвердив, що вчинив злочин за обставин, які зазначені в обвинувальному акті. Розповів, що 12.12.2025 в зранку посварився з рідним і пішов з дому гуляти. Йшов по вулиці і побачив припаркований автомобіль марки «TOYOTA YARIS». Мотор автомобіля був не заведений, але ключі знаходились в автомобілі. Він сів в цей автомобіль, запустив мотор і поїхав в село Томашівці, де його вже затримали. Брав цей автомобіль з метою покататись. Усвідомлює, що вчинив неправомірно. Не оспорює вартості викраденого майна, яка вказана в обвинувальному акті. Розкаюється за вчинене, обіцяє, що в подальшому так вчиняти не буде. Просить суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не прибув, проте його представник подала заяву про розгляд справи без її участі та без участі потерпілого. В заяві зазначено, що потерпілий не оспорює фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті. Цивільний позов про відшкодування шкоди потерпілий не заявляє. Щодо міри покарання обвинуваченому, то потерпілий покладається на розсуд суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Оскільки, ні стороною захисту, яка представлена самим обвинуваченим і його захисником, ні стороною обвинувачення, яка представлена прокурором, а ні потерпілими, що вбачається з його заяви, не оспорюються обставини щодо: часу і місця заволодіння транспортним засобом; способу і порядку таємного заволодіння майном потерпілого; вартості викраденого майна; а також форми вини у виді умислу зі сторони, то зі згоди сторін кримінального провадження судом дослідження доказів і фактичних обставин справи було обмежено допитом обвинуваченого, а також дослідженням письмових матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого, визначають місце знаходження речових доказів та підтверджують розмір судових витрат. Щодо решти доказів, то суд визнав недоцільним їхнє дослідження, оскільки, вони стосуються обставин справи, які ніким не оспорюються.

При цьому, суд переконався, що учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин справи та відсутні сумніви у добровільності їхньої позиції. Також, судом роз`яснено учасникам кримінального провадження наслідки щодо позбавлення у такому випадку права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

На підставі зібраних доказів, оцінюючи їх в сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин викладених в обвинувальному акті повністю доведена. Дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Призначаючи покарання суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також сторони захисту і сторони обвинувачення, позицію потерпілого.

Зокрема, суд враховує що ОСОБА_2 під наглядом у лікаря психіатра не перебуває, проте є на обліку в лікаря нарколога, має постійне місце проживання, відсутні як негативні так і позитивні характеристики що нього. Дітей на утриманні не має. Відсутні відомості про його офіційне працевлаштування. Водночас він раніше судимий і вчинив новий злочин маючи не зняту та непогашену судимість за вчинення умисних корисливих злочинів.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_2 на підставі ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття та повне відшкодування завданої шкоди. Обставини, які б відповідно ст. 67 КК України обтяжували покарання обвинуваченому, відсутні.

У судовому засіданні прокурор просив врахувати дані про особу обвинуваченого, обставини вчинення ним злочину і призначити йому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 289 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна.

Сторона захисту просила при призначенні покарання застосувати положення ст. 69 КК України.

Як вбачається із заяви представника потерпілого, потерпілий не наполягає на суворому покаранні.

Враховуючи наведене, а головним чином те, що обвинувачений вчинив злочин будучи раніше судимим і йому вже призначалось покарання у виді позбавлення волі, однак на шлях виправлення він не став, а продовжив злочинну діяльність, суд приходить до переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченого неможливе без ізоляції його від суспільства і йому слід призначити покарання передбачене санкцією ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі.

Водночас, враховуючи вище наведені характеристики обвинуваченого, стан його здоров`я, наявність кількох вище зазначених обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості злочину, враховуючи те, що завдана потерпілому шкода на даний час відшкодована шляхом повернення викраденого майна і потерпілий не наполягає на суворому покаранню для обвинуваченого, то суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання відповідно до нижньої межі санкції ч. 2 ст. 289 КК України.

Таке покарання, на думку суду, буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Дане покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і співрозмірності вчинених протиправних дій. На думку суду виправлення обвинуваченого і запобігання вчиненню ним нових корисливих злочинів не можливе при призначенні більш м`якого покарання. Також, враховуючи те, що обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив новий злочин під час дії іспитового строку за попереднім вироком суду, то відсутні підстави застосовувати положення статей 69 і 75 КК України.

Враховуючи ту обставину, що обвинувачений вчинив новий злочин під час іспитового строку, встановленого вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21.01.2025 р., яким його було засуджено до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, то суд вважає за необхідне застосувати вимоги ч. 1 ст. 71 КК України та до призначеного покарання цим вироком суду частково приєднати не відбуте покарання за попереднім вироком.

Щодо запобіжного заходу.

Ухвалою слідчого судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15.12.2025 р. ОСОБА_2 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Як вбачається з протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, він фактично був затриманий 12.12.2025 року.

Зважаючи на міру покарання, визначену судом, з огляду на особу обвинуваченого, суд вважає, що ризики, які були враховані при обранні запобіжного заходу, залишаються реальними. Тому з метою запобігання уникнення від відбування покарання, призначеного цим вироком суду, та вчиненню нових кримінальних правопорушень, задлязабезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого до набрання вироком законної сили тазвернення вироку до виконання, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_2 слід залишити без змін і продовжити строк його дії до набрання вироком суду законної сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, судові витрати, пов`язані із проведенням експертизи, суд покладає на обвинуваченого.

Відповідно до положень ст. 174 КПК України слід скасувати арешти майна, накладений ухвалою слідчого судді.

Цивільний позов в межах кримінального провадження не заявлявся.

Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 374, 395 КПК України,

у х в а л и в:

Засудити ОСОБА_2 та визнати його винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України і призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21.01.2025 р. і за сукупністю вироків визначити ОСОБА_2 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років і 3 (три) місяці.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_2 у вигляді тримання під вартою залишити без змін і продовжити строк його дії вступу вироку в законну силу.

Строк відбуття покарання ОСОБА_2 рахувати з 12.12.2025 року. Зарахувати в строк відбування покарання строк перебування під вартою до набрання вироком законної сили з розрахунку, що одному дню тримання під вартою відповідає один день позбавлення волі.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18.12.2025 року (справа № 345/7095/25, провадження № 1-кс/345/1056/2025), а саме на автомобіль марки «Toyota Yaris», реєстраційний номер НОМЕР_4 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 належить ОСОБА_6 ; ключ від замка запалювання та циліндрового механізму замка дверей автомобіля марки «Toyota Yaris», реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави:

3565,6 грн. витрат за проведення експертизи № СЕ-19/109-25/17792-Д від 13.12.2025;

2674,2 грн. витрат за проведення експертизи № СЕ-19/109-25/17794-ТР від 13.12.2025;

3565,6 грн. витрат за проведення експертизи № СЕ-19/109-25/17942-АВ від 22.12.2025.

Речові докази:

- відеозаписи на оптичних носіях інформації, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження, залишити там же;

- дактилокарту, заповнену на ім`я ОСОБА_2 , змиви із зовнішніх поверхонь руля та автомобільних переключателів, ручки коробки передач та акустичної панелі автомобіля марки «Toyota Yaris», два сліди рук, які відкопійовано на два відрізки прозорої липкої стрічки, слід взуття, з якого зроблено гіпсовий зліпок, які передано на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області знищити;

- пару чорних чоботів, які поміщено в спецпакет НПУ WAR 1866776, та передано на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області повернути ОСОБА_2 ;

- транспортний засіб автомобіль марки «Toyota Yaris», реєстраційний номер НОМЕР_4 , ключ від замка запалювання та циліндрового механізму замка дверей автомобіля марки «Toyota Yaris», реєстраційний номер НОМЕР_4 , які передано на зберігання ОСОБА_6 , - вважати поверненим за належністю.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_7