КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2025 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 06.09.2023, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Першотравневськ Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком встановлено, що солдат ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, у порушення вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», діючи умисно, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 та продовженого до 18.08.2023, без поважних причин та без дозволу відповідних командирів (начальників), 23 березня 2023 року здійснив самовільне залишення розташування військової частини НОМЕР_1 за адресою в АДРЕСА_3 , та у період з 23 березня 2023 року до 30 квітня 2023 року включно, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби.

Захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання. Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки. В решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, захисник посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Зокрема зазначає, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих обставин і сімейних обставин. Вважає, що обвинувачений мав матеріальну та службову залежність від командування, з чим і пов`язано вчинення кримінального правопорушення. Звертає увагу, що ОСОБА_6 вину визнав, щиро розкаявся, раніше не судимий, неповнолітніх та непрацездатних осіб на утриманні немає, на спеціальних обліках не перебуває, за місцем служби характеризується посередньо, у 2016 році брав участь у бойових діях в районі проведення ООС. Стверджує, що обвинувачений під час несення служби захворів на тяжку хворобу, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення. Звертає увагу, що ОСОБА_6 добровільно з`явився до військової частини, чим припинив вчинення кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, яке є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. Суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, а також наявність обставини, яка пом`якшує покарання, та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

З урахуванням характеру і тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проходження військової служби характеризується посередньо, а також наявності обставини, яка пом`якшує покарання - щирого каяття, суд першої інстанції правильно призначив обвинуваченому покарання у мінімальному розмірі, встановленому санкцією ч.5 ст.407 КК України.

Отже судом першої інстанції при винесенні вироку дотримано вимог ст.ст. 50, 65 КК України, призначено покарання, що відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним правопорушення, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами.

Більш того, положеннями ст.69 КК України передбачено неможливість призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, зокрема, до осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ст.407 КК України.

Таким чином відсутні підстави для пом`якшення ОСОБА_6 покарання та призначення покарання на підставі ст.69 КК України.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 06.09.2023 щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3