Справа № 133/310/23
Провадження №11-кп/801/1141/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Калинівського районного суду від 23.10.2025 року у кримінальному провадженні № 0000554 від 13.10.2022 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263-1, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 347, 348 КК України

за участю сторін провадження:

прокурора: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

обвинуваченого: ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу Калинівського районного суду Вінницької області від 23.10.2025 року, скасувати визначену обвинуваченому ОСОБА_6 заставу у розмірі 302 800 грн та прийняти нову ухвалу, якою не застосовувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвалою Калинівського районного суду від 23.10.2025 року клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 задоволено.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто з 23 жовтня 2025року до 21 грудня 2025 року.

Залишено обвинуваченому ОСОБА_6 раніше визначений ухвалою Вінницького апеляційного суду від 17.10.2025 розмір застави в розмірі сто прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 302800 (триста дві тисячі вісімсот) гривень 00 копійок.

Вимоги апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 мотивовано тим, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, винесеною без урахування всіх фактичних обставин справи; клопотання прокурора подано з безліччю порушень КПК України, зокрема, прокурором не долучено копії матеріалів, якими обґрунтовуються доводи клопотання, доказів вручення йому копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу; прокурором не доведено ризики, визначені ст. 177 КПК України, а судом не взято до уваги те, що наявні у справі докази не доводять його причетність до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, зазначив, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України на даний час не зменшилися, продовжують існувати, ухвала суду першої інстанції є законною та обгрунтованою, захисника ОСОБА_8 , який підтримав в повному обсязі вимоги апеляційної скарги обвинуваченого, обвинуваченого ОСОБА_6 , який просив задоволити апеляційну скаргу, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .

Згідно ст.199 ч.3 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: зокрема виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Вирішуючи питання щодо продовження строків тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Як встановлено під час апеляційного розгляду ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 2631, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 347, ст. 348 КК України.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000554 від 13 жовтня 2022 року по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 2631, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 347, ст. 348 КК України, скерований до суду, триває судовий розгляд.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки відповідно до обвинувального акту ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 2631, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 347, ст. 348 КК України, одне з яких відноситься до категорії особливо тяжких злочинів (ст. 348 КК України) проти життя та здоров`я працівника правоохоронного органу із застосуванням вибухового пристрою, санкція якого передбачає позбавлення волі на строк від дев`яти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.

Крім того, судом враховано, що усвідомлюючи можливу відповідальність за вчинення кримінальних правопорушень, обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки кримінальне провадження ще не завершене, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки суду не були надані докази, які б свідчили про те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які існували на час обрання в ході досудового розслідування обвинуваченому запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою зникли.

Суд першої інстанції обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки на час розгляду клопотання ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися, а жоден із більш м"яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

Приймаючи рішення, суд належним чином умотивував свої висновки щодо залишення застави обвинуваченому ОСОБА_6 , прийняв до уваги положення ч. 4 ст. 182 КПК України, звернув увагу на наявність ухвали Вінницького апеляційного суду Вінницької області від 17.10.2025 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою з застосуванням застави, який становить 302 800 грн, та дійшов висновку про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, залишивши визначений розмір застави судом апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання щодо доводів апеляційної скарги в частині наявності підстав для скасування розміру застави, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Відповідно до практики ЄСПЛ, розмір застави має встановлюватися головним чином з огляду на особу обвинуваченого та ступінь впевненості, що можлива перспектива втрати застави у випадку його неявки у судове засідання буде достатнім стримуючий фактором, щоб позбавити його бажання втекти (рішення у справі «Гафа проти Мальти» (Gafа v. Malta), заява №54335/14, пункт 70, від 22 травня 2018 року)

Позиція Європейського суду стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. У цій справі, Суд, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, підтвердив, що внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

З урахуванням практики ЄСПЛ, положень ч.4 ст. 182 КПК України, ступеню тяжкості інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, обставин їх вчинення, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування розміру застави визначеного ухвалою Вінницького апеляційного суду Вінницької області від 17.10.2025 року.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що клопотання прокурора подано з порушенням вимог КПК України є безпідставними.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Апеляційним судом встановлено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою відповідає вимогам ст. 199 КПК України, містить у собі короткий виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, у яких обвинувачується ОСОБА_6 та їх правову кваліфікацію; виклад обставин, що дають підстави обвинувачувати ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; посилання на ризики, передбачені ст. 177 цього Кодексу, та обґрунтування того, що такі продовжують існувати та не зменшилися; обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Водночас доводи про те, що копію клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою не було вручено обвинуваченому не є підставою для скасування судового рішення у цьому кримінальному провадженні, оскільки ні обвинуваченим, ні його захисником не заявлялося клопотання про відкладення судового засідання з цієї причини, а відтак вони погодилися на його розгляд.

З апеляційної скарги обвинуваченого слідує, що він фактично оскаржує обґрунтованість обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 2631, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 347, ст. 348 КК України.

Питання продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою вирішено на стадії судового розгляду кримінального провадження по суті, тобто прокурором визнано зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта щодо ОСОБА_6 за інкримінованим йому обвинуваченням та прийнято рішення про звернення до суду з обвинувальним актом, який переданий до суду у порядку ст. 291 КПК України.

Відтак ОСОБА_6 набув процесуального статусу обвинуваченого у цьому кримінальному провадженні, а тому обґрунтованість висунутого обвинувачення та його кваліфікація перевіряється судом першої інстанції шляхом дослідження доказів під час розгляду кримінального провадження по суті.

Доводи обвинуваченого про незаконність продовження застосування запобіжного заходу через ненадання оцінки зібраним у кримінальному провадженні доказам, які свідчать про неможливість вчинення ним інкримінованих правопорушень є безпідставними, оскільки встановлення винуватості чи невинуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення є завданням подальшого провадження у справі, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається та продовжується.

При цьому, обґрунтованість обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене під час ухвалення остаточного рішення у кримінальному провадженні.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, урахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, дані про його особу, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та прийняв судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

Відтак істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Калинівського районного суду Вінницької області від 23 жовтня 2025 року без змін, як законна, обґрунтована та вмотивована.

Керуючись ст.422-1 КПК України, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Ухвалу Калинівського районного суду Вінницької області від 23.10.2025 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4