УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання представника ТОВ «РІФІЛО ГРУП» - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна в межах кримінального провадження № 0008791 від 22.07.2017,

В С Т А Н О В И В :

в провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва надійшло клопотання представника ТОВ «РІФІЛО ГРУП» - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна в межах кримінального провадження № 0008791 від 22.07.2017 накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09.04.2020 по справі № 761/10215/20, а саме на: нежитлове приміщення № 1 групи приміщень № 1, загальною площею: 259,2 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), яке зареєстроване на праві власності за ТОВ «РІФІЛО ГРУП» (); нежитлове приміщення № 3 групи приміщень № 1, загальною площею 88,8 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), яке зареєстроване на праві власності за ТОВ «РІФІЛО ГРУП» (); нежитлове приміщення № 2 групи приміщень № 1, загальною площею: 275 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), яке зареєстроване на праві власності за ТОВ «РІФІЛО ГРУП» (); нежитлове приміщення № 4 групи приміщень № 1, загальною площею: 334,2 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), яке зареєстроване на праві власності за ТОВ «РІФІЛО ГРУП» ().

Клопотання мотивовано, зокрема, тим, що арешт накладений на вищевказане нерухоме майно втратив свою актуальність, з огляду на те, що строки притягнення до кримінальної відповідальності, визначені ст. 49 КК України - сплили, у зв`язку із чим конфіскація майна чи спеціальна конфіскація майна застосовані не можуть бути, а відтак, вважає, що подальше безстрокове обмеження прав ТОВ «РІФІЛО ГРУП» як власника нежитлових приміщень на вільне розпорядження своїм майном не виправдане жодними завданнями кримінального провадження та потребами досудового розслідування, у зв`язку із чим арешт накладений на нежитлові приміщення підлягає скасуванню.

У судове засідання представник власника майна та прокурор не прибули, що не перешкоджає розгляду клопотання по суті.

Слідчий суддя, вивчивши матеріли клопотання про скасування арешту майна, враховуючи клопотання сторін, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню із мотивів у ньому наведеним, а також виходячи із наступного.

Судом встановлено, що слідчим відділом Шевченківського УП ГУНП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0008791 від 22.07.2017 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 388 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 09.04.2020 по справі №761/10215/20 задоволено клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП в м. Києві та накладено арешт із забороною відчуження, розпорядження та здійснення будь-яких реєстраційних дій, зокрема, на: нежитлове приміщення № 1 групи приміщень № 1, загальною площею: 259,2 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), яке зареєстроване на праві власності за ТОВ «РІФІЛО ГРУП» (); нежитлове приміщення № 3 групи приміщень № 1, загальною площею 88,8 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), яке зареєстроване на праві власності за ТОВ «РІФІЛО ГРУП» (); нежитлове приміщення № 2 групи приміщень № 1, загальною площею: 275 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), яке зареєстроване на праві власності за ТОВ «РІФІЛО ГРУП» (); нежитлове приміщення № 4 групи приміщень № 1, загальною площею: 334,2 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), яке зареєстроване на праві власності за ТОВ «РІФІЛО ГРУП» ().

Зі змісту ухвали вбачається, що арешт на вказане нерухоме майно було накладено з метою збереження речових доказів, які уважають на етапі постановлення ухвали 09.04.2020 року виправдовували потреби досудового розслідування, в частині розслідування за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 388 КК України.

Так, накладення арешту на майно можливе лише за умови наявності підстав вважати, що воно є доказом злочину, що повинно бути встановлено в судовому порядку на підставі достатніх й допустимих доказів, наданих слідчим.

Разом із тим, з часом тривалості кримінального провадження, обсягу обставин, які розслідуються, прокурор не обґрунтував, що на даний час зберігаються підстави для збереження заборони у вигляді розпорядження нежитловими приміщеннями, зокрема, в господарських цілях юридичної особи, при тому, що ТОВ «РІФІЛО ГРУП» обґрунтував законність походження майна та належність, надані фактичні дані на підтвердження. Право власності ТОВ «РІФІЛО ГРУП» на даний час не оспорено в порядку ГПК України.

Вказане свідчить, що арешт накладений на нежитлові приміщення, які належать ТОВ «РІФІЛО ГРУП», в зазначеному обсязі не відповідає співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження у подальшому.

Таким чином, на тданий час матеріали кримінального провадження не містять вагомих переконливих доказів того, що арештоване майно, набуто ТОВ «РІФІЛО ГРУП» у власність протиправним шляхом або внаслідок вчинення кримінального чи правопорушення.

Крім того, прокурором не доведено, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення його збереження.

Відповідно до Постанови Європейського Суду з прав людини від 09 червня 2005 року по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Європейським Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності та не було свавільним.

Крім того, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» від 23.09.1982) Таким чином, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.1986).

Водночас, у п. 38 рішення по справі «Ісмайлов проти Росії» від 16.10.2008 ЄСПЛ встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

Разом з цим, як вбачається з викладеного, накладений у даному кримінальному провадженні арешт нежитлових приміщень із забороною розпорядження жодним чином не сприяє швидкому, повному та неупередженому розслідуванню у кримінальному провадженні та будь-яким чином не пов`язаний з розслідуванням конкретного злочину, з урахуванням тих обставин, що посадових осіб ТОВ «РІФІЛО ГРУП» не було допитано в ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження.

Таким чином, окрім факту належності майна до предмету злочину, використання його як засобу чи знаряддя вчинення злочину чи одержання внаслідок вчинення злочину та/або встановлення, що воно є доходами від такого майна, для застосування арешту майна сторона обвинувачення повинна надати більш вагомих та переконливих даних для збереження та продовження втручання у права власника.

Натомість жодних відомостей щодо дослідження цих фактів та доказів, які підтверджують наявності у арештованого майна таких ознак, на даний час не встановлено, підстави для його збереження в частині заборони розпорядження майном, не убачаються.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання представника власника майна ТОВ «РІФІЛО ГРУП» про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09.04.2020 року, у кримінальному провадженні №0008791 від 22.07.2017 року, підлягає частковому задоволенню.

Керуючись 131, 132, 170-173, 174, 309 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання - задовольнити.

Частково скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09.04.2020 по справі №761/10215/20 а саме на: нежитлове приміщення № 1 групи приміщень № 1, загальною площею: 259,2 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), яке зареєстроване на праві власності за ТОВ «РІФІЛО ГРУП» (); нежитлове приміщення № 3 групи приміщень № 1, загальною площею 88,8 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), яке зареєстроване на праві власності за ТОВ «РІФІЛО ГРУП» (); нежитлове приміщення № 2 групи приміщень № 1, загальною площею: 275 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), яке зареєстроване на праві власності за ТОВ «РІФІЛО ГРУП» (); нежитлове приміщення № 4 групи приміщень № 1, загальною площею: 334,2 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), яке зареєстроване на праві власності за ТОВ «РІФІЛО ГРУП» ().

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя