ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 686/35079/25

Провадження № 11-сс/820/35/26

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представника власника майна ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Хмельницького апеляційного суду апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 січня 2026 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0003561 від 30.11.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, якою клопотання прокурора задоволено частково та накладено арешт з тимчасовим позбавленням права на відчуження, користування та розпоряджання на розкладний ніж із маркуванням Columbia, -

ВСТАНОВИЛА:

Із ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 січня 2026 року вбачається, що накладено арешт з тимчасовим позбавленням права на відчуження, користування та розпоряджання на розкладний ніж із маркуванням Columbia.

В апеляційній скарзі апелянт прохає ухвалу слідчого судді в частині відмови в накладенні арешту на автомобіль марки «Mercedes-Benz» моделі «E220D», д.н.з. НОМЕР_1 чорного кольору, номер шасі НОМЕР_2 , 2019 року випуску, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та ключ до даного автомобіля, скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Також просить ухвалити нову ухвалу, якою накласти арешт з тимчасовим позбавленням права на відчуження, користування та розпоряджання на автомобіль марки «Mercedes-Benz» моделі «E220D», д.н.з. НОМЕР_1 чорного кольору, номер шасі НОМЕР_4 , 2019 року випуску, який поміщено до спеціального майданчику тимчасово затриманого та заарештованого транспортного засобу, що розташований за адресою: м. Хмельницький, вул. Шухевича, 120Д, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , ключ до даного автомобіля, які належать ОСОБА_7 .

Зазначає, що в ході досудового слідства виникла потреба у арешті транспортного засобу, а саме автомобіля марки «Mercedes-Benz» моделі «Е22D», д.н.з. НОМЕР_1 чорного кольору, номер шасі НОМЕР_4 , 2019 року випуску, з позбавленням права розпорядження, відчуження та користування власником або іншими особами вказаного транспортного засобу, з метою збереження речового доказу, недопущення подальшого спотворення або знищення слідової картини збереженої на транспортному засобі. Оскільки існує необхідність у проведенні слідчих дій за участі потерпілого та свідка із даним транспортним засобом, задля підтвердження або спростування перебування автомобіля 26.10.2025 на місці конфлікту потерпілого ОСОБА_8 та осіб жіночої статі, які пересувались вказаним транспортним засобом.

Отже, з метою збереження речових доказів, а також, запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, на думку апелянта, є необхідність в накладенні арешту на тимчасово вилучене майно, а саме на автомобіль марки «Mercedes-Benz» моделі «E220D», д.н.з. НОМЕР_1 чорного кольору, номер шасі НОМЕР_4 , 2019 року випуску, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та ключ до даного автомобіля.

Заслухавши доповідача, прокурора, який прохав задовольнити апеляційну скаргу, представника власника майна, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, з наступних підстав.

СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003561 від 30.11.2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03.12.2025 було надано дозвіл на проведення обшуку у автомобілі марки «Mercedes-Benz» Е 220D, д.н.з. НОМЕР_1 , 2019 року випуску, який перебуває у власності ОСОБА_7 , з метою відшукання та вилучення комп`ютерної техніки, відеореєстраторів, мобільних телефонів, флеш-носіїв, в яких містяться зображення або відеозаписи із потерпілим ОСОБА_8 на момент конфлікту 26.10.2025 та на момент викрадення останнього 30.11.2025.

31.12.2025 заступником начальника ВРЗСПЖЗО СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_9 було проведено обшук автомобіля марки «Mercedes-Benz» Е 220D, д.н.з. НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , у ході проведення якого було виявлено та вилучено: автомобіль марки «Mercedes-Benz» Е 220D, д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, номер шасі НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , яке поміщено до сейф-пакету №NPU6090754, ключ до даного автомобіля, який поміщено до сейф пакету № NPU6090753 та ніж розкладний чорного кольору із маркуванням Columbia, який поміщено до сейф пакету № NPU6090752.

Постановою слідчого ВРЗСПЖЗО СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_10 від 31 грудня 2025 року вилучені у ході обшуку: автомобіль марки «Mercedes-Вenz» моделі «E220D», д.н.з. НОМЕР_1 чорного кольору, номер шасі НОМЕР_4 , 2019 року випуску, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , ключ до даного автомобіля та ніж розкладний чорного кольору із маркуванням Columbia було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Прокурор Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_5 , шляхом направлення 31.12.2025 поштового відправлення на адресу суду, звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду із клопотанням (зареєстроване у суді 02.01.2026) про накладення арешту на вилучені 31.12.2025 у ході проведення обшуку:автомобіль марки «Mercedes-Вenz» моделі «E220D», д.н.з. НОМЕР_1 чорного кольору, номер шасі НОМЕР_4 , 2019 року випуску, який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить ОСОБА_7 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , ключ до даного автомобіля та ніж розкладний чорного кольору із маркуванням Columbia, із позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування ними.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 січня 2026 року клопотання прокурора задоволено частково, накладено арешт з тимчасовим позбавленням права на відчуження, користування та розпоряджання на розкладний ніж із маркуванням Columbia, в задоволенні решти вимог клопотання - відмовлено.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак зазначених вимог закону слідчий суддя та прокурор, який вніс клопотання про арешт майна, не дотрималися.

Зокрема, згідно з вимогами ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави арешту майна відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу.

З матеріалів судового провадження вбачається, що органом досудового розслідування під час складання вказаного клопотання не в повній мірі дотримано вимог зазначених норм КПК України та Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

На переконання колегії суддів, слідчий суддя дійшла цілком обґрунтованого висновку, що у частині вимог клопотання про накладення арешту на: автомобіль марки «Mercedes-Вenz» моделі «E220D», д.н.з. НОМЕР_1 чорного кольору, номер шасі НОМЕР_4 , 2019 року випуску, який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить ОСОБА_7 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , ключ до даного автомобіля слід відмовити у зв`язку із наступним.

Частиною другою статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, з-поміж іншого, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Диспозиція ч.2 ст. 146 КК України передбачає незаконне позбавлення волі або викрадення людини, вчинені щодо малолітнього або з корисливих мотивів, щодо двох чи більше осіб або за попередньою змовою групою осіб, або способом, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або таке, що супроводжувалося заподіянням йому фізичних страждань, або із застосуванням зброї, або здійснюване протягом тривалого часу.

Незаконне позбавлення волі це утримання людини проти її волі без відповідних правових підстав.

Транспортний засіб марки «Mercedes-Вenz» моделі «E220D», д.н.з. НОМЕР_1 чорного кольору, номер шасі НОМЕР_4 , 2019 року випуску, який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить ОСОБА_7 не відповідає ознакам речового доказу, передбаченого ст. 98 КПК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за ст. 146 КК України, не є знаряддям вчинення злочину, не містить на собі сліди злочину, що можуть бути використані слідством для встановлення обставин справи.

Окрім того, досудовим розслідуванням встановлено, що позбавлення волі ОСОБА_8 відбувалося із використанням автомобіля марки «Hyundai» моделі «Sonata» білого кольору.

Відповідно до висновків ВС, викладених у справах № 153/112/20 від 24.11.2020 та № 748/1457/19 від 02.06.2020, автомобілі не можуть визнаватися знаряддями вчинення злочинів, якщо вони не використовувалися для виконання об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ст. 249 КК та кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК.

Клопотання не містить відомостей щодо використання автомобіля марки «Mercedes-Вenz» моделі «E220D», д.н.з. НОМЕР_1 для виконання об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 146 КК України.

Слідча суддя правильно урахувала і те, що станом на момент звернення прокурора із клопотанням про арешт майна жодній особі у даному кримінальному провадженні, відповідно до ст. 278 КПК України, не вручено письмового повідомлення про підозру.

Доходячи висновку про відсутність підстав для накладення арешту на майно, яке зазначене у клопотанні прокурора, зокрема на: автомобіль марки «Mercedes-Вenz» моделі «E220D», д.н.з. НОМЕР_1 чорного кольору, номер шасі НОМЕР_4 , 2019 року випуску, який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить ОСОБА_7 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та ключ до даного автомобіля, слідчий суддя зазначила наступне.

Даних, які б свідчили про те, що автомобіль підлягає арешту в якості засобу забезпечення кримінального провадження, клопотання прокурора не містить.

Необхідність у проведенні слідчих дій із транспортним засобом для підтвердження або спростування перебування автомобіля 26.10.2025 на місці конфлікту потерпілого та осіб жіночої статі, які пересувалися автомобілем марки «Mercedes-Вenz» моделі «E220D», д.н.з. НОМЕР_1 не обґрунтовує та не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора, а самі слідчі та процесуальні дії можливо провести у найкоротший строк з дня вилучення автомобіля та не потребує його подальшого утримання на спеціальному майданчику.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Таким чином, колегія суддів, вважає, що у даному випадку, такий захід забезпечення як арешт майна не відповідає критеріям розумності і співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту транспортного засобу для його власника.

Відтак, прокурор обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Слідчим суддею при постановленні оскаржуваної ухвали перевірено вказані обставини, які свідчать про відсутність правових підстав для накладення арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів, на яку посилається орган досудового розслідування.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали ретельно перевірялися, проте не знайшли свого підтвердження, оскільки рішення слідчого судді ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, не встановлено та не вбачаються такі і зі змісту апеляційної скарги.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі викладеного і керуючись вимогами ст.ст.2, 8, 9, 12, 98, 131, 170-173, 309 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 січня 2026 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0003561 від 30.11.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, якою клопотання прокурора задоволено частково та накладено арешт з тимчасовим позбавленням права на відчуження, користування та розпоряджання на розкладний ніж із маркуванням Columbia залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: