Справа № 553/4548/25
Провадження № 1-в/553/280/2025
У Х В А Л А

Іменем України

16.12.2025м. Полтава

Подільський районний суд міста Полтави у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання начальника Державної установи «Полтавська виправна колонія (№ 64)» ОСОБА_4 стосовно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , про приведення вироку Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04.05.2023 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 та визначення остаточної міри покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04.05.2023,

в с т а н о в и в:

Начальник ДУ «Полтавська виправна колонія (№ 64)» ОСОБА_6 звернувся до суду з поданням про приведення у відповідність до вимог Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 вироку Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04.05.2023 та визначення остаточної міри покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04.05.2023.

На обґрунтування подання зазначено, що в ДУ "Полтавська виправна колонія (№ 64)" відбуває покарання ОСОБА_5 , який засуджений 04.05.2023 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, відповідно до статті 75 Кримінального кодексу України від призначеного покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки та покладенням обов`язків відповідно до статті 76 Кримінального кодексу України. Вирок набрав законної сили 06.06.2023. 29.08.2024 ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська подання Самарського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" у Дніпропетровській області задоволено. Скасовано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , та направлено його у місця позбавлення волі, для відбування покарання, призначеного за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04.05.2023 в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі. Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_5 .

Ухвала набрала законної сили 06.09.2024. Початок строку покарання 09.09.2025. Кінець строку покарання 09.09.2030.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» у зв`язку з чим просить привести вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 06.06.2023 у відповідність до даного закону.

Засуджений ОСОБА_5 надав суду заяву, в якій просив розглянути заяву за його відсутності.

Начальник ДУ «Полтавської виправної колонії (№ 64)» ОСОБА_6 надав суду заяву з проханням розглянути подання за відсутності представника адміністрації «Полтавської виправної колонії (№64)»

Прокурор проти задоволення подання не заперечував, про що зазначив у заяві.

Відповідно до частини 5 статті 539 Кримінального процесуального кодексу України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Дослідивши матеріали подання, надані начальником ДУ «Полтавської виправної колонії (№64)», суд доходить висновку про таке.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України).

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04.05.2023 ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, відповідно до статті 75 Кримінального кодексу України від призначеного покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки та покладенням обов`язків відповідно до статті 76 Кримінального кодексу України. Вирок набрав законної сили 06.06.2023.

29.08.2024 ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська подання Самарського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" у Дніпропетровській області задоволено. Скасовано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , та направлено його у місця позбавлення волі, для відбування покарання, призначеного за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04.05.2023 в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі. Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_5 .

Засуджений ОСОБА_5 на даний час відбуває покарання у виді позбавлення волі в ДУ «Полтавська виправна колонія (№ 64)».

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX внесено зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема до ст. 51 КУпАП, якими змінено в бік збільшення (до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян) поріг відмежування адміністративної та кримінальної відповідальності за викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати. Вказаний Закон № 3886-IX набрав чинності 09 серпня 2024 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року в справі № 278/1566/21 міститься висновок про застосування норми права, відповідно до якого Закон № 3886 IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886 IX, мають зворотну дію в часі. У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886 IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Сума неоподатковуваного мінімуму доходів громадян в частині кваліфікації кримінальних правопорушень, у тому числі передбачених ст. 185 КК України, встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України для відповідного року (пункт 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 Податкового кодексу України соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04.05.2023 ОСОБА_5 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України за вчинення кримінального правопорушення 05.02.2023, чим завдано матеріальної шкоди на суму 2 600,00 грн, що станом на день вчинення крадіжки складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (менше 2 684,00 грн).

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Таким чином діяння, за вчинення якого засуджено ОСОБА_5 вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04.05.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України, наразі не може вважатись кримінально караним правопорушенням, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого наразі передбачено саме кримінальну відповідальність 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

У зв`язку із зазначеним, оскільки кримінальна караність діяння, за вчинення якого засуджено ОСОБА_5 , усунута, суд доходить висновку про те, що на підставі ч. 2 ст. 74 КК України ОСОБА_5 необхідно звільнити від призначеного покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04.05.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України та негайно звільнити з ДУ «Полтавська виправна колонія (№ 64)».

За таких обставин, подання начальника ДУ «Полтавська виправна колонія (№ 64)» ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись вимогами Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Подання начальника Державної установи «Полтавська виправна колонія (№ 64)» ОСОБА_4 - задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04.05.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

Засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , негайно звільнити з Державної установи «Полтавська виправна колонія (№ 64)».

Копію ухвали направити для виконання до державної установи «Полтавська виправна колонія (№ 64)».

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 7 діб з дня її проголошення.

Головуюча ОСОБА_1