Номер провадження 11-кп/816/1105/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія - Шахрайство
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши, у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми, у режимі відеоконференції, кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 липня 2025 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з правом внесення застави,

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190 КК України, ОСОБА_11 - у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 190 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження, прокурор звернулась до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 2 місяці з визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 грн. з покладенням на останнього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Своє клопотання прокурор вмотивувала тим, що на даний час судовий розгляд кримінального провадження, в якому ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, ще не розпочався, не допитані потерпілі, свідки, не досліджені докази і здійснити дані дії до закінчення строку дії ухвали суду про продовження останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, неможливо. В той же час, як вказувала прокурор, ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які слугували підставою для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшились та залишаються актуальними.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 липня 2025 року, обвинуваченому ОСОБА_6 було продовжено строк тримання під вартою 26 вересня 2025 року включно та визначено останньому заставу у розмірі вісімдесяти прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 грн., з покладенням на нього, у разі її внесення, наступних обов`язків:

-прибувати до Ковпаківського районного суду м. Суми за кожним викликом;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватися від спілкування з потерпілими, свідками та іншими обвинуваченими у провадженні;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за наявності);

-носити електронний засіб контролю.

Не погодившись з таким судовим рішенням, вважаючи його незаконним, обвинувачений ОСОБА_6 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 липня 2025 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою АДРЕСА_1 , з носінням електронного засобу контролю та звільнити його з-під варти.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що Ковпаківським районним судом м. Суми 22 квітня 2025 року було задоволено клопотання його захисника ОСОБА_7 про порушення територіальної підсудності кримінального провадження за його обвинуваченням і станом на 30 липня 2025 року дане рішення скасовано не було, однак, знаючи про це, прокурор все ж таки звернулась саме до Ковпаківського районного суду м. Суми з клопотанням про продовження йому строку дії запобіжного заходу, що, на його думку, є незаконним.

Також, апелянт вказує, що при розгляді клопотання прокурора, він був позбавлений можливості подавати заперечення на доводи сторони обвинувачення, надавати певні докази, на його зауваження щодо відсутності повноважень на розгляд кримінального провадження Ковпаківським районним судом м. Суми уваги звернуто не було, як і проігноровано те, що потерпілі не були повідомлені про проведення підготовчого судового засідання, що вказує на істотні порушення вимог КПК України.

При цьому, апелянт наголошує, що він неодноразово повідомляв, що з обвинуваченням не згоден, що усі докази його винуватості підроблені, а застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було незаконним. Також, він наголошував і на тому, що під час перебування у Сумському слідчому ізоляторі, на нього здійснювався тиск, відбувалося знущання, він не отримував медичної допомоги, і заради особистої безпеки неодноразово просив змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з носінням електронного засобу контролю чи направити в інше місце, і на задоволення поданого клопотання його було переведено до Полтавської установи виконання покарань№23, однак питання безпеки його рідних вирішено не було.

Апелянт вказує, що ризики, на які посилалась у клопотанні прокурор, жодним чином не доведені, при тому, що у державі діє воєнний стан і виїзд з України заборонено, крім того, він вже тривалий час перебуває під вартою і не просить залишити його без запобіжного заходу, а вважає, що достатнім буде застосування до нього цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю, враховуючи, також, і те, що його дружина, яка є переселенкою, тяжко хвора та потребує його догляду та допомоги, і у зв`язку з зазначеним, він не має жодного наміру кудись тікати.

Що стосується ризику незаконного впливу на свідків та інших обвинувачений, то як вказує апелянт, він неодноразово наголошував, що його навмисно тримали в одній камері з іншими учасниками та змушували до тиску на них поки не перевели до іншої установи, а щодо свідків, то ці особи йому невідомі. Крім того, сторона обвинувачення жодного разу не повідомила потерпілих про призначення судового засідання, і якщо прокурору невідомі дані про цих осіб, то залишається незрозумілим, яким чином він зможе на них тиснути.

Крім того, апелянт вказує, що колегією суддів було порушено таємницю нарадчої кімнати, а саме, до того, як суд видалився для прийняття рішення, йому стало відомо, що клопотання прокурора буде задоволено, оскільки судді, порадившись, одразу повідомили його, що наступне судове засідання буде проведено з ним у режимі відеоконференція з Полтавською установою виконання покарань №23, що, з врахуванням всього зазначеного, свідчить про те, що вважати оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою підстави відсутні.

В доповненнях до апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 посилається на те, що у зв`язку з тим, що він звернувся з заявою про вчинення посадовими особами злочину, а саме, фальсифікацію доказів його винуватості, під час перебування у ДУ «Сумський слідчий ізолятор» до нього постійно застосовувався тиск, катування, приниження його честі та гідності, ненадання медичної допомоги, йому та його близьким та рідним весь час погрожували. Під час апеляційного перегляду попередньої ухвали про продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, він вказував на всі ці обставини та просив змінити йому запобіжний захід на більш м`який, однак, колегія суддів їх не врахувала, і після цього тиск на нього посилився, а його життя та здоров`я опинилось під ще більшою загрозою. Про ці обставини він повідомляв колегію суддів Ковпаківського районного суду м. Суми при розгляді питання про продовження йому строку дії запобіжного заходу, однак, враховані вони не були. Суд, нібито, забезпечив йому безпеку, прийнявши рішення про його переведення до Полтавської установи виконання покарань №23, проте, він просив його перевести до іншого управління виконання покарань, що вказує на бездіяльність та приховування дій справжніх злочинців.

У поданих до суду клопотаннях обвинувачений просив:

- конвоювати його з Полтавської установи виконання покарань №23, розглядати дане провадження за його особистої присутності у залі суду та викликати свідків для надання пояснень, які мають істотне значення для даного провадження;

- надати йому можливість провести судово-медичну експертизу, щоб підтвердити його катування, з посиланням на те, що стан його здоров`я після перебування у Сумському слідчому ізоляторі значно погіршився, а у Полтавській установі виконання покарань №23 для встановлення йому чіткого діагнозу та надання належної медичної допомоги можливості немає.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на підтримку апеляційних доводів та вимог, прокурора, який вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, просив залишити її без зміни, апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На думку колегії суддів при вирішенні питання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу, судом першої інстанції вищезазначені вимоги Закону були дотримані в повному обсязі.

Так, з матеріалів, які надійшли до апеляційного суду вбачається, що у провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190 КК України, ОСОБА_11 - у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 190 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження, прокурор звернулась до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн., яке вмотивовано тим, що у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України останній обвинувачується обґрунтовано та що ризики, передбачені ч.ч.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які існували на час застосування вказаного запобіжного заходу, і на даний час залишаються актуальними.

Перевіряючи доводи поданого прокурором клопотання на предмет існування заявлених ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд дійшов вірного висновку про їх актуальність та не зменшення, з врахуванням незмінних обставин даного кримінального провадження.

При цьому, на спростування доводів обвинуваченого з приводу того, що вказані ризики жодним чином не доведені, як і не доведено те, що до нього неможливо застосувати інший, більш м`який запобіжний захід, колегія суддів зауважує, що судом було враховано, що ОСОБА_6 є особою, яка неодноразово, а саме, 18 раз, засуджувалась за вчинення тяжких корисливих злочинів, а на даний час обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який, у разі визнання винуватості, останньому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна та що розгляд даного кримінального провадження ще не розпочався, а відповідно, свідки та потерпілі ще не допитувались.

Саме за наявності вказаного, суд і дійшов висновку, що при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_6 матиме можливість переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та покарання, незаконно впливати на свідків та потерпілих, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, або продовжити те, в якому обвинувачується та задовольнив клопотання прокурора.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів та вважає оскаржуване рішення про доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, цілком обґрунтованим та вмотивованим.

Що стосується апеляційних доводів обвинуваченого, то правильність висновку суду, викладеного в оскаржуваній ухвалі про недоцільність продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, ними не спростовано, оскільки такі доводи не містять обставин, за яких у задоволенні клопотання прокурора слід було б відмовити.

При цьому, колегія суддів зауважує, що матеріалами, які надійшли до апеляційного суду, не підтверджується ні те, що розгляд кримінального провадження за обвинуваченням, в тому числі, ОСОБА_6 за ч. 5 ст. 190 КК України, здійснюється неповноважним судом, ні порушення судом при прийнятті оскаржуваної ухвали таємниці нарадчої кімнати, а тому, посилання останнього в апеляційній скарзі на зазначене, є надуманими та безпідставними.

Крім того, колегія суддів наголошує, що діючими нормами КПК України передбачено, що питання продовження строку дії запобіжного заходу розглядається за обов`язкової участі обвинуваченого, а тому, неповідомлення потерпілих про судове засідання, яке відбулось за участі ОСОБА_6 , та в якому вирішувалось подане прокурором клопотання, не свідчить про те, що запобіжний захід було продовжено останньому у незаконний спосіб.

Що стосується доводів обвинуваченого про те, що докази за його обвинуваченням є підробними, то таким обставинам при розгляді питання законності продовження останньому строку дії запобіжного заходу, колегія суддів оцінки не надає, оскільки визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочинів, здійснюється судом, який у даній справі буде приймати остаточне рішення по суті з наданням відповідної оцінки зібраним доказам як зі сторони обвинувачення, так і зі сторони захисту.

Також, при прийнятті остаточного рішення буде перевірятись і обґрунтованість посилань ОСОБА_6 щодо застосування до нього недозволених методів, а що стосується його доводів про катування та знущання, які мали місце під час перебування його у ДУ «Сумській слідчий ізолятор», то судовим рішення дане питання було вирішено і на даний час останній перебуває у Полтавській установі виконання покарань №23.

Що стосується доводів обвинуваченого про те, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом не було враховано наявність у нього хворої дружини, якій потрібна його допомога, то вони не є тими беззаперечними обставинами, за яких продовжувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не було б підстав, і на думку колегії суддів, в даному випадку, неможливість застосування до останнього більш м`яких запобіжних заходів, прокурором у клопотання доведена у повному обсязі.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ст. 182 КПК України, судом першої інстанції було визначено розмір застави, у разі сплати якої ОСОБА_6 буде звільнений з під варти та перебуватиме на волі.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, вказане судове рішення слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

Що стосується заявлених обвинуваченим клопотань, то у їх задоволенні було відмовлено, з огляду на те, що дане судове засідання було проведено у режимі відеоконференції між Сумським апеляційним судом та вказаною установою за участі ОСОБА_6 , який надавав свої пояснення на підтримку апеляційних доводів та висловлював заперечення щодо оскаржуваної ухвали.

А тому, з огляду на вказане, за відсутності необхідності безпосередньої участі ОСОБА_6 в апеляційному суді у залі суду та у допиті свідків саме по даному провадженню, у задоволенні поданого останнім клопотання про конвоювання його з Полтавської установи виконання покарань №23 та у виклику свідків, було відмовлено.

Відмовлено було і у задоволенні клопотання обвинуваченого щодо надання йому можливості провести судово-медичну експертизу, щоб підтвердити його катування, оскільки при розгляді обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вирішення вказаного питання Законом не передбачено.

Керуючись ст. 404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 липня 2025 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави - залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 та на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3