ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 639/1822/24

провадження № 51-5494 км 24

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 , (у режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001493 від 05 жовтня 2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за касаційною скаргою захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_6 , на ухвалу Харківського апеляційного суду від 14 листопада 2024 року стосовно ОСОБА_6 .

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 червня 2024 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 307 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна.

Зараховано ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 11 лютого по 04 квітня 2024 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Також цим вироком, серед іншого, ухвалено повернути заставодавцю ОСОБА_8 заставу в розмірі 107 360 грн, внесену 03 квітня 2023 року за обвинуваченого ОСОБА_6 .

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 14 листопада 2024 року вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 червня 2024 року стосовно ОСОБА_6 змінено.

Виключено з мотивувальної частини вироку кваліфікуючу ознаку ч. 2 ст. 307 КК «особливо небезпечний наркотичний засіб».

Пом`якшено ОСОБА_6 із застосуванням ст. 69 КК покарання за ч. 2 ст. 307 КК з позбавлення волі на строк 6 років із конфіскацією майна до позбавлення волі на строк 3 роки з конфіскацією всього належного йому майна.

У решті вирок місцевого суду залишено без зміни.

За обставин, детально викладених у вироку, з урахуванням змін, зазначених в ухвалі суду апеляційної інстанції, ОСОБА_6 було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК, з огляду на таке.

ОСОБА_6 , усвідомлюючи кримінальну караність злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів, ігноруючи вимоги статей 7, 12, 17, 25 Закону України від 15 лютого 1995 року № 60-95-ВР «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» (в редакції Закону від 28 грудня 2015 року № 530-V), Закону України від 15 лютого 1995 року № 62/95-ВР «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також зловживання ними», наказу Міністерства охорони здоров`я України від 20 серпня 2008 року № 481 та наказу Міністерства охорони здоров`я України від 29 липня 2010 року № 634 «Про внесення змін до наказу МОЗ від 01.08.2000 № 188», маючи прямий умисел, спрямований на незаконне придбання, зберігання з метою збуту та незаконний збут наркотичного засобу - канабісу, усвідомлюючи суспільно небезпечний, протиправний характер своїх дій, бажаючи цього, за не встановлених слідством обставин, в особи (осіб), особистість якої (яких) процесуально встановити в ході досудового розслідування не виявилося за можливе, в невстановлений період часу, однак:

- не пізніше 18 жовтня 2023 року незаконно придбав наркотичний засіб - канабіс (0,2828 г), який почав незаконно зберігати за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

- не пізніше 11 лютого 2024 року, діючи повторно, незаконно придбав наркотичний засіб - канабіс, розфасував його в один прозорий полімерний згорток і почав незаконно зберігати при собі, з метою збуту.

Разом з тим ОСОБА_9 , усупереч вказаним вище законам України, діючи з умислом, спрямованим на незаконний збут наркотичного засобу - канабісу, з метою незаконного особистого збагачення, діючи з корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у формі збуту наркотичного засобу - канабісу та бажаючи цього, перебуваючи біля будинку № 116 на вул. Григорівській у м. Харкові, у ході негласної слідчої (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки:

- 18 жовтня 2023 року об 11 год 11 хв незаконно збув громадянину ОСОБА_10 прозорий полімерний пакет із наркотичним засобом - канабісом (0,2828 г), за що отримав від нього грошові кошти в сумі 400 грн;

- 11 лютого 2024 року приблизно о 10 год 20 хв незаконно збув громадянину ОСОБА_10 один полімерний прозорий згорток, усередині якого була речовина рослинного походження, за що отримав від нього грошові кошти в сумі 500 грн.

Разом з тим ОСОБА_6 , діючи з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, усвідомлюючи кримінальну караність злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів, з метою систематичного отримання прибутку від їх збуту, ігноруючи наведені вище вимоги, діючи повторно, маючи прямий умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу з метою подальшого збуту, в невстановлений період часу, однак не пізніше 11 лютого 2024 року, за не встановлених слідством обставин незаконно почав зберігати за адресою свого проживання 71 кущ речовини рослинного походження у висушеному стані, а також паперовий згорток, усередині якого наявна речовина рослинного походження у висушеному стані, з метою збуту до моменту вилучення.

Згідно з висновком експерта Харківського НДЕКЦ МВС від 29 лютого 2024 року № СЕ-19/121-24/4922-НЗПРАП надані на дослідження речовини рослинного походження масою 3,0951 і 1647,2 г є наркотичним засобом - канабісом. Маса канабісу в перерахунку на суху речовину становить 2,7748 і 1506,0185 г.

Протиправні, злочинні дії ОСОБА_6 були припинені співробітниками поліції, якими 11 лютого 2024 року проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_6 , у ході якого було виявлено та вилучено вказані вище речовини рослинного походження, паперовий згорток, а також полімерну пляшку з нашаруванням речовини темного кольору, які знаходилися у вказаному домоволодінні.

Таким чином, ОСОБА_9 незаконно придбав та зберігав у великих розмірах з метою збуту наркотичний засіб - канабіс загальною масою 1 508,7933 г.

Вимоги, викладені в касаційній скарзі, та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_6 , посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості та особі засудженого, просить:

- змінити ухвалу суду апеляційної інстанції;

- пом`якшити ОСОБА_6 покарання;

- на підставі ст. 75 КК звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, визначити останньому іспитовий строк 3 роки та покласти на нього визначені судом обов`язки;

- в іншій частині ухвалу суду апеляційної інстанції залишити без зміни.

Так, доводи касаційної скарги захисника зводяться до необхідності застосування стосовно ОСОБА_6 інституту звільнення від відбування покарання.

На обґрунтування вимог захисник з підстав, детально наведених у касаційній скарзі, посилається на те, що ОСОБА_6 , серед іншого:

- визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК, і щиро розкаявся;

- вчинив кримінальне правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних та інших обставин;

- виключно позитивно характеризується за місцем свого проживання, не притягувався до будь-якої відповідальності;

- позитивно характеризується за місцем роботи;

- має на утриманні матір, яка перебуває на пенсії та тяжко хворіє,

а тому просить суд касаційної інстанції визнати вказані обставини як пом`якшуючі покарання обставини.

Указує, що суд апеляційної інстанції в цілому визнав та врахував усі вказані вище пом`якшуючі покарання обставини, проте фактично не визнав останні три з них як пом`якшуючі в розумінні ч. 2 ст. 66 КК і не знайшов підстав для застосування положень ст. 75 КК.

Також захисник вважає, що:

- під час судового розгляду справи прокурором не було доведено обставин, які би свідчили, що застосування стосовно ОСОБА_6 ст. 75 КК буде неправомірним та недостатнім для забезпечення мети покарання;

- доводи прокурора про те, що ОСОБА_6 не може умовно відбувати покарання, нічим не підтверджені, є неспроможними та непереконливими.

Від учасників касаційного провадження заперечень на касаційну скаргу захисника не надходило.

Позиції інших учасників судового провадження

У судовому засіданні:

- захисник ОСОБА_7 і засуджений ОСОБА_6 підтримали касаційну скаргу та просили її задовольнити;

- прокурор ОСОБА_5 заперечувала щодо задоволення касаційної скарги захисника, просила оскаржуване судове рішення залишити без зміни, а подану касаційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши позиції учасників судового провадження, перевіривши наведені в касаційній скарзі доводи та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

Мотиви Суду

Згідно зі ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПКпідставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 413, 414 КПК.

Зі змісту касаційної скарги видно, що рішення судів попередніх інстанцій у частині доведеності винуватості ОСОБА_6 та кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 307 КК захисник у суді касаційної інстанції не оскаржує, а тому в касаційному порядку вони не перевіряються.

Що стосується вимоги касаційної скарги захисника щодо пом`якшення ОСОБА_6 покарання, то Суд, ураховуючи надані матеріали кримінального провадження, не може взяти її до уваги як обґрунтовану з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції, вирішуючи питання про вид та міру покарання ОСОБА_6 , урахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК відноситься до категорії тяжких злочинів, великий обсяг вилученого в нього канабісу, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, працевлаштований неофіційно, за місцем роботи і проживання характеризується позитивно, має на утриманні хвору матір.

Обставиною, яка пом`якшує обвинуваченому покарання, місцевий суд урахував повне визнання вини та щире каяття. Обставин, що обтяжують обвинуваченому покарання, суд не встановив.

З огляду на зазначене місцевий суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років із конфіскацією майна.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи вирок місцевого суду в порядку апеляційної процедури за апеляційною скаргою захисника:

- установив, що обвинувачений втратив роботу через ракетні обстріли ТЦ «Барабашово», унаслідок чого залишився без засобів для існування, необхідних для утримання себе та хворої матері-пенсіонерки, і що саме ці фактори вплинули на те, що він наважився на злочин, у зв`язку з чим відповідно до приписів п. 5 ч. 1 ст.66 КК визнав ці обставини такими, які пом`якшують покарання;

- вважав за необхідне виключити з мотивувальної частини вироку суду першої інстанції посилання на те, що канабіс є особливо небезпечним наркотичним засобом, оскільки відповідно до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770, зі змінами, внесеними постановою від 26 квітня 2024 року № 458, канабіс, смола канабісу, екстракти і настойки канабісу включені до Списку № 1 Таблиці II «Наркотичні засоби та рослини, обіг яких обмежено».

За таких обставин суд апеляційної інстанції, урахувавши:

- що зазначені вище обставини не тільки пом`якшують покарання, але й істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину;

- дані про особу ОСОБА_6 ;

- зменшення обсягу обвинувачення внаслідок виключення кваліфікуючої ознаки ч. 2 ст.307 КК,

вважав за можливе змінити вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_6 покарання, застосувавши до нього положення ст. 69 КК.

Перевіривши доводи касаційної скарги захисника, Верховний Суд не вбачає підстав для висновку про незаконність і необґрунтованість рішення суду апеляційної інстанції в частині призначеного ОСОБА_6 покарання, виходячи з такого.

Питання, пов`язані з призначенням покарання, урегульовані розд. ХІ КК.

Згідно зі ст. 65 КК суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують й обтяжують покарання. Крім того, призначене особі покарання має бути необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Водночас за приписамист. 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені певною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Таким чином, законодавець визначив, що явно несправедливим через м`якість або суворість покарання може бути саме за видом чи розміром.

Зі змісту прохальної частини касаційної скарги захисника вбачається, що останній просить Суд пом`якшити ОСОБА_6 покарання та на підставі ст. 75 КК звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Однак, заявляючи вимогу щодо пом`якшення покарання, захисник:

- лише формально посилається на положення п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК;

- не наводить доводів щодо невідповідності призначеного судом покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з конфіскацією майна ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого через суворість;

- не вказує, яке саме покарання за видом та розміром (з огляду на положення, передбачені ст. 414 КПК) необхідно призначити ОСОБА_6 .

З урахуванням наведеного колегія суддів розцінює доводи касаційної скарги захисника як такі, що фактично зводяться до необхідності застосування до ОСОБА_6 інституту звільнення від відбування вже призначеного покарання з випробуванням у виді позбавлення волі на строк 3 роки з конфіскацією майна.

Відповідно до ст. 75 КК, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене ч. 3 ст. 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше 5 років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Таким чином, законодавець чітко визначив, що за наявності вказаних вище підстав, вирішуючи питання щодо застосування положень ст. 75 КК, суд ураховує: тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи.

З огляду на зазначене колегія суддів зауважує, що захисник, оскаржуючи рішення судів попередніх інстанцій у частині незастосування до ОСОБА_6 положень ст. 75 КК, посилається на наявність обставин, які пом`якшують засудженому покарання, і відсутність обставин, що його обтяжують, однак не зазначає, яким саме чином указане перешкодило судам ухвалити законні та обґрунтовані рішення з урахуванням того, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 65 КК обставини, передбачені статтями 66, 67 КК, ураховуються саме під час призначення покарання, вид і міру якого (позбавлення волі на строк 3 роки з конфіскацією майна) сторона захисту, з огляду на вимоги касаційної скарги, фактично в касаційному порядку не оскаржує.

Стосовно доводів касаційної скарги захисника про необхідність застосування до засудженого ОСОБА_6 положень ст. 75 КК Верховний Суд вважає за необхідне зазначити таке.

Як убачається зі змісту матеріалів провадження, суди попередніх інстанцій, узявши до уваги тяжкість вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, великий обсяг вилученого в нього канабісу, дані про його особу, дійшли висновку про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_6 інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Такі висновки судів попередніх інстанцій, на переконання Верховного Суду, в цілому є належним чином обґрунтованими та вмотивованими.

Крім того, колегія суддів зауважує, що посилання захисника на те, що ОСОБА_6 піклується про матір, яка має незадовільний стан здоров`я, у цьому випадку, на переконання Суду, не спростовують наведеної вище позиції судів попередніх інстанцій, а лише підтверджують правильність висновків суду апеляційної інстанції в частині необхідності застосування до обвинуваченого положень, передбачених ст. 69 КК, та призначення йому покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК (санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років із конфіскацією майна), однак у цілому не свідчать про можливість застосування до засудженого положень ст. 75 КК.

Водночас колегія суддів звертає увагу на тяжкість вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК відноситься до категорії тяжких злочинів, суспільну небезпеку вчиненого засудженим злочину та непоправну шкоду здоров?ю внаслідок вживання цих небезпечних психотропних речовин, які можуть негативно впливатина психічне і фізіологічне здоров?я людини. При цьому поширення наркоманії та зростання злочинності, пов?язаної з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, є серйозним соціальним чинником, який негативно впливає на життя, здоров?я та благополуччя людей і становить реальну загрозу здоров?ю населення і генофонду нації.

Отже, ураховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та установлені судами попередніх інстанцій обставини справи (щодо кількості епізодів та кількості вилученого наркотичного засобу), колегія суддів уважає, що дані про особу засудженого (наведені як в оскаржуваному судовому рішенні, так і в касаційній скарзі захисника) не дають підстав для висновку про те, що ОСОБА_6 може виправитися без відбування реального покарання, у зв`язку з чим вважає, що застосування інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням не відповідатиме принципу законності, а тому відсутні обґрунтовані підстави для задоволення касаційної скарги захисника в цій частині.

За таких обставин, а також з огляду на те, що кримінальний закон застосовано правильно, а призначене покарання відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину й особі засудженого, касаційну скаргу захисника необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду апеляційної інстанції - без зміни.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а ухвалу Харківського апеляційного суду від 14 листопада 2024 року стосовно ОСОБА_6 - без зміни.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3