справа № 492/1746/25
провадження № 1-кп/492/245/25
ВИРОК

Іменем України

17 грудня 2025 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника-адвоката ОСОБА_4 (дистанційно),

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000643, внесеного 10 листопада 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дмитрівка Болградського району Одеської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

встановив:

Обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості передбачено, що кримінальне правопорушення ОСОБА_5 вчинив за таких обставин:

Наприкінці вересня 2025 року, більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 ,знаходячись на території колишньої ферми, розташованої поблизу села Теплиця Болградського району Одеської області, знайшов нестандартну гладкоствольну вогнепальну зброю обріз, виготовлений невстановленою слідством особою саморобним способом з гладкоствольної двоствольної (с горизонтальним розташуванням стволів) мисливської рушниці моделі «ТОЗ-Б», 16-го калібру, № НОМЕР_1 , шляхом укорочування (відпилювання) стволів до залишкової довжини 278 мм та відпилювання прикладу до шийки ложі, який придатний до проведення пострілів.

За вказаних обставин ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, направленим на незаконне придбання, носіння і зберігання вогнепальної зброї, діючи з мотивів забезпечення подальшої самооборони, без передбаченого законом дозволу, в порушення вимог постанови Верховної Ради України від 17 червня 1992 року, «Про право власності на окремі види майна», «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року, «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу па споряджених гумовими чи, аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї, або вибухових матеріалів» затвердженої наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року, незаконно, придбав вищезазначену вогнепальну зброю, яку переніс при собі до подвір`я домоволодіння за місцем свого проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , для подальшого незаконного зберігання.

Продовжуючи свої неправомірні дії, ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що вищезазначений обріз мисливської рушниці моделі «ТОЗ-Б» є вогнепальною зброєю, поклав його у салон автомобіля марки «ВАЗ» моделі «21063», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який перебував у його користуванні та знаходився на території вказаного подвір`я, де незаконно зберігав вказаний обріз у період часу з кінця вересня 2025 року до 10 листопада 2025 року.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується за ч. 1 ст. 263 КК України, як придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

28 листопада 2025 року між прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним на той час ОСОБА_5 , за участю захисника-адвоката ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000643 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 263 КК України. Обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні зазначеного злочину. Також, сторонами угоди з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів; обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину; беззастережне визнання своєї винуватості, визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинений ним злочин за ч. 1 ст. 263 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на три роки із застосуванням до нього дію ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України та отримана згода обвинуваченого на його призначення. В угоді передбачені наслідки її укладення та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості. Угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні також щодо тяжкого злочину, внаслідок якого шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Прокурор, захисник-адвокат в підготовчому судовому засіданні вважали, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просили угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні заявив, що він цілком розуміє характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом; наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України; наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України. Просив вищевказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнав себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Заслухавши прокурора, захисника-адвоката та обвинуваченого, які просили затвердити угоду про визнання винуватості, перевіривши укладену між прокурором та обвинуваченим угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України, КК України суд встановив, що угода про визнання винуватості укладена у кримінальному провадженні щодо тяжкого злочину; умови угоди не суперечать вимогам КПК України, КК України, відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; сторони уклали угоду добровільно; фактичні підстави для визнання винуватості наявні; узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України.

Дії ОСОБА_5 в угоді кваліфіковано за ч. 1 ст. 263 КК України, як придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, який, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

Обвинувачений ОСОБА_5 погодився на призначення узгодженої ним та прокурором міри та виду покарання. Характер взятих обвинуваченим ОСОБА_5 на себе за угодою зобов`язань свідчить про можливість їх виконання.

Підстав для відмови в затвердженні угоди, судом не встановлено.

Суд прийшов до висновку, що угода про визнання винуватості, укладена 28 листопада 2025 року між прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника-адвоката ОСОБА_4 , відповідає вимогам ч. 2, ч. 4 ст. 469, ст. 472 КПК України, а тому є всі правові підстави для затвердження даної угоди судом і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки із застосуванням до нього дію ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на один рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України.

Суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 475 КПК України вирок на підставі угоди повинен відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків з урахуванням особливостей, передбачених ч. 3 цієї статті, відповідно до якої у резолютивній частині вироку на підставі угоди повинні міститися відомості, передбачені ст. 374 КПК України.

Згідно з п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначається рішення щодо речових доказів, відшкодування процесуальних витрат, щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

Суд вирішує питання про речові докази у справі згідно ч. 9 ст. 100 КПК України: гладкоствольна вогнепальна зброя обріз, виготовлений невстановленою слідством особою саморобним способом з гладкоствольної двоствольної (с горизонтальним розташуванням стволів) мисливської рушниці моделі «ТОЗ-Б», 16-го калібру, № НОМЕР_1 , підлягає знищенню.

У зв`язку з доведеністю вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення і проведенням по кримінальному провадженню експертного дослідження по встановленню його вини, суд, керуючись ч. 2 ст. 124 КПК України, прийшов до висновку про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави процесуальних витрат на залучення експерта, який проводив судову експертизу зброї у наявному кримінальному провадженні на загальну суму 7131,20 грн.

Згідно ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Враховуючи, що речові докази, на які ухвалою слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 14 листопада 2025 року накладено арешт, підлягають знищенню, суд прийшов до висновку про скасування арешту на вищевказані речові докази.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28 листопада 2025 року між прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участю захисника-адвоката ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000643.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю один рік.

В силу ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_5 обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 17 грудня 2025 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 7131 (сім тисяч сто тридцять одна) гривня 20 копійок.

Речові докази: гладкоствольну вогнепальну зброю обріз, виготовлений невстановленою слідством особою саморобним способом з гладкоствольної двоствольної (с горизонтальним розташуванням стволів) мисливської рушниці моделі «ТОЗ-Б», 16-го калібру, № НОМЕР_1 знищити, скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 14 листопада 2025 року, на вказані речові докази.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Арцизький районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя Арцизького районного суду

Одеської області ОСОБА_1