Справа №584/25/19 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/424/26 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми, апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Путивльського районного суду Сумської області від 06 травня 2025 року, якою ОСОБА_9 та ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Путивльського районного суду Сумської області від 06 травня 2025 року, обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження відносно останніх - закрито.

Цивільний позов Путивльського відділу Конотопської окружної прокуратури в інтересах Фінансового управління Путивльської районної державної адміністрації Сумської області до ОСОБА_9 та ОСОБА_8 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення залишено без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням залишено без розгляду.

Питання речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України

Стягнуто з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в дольовому порядку на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз у розмірі 49504 грн. 32 коп. по 24752 грн. 16 коп. з кожного.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду зі скаргою, в якій просив ухвалу суду в частині вирішення питання про стягнення з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в дольовому порядку на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз у розмірі 49504 грн. 32 коп. по 24752 грн. 16 коп. з кожного, скасувати.

В доводах своєї апеляційної скарги захисник обвинуваченого ОСОБА_8 посилається на те, що суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження, вирішив питання про стягнення з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в дольовому порядку на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз у розмірі 49 504 грн. 32 коп., які відносяться до переліку питань, передбаченого п. 13. ч. 1 ст. 368 КПК України, та які можуть бути вирішені судом тільки при ухваленні вироку. Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 вважає, що суд першої інстанції помилково дійшов до висновку, що у вказаному випадку слід застосовувати норму процесуального права: п. 13 ч. 1 ст. 368 КПК України, а тому в цій частині ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню як незаконна.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 , який підтримав доводи своєї апеляційної скарги, позицію прокурора ОСОБА_6 , яка не заперечувала щодо задоволення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В нашому випадку захисник оскаржує ухвалу суду лише в частині вирішення питання про стягнення судових витрат, зазначаючи, що вирішення питання про стягнення судових витрат при постановлення ухвали про закриття кримінального провадження суперечить вимогам п. 13 ч. 1 ст. 368 КПК України

При перевірці таких доводів захисника, колегія суддів звертає увагу на позицію ВП ВС викладену в постанові від 17.06.2020 у справі № 598/1781/17 (провадження № 13-47кс20), в якій Верховний Суд зазначив, що частиною 1 ст. 124 КПК встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Частиною 1 ст. 126 КПК визначено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою. ВП ВС дійшла висновку, що кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат, виключно обвинувальним вироком.

Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті. Очевидно, що, звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, розподіл процесуальних витрат тощо. Таким чином, ВП ВС вважає, що такі питання можуть бути вирішені й ухвалою суду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні ухвали про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, тобто завершивши розгляд кримінального провадження по суті, мав законні підстави вирішувати питання про стягнення судових витрат.

Разом з тим, перевіряючи оскаржувану ухвалу на відповідність вимогам закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів вважає за необхідне вийти за межі доводів апеляційної скарги, що узгоджується з вимогами ч.2 ст.404 КПК України.

Як зазначалося вище, ухвалою Путивльського районного суду Сумської області від 06 травня 2025 року, обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження відносно останніх - закрито.

При цьому, судом було вирішено питання судових витрат, а саме :стягнуто з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в дольовому порядку на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз у розмірі 49504 грн. 32 коп. по 24752 грн. 16 коп. з кожного.

Згідно ч.1 ст.126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Відповідно до ст. 122 КПК України витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Водночас кримінальним процесуальним законом прямо не передбачено стягнення процесуальних витрат з особи, кримінальне провадження стосовно якої закрито на підставі ст. 49 КПК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, то процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту. Так правова позиція висловлена в постанові ОП ККС ВС від 12.09.2022 у справі № 203/241/17 (провадження № 51-4251кмо21) https://reyestr.court.gov.ua/Review/106315603.

В нашому випадку, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність стягнення з обвинувачених в дольовому порядку понесені витрати на проведення експертиз №1147 від 18 липня 2018 року в сумі 7436 грн., №1148 від 12 липня 2018 року в сумі 5720 грн., №1146 від 13 липня 2018 року в сумі 5720 грн., №1248 від 17 серпня 2018 року в сумі 4004 грн., №2072 від 27 грудня 2018 року в сумі 3432 грн., №34414/21-52 від 15 листопада 2024 року в сумі 23192 грн. 32 коп.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно стягнув з обвинувачених, при звільненні їх від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, в дольовому порядку на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для зміни ухвали суду першої інстанції.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, ініціатором експертиз № 1147 від 18 липня 2018 року в сумі 7436 грн., № 1148 від 12 липня 2018 року в сумі 5720 грн., № 1146 від 13 липня 2018 року в сумі 5720 грн., № 1248 від 17 серпня 2018 року в сумі 4004 грн., № 2072 від 27 грудня 2018 року в сумі 3432 грн. був орган досудового розслідування, тому відповідно до приписів статей 122, 124 КПК витрати на їх проведення не підлягають стягненню з обвинувачених, і їх необхідно віднести на рахунок держави.

В той же час експертиза № 34414/21-52 від 15 листопада 2024 року в сумі 23192 грн. 32 коп. була призначена ухвалою Путивльського районного суду Сумської області від 04.11.2021 року на підставі клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 .

За таких обставин, судові витрати на проведення експертизи № 34414/21-52 від 15 листопада 2024 року в сумі 23192 грн. 32 коп. необхідно покласти на ОСОБА_8 .

Оскільки колегія суддів встановила, що при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції були допущені порушення закону, однак не ті, на які посилався захисник ОСОБА_7 в доводах своєї апеляційної скарги, тому його апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

З врахуванням викладеного, керуючись статтями 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Путивльського районного суду Сумської області від 06 травня 2025 року - змінити в частині стягнення з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в дольовому порядку на користь держави процесуальних витрати за проведення експертиз.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи у розмірі 23192 грн. 32 коп.

Процесуальні витрати, пов`язані із проведенням експертиз, в розмірі 26312 грн. 00 коп. віднести на рахунок держави.

В іншій частині ухвалу Путивльського районного суду Сумської області від 06 травня 2025 року про звільнення ОСОБА_9 та ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності,- залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4