ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2025 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Підволочиську Тернопільської області кримінальне провадження №0000036 від 09 березня 2024 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, не депутата, із вищою освітою, інваліда 3 групи, ФОПа, раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 350 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

08 березня 2024 року приблизно о 18 год 00 хв, ОСОБА_3 зайшов у приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , де в подальшому вчинив словесний конфлікт із присутніми там військовослужбовцями, серед яких був черговий ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , пов`язаний із тим, що ОСОБА_3 , був незадоволений діяльністю ТЦК та СП щодо ненадання йому відстрочки від мобілізації на військову службу у Збройні сили України.

Далі, вказаний конфлікт продовжився на АДРЕСА_2 , біля центрального входу у приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 , де у ОСОБА_3 , виник злочинний намір, направлений на умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження військовослужбовцю ОСОБА_6 , як службовій особі, у зв`язку із його службовою діяльністю та виконання безпосередніх обов`язків, як чергового ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до наказу №37 від 25.02.2022 року ІНФОРМАЦІЯ_3 штаб сержанта ОСОБА_6 призначено на посаду старшого інструктора ІНФОРМАЦІЯ_4 , який знаходиться за адресою АДРЕСА_2 . Крім цього згідно наказу №49 від 07.03.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_4 в період часу з 09 год 00 хв, 8 березня 2024 року до 09 год 00 хв, 9 березня 2024 року ОСОБА_6 проходив службу в складі добового наряду в якості чергового ІНФОРМАЦІЯ_4 в однострої Збройних сил України із табельною вогнепальною зброєю, таким чином відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України виконував функції за спеціальним повноваженням, яким наділявся повноважним органом державної влади, а саме ІНФОРМАЦІЯ_5 , тобто мав статус службової особи, і виконував свої службові обов`язки, передбачені посадовою інструкцією, а також вказаним вище наказом, зокрема щодо охорони та оборони ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на умисне заподіяння легкого тілесноо ушкодження службовій особі, у зв`язку з його службовою діяльністю, 08.03.2024 року близько 18 год 00 хв, ОСОБА_3 , знаходячись на АДРЕСА_2 , біля центрального входу у приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлюючи, що перед ним знаходиться військовослужбовець Збройних сил України, який є службовою особою, діючи умисно, пов`язуючи свої дії із діяльністю ОСОБА_6 , на посаді військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_2 , наніс йому три удари кулаком своєї руки в обличчя.

В результаті умисниих, злочинних дій ОСОБА_3 , потерпілому ОСОБА_6 , були спричиненні тілесні ушкодження у вигляді крововиливу у білкову оболонку лівого ока та синця його повік, що частково поширюється на скроневу і виличну ділянки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Допитаний судом ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні за обставин, викладених в обвинувальному акті визнав. Пояснив суду, що 08 березня 2024 року, він як особа з інвалідністю 3 групи з дитинства прийшов до ІНФОРМАЦІЯ_2 в сел. Підволочиську щоб оформити відстрочку. Надалі з цього приводу у нього зав`язався конфлікт з потерпілим ОСОБА_6 і обвинувачений його вдарив в обличчя. Потерпілого знає особисто, бо є його сусідом, розумів, що він був службовою особою в той час. Про вчинене щиросердечно шкодує, з ОСОБА_6 примирився, вибачався перед ним, порозумілися щодо заподіяної шкоди. Просив суд суворо його не карати та призначити штраф, зважаючи на його особу.

Потерпілий ОСОБА_6 до суду не прибув, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив розглянути кримінальне провадження без його участі, претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_3 він не має, завдана шкода йому відшкодована. Просив обвинуваченого суворо не карати.

Оскільки ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 350 КК України, та не оспорював фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, судом безсумнівно встановлено правильність розуміння обвинуваченим змісту цих обставин і добровільність його позиції, суд за згодою учасників судового провадження, роз`яснивши ОСОБА_3 положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, за виключенням документів, які характеризують обвинуваченого, тобто розглянув провадження за правилами, передбаченими ч. 3 ст. 349 КПК України.

За таких обставин, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 350 КК України, як умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження службовій особі, у зв`язку з її службовою діяльністю.

Призначаючи покарання за вчинений злочин, суд враховує обставини його вчинення та ступінь тяжкості, позицію потерпілого, особу винного, який є особою з інвалідністю 3 групи з дитинства, працевлаштований, раніше не судимий, не має негативної характеристики за місцем проживання, також те, що обвинувачений на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, наявність декількох обставин, що пом`якшують його покарання.

Як обставину, що пом`якшує покарання, суд враховує щире каяття ОСОБА_3 , яке суд розцінює саме як таке, оскільки під час судового розгляду він наголосив, що щиро шкодує про свої дії, зробив необхідні висновки, готовий понести покарання.

Суд, керуючись наданою йому дискрецією, відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, визнає обставиною, що пом`якшує покарання, яка не передбачена ч. 1 цієї статті, примирення із потерпілим, відсутність у останнього претензій до обвинуваченого з приводу вказаної події.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, суд не встановив.

Таким чином, суд на підставі ст. 69 КК України, враховуючи наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та суттєво знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи обвинуваченого, який раніше не судимий, вважає за доцільне призначити за ч. 2 ст. 350 КК України більш м`який вид основного покарання, не зазначений в санкції частини цієї статті Особливої частини КК України, у вигляді штрафу.

Призначення іншого виду покарання, на думку суду, є недоцільним.

Цивільний позов не пред`являвся.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Процесуальні витрати відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 84, 91, 349, 368, 370, 374, 376, 395 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 350 КК України та призначити йому покарання відповідно до ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга через Підволочиський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1