печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України майора поліції ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000522 від 20.09.2023, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України майор поліції ОСОБА_6 , за погодженням прокурора відділу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , звернувся до слідчого з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000522 від 20.09.2023, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтовує тим, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України, за процесуального керівництва Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000522 від 20.09.2023, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 та ч. 3 ст. 27 ч.ч. 2, 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366 КК України.

Суть підозри сторона обвинувачення обґрунтовує наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що з 24.02.2022 указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно зі ст. 11 Статуту внутрішньої служби ЗС України необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців, окрім іншого, обов`язок свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

Відповідно до ст. 49 Статуту внутрішньої служби ЗС України військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Проте, незважаючи на вказані нормативні застереження військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 вчинив низку кримінальних правопорушень за наступних обставин.

Так, будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 був обізнаний про те, що станом на червень 2023 року частина батальйонів військової частини НОМЕР_1 були зареєстровані на території Хотінської, Шалигинської, Миколаївської та Краснопільської об`єднаної територіальної громади (далі - ОТГ) Сумської області, у зв`язку із чим вказані громади мали надходження до місцевих бюджетів за рахунок отримання 60% від податку на доходи фізичних осіб (далі ПДФО), який у відповідності до ст. 64 Бюджетного кодексу України до 01.10.2023 утримувався з грошового забезпечення військовослужбовців.

При цьому, ОСОБА_5 , використовуючи наявні у нього особисті зв`язки, що сформувались під час проходження ним служби на керівних посадах в підрозділах МВС України, в тому числі на території Сумської області, а також авторитет власного батька ОСОБА_7 , який тривалий період часу займав керівні посади в обласній державній адміністрації Сумській області, вирішив схилити голів вказаних територіальних громад до заволодіння коштами відповідних територіальних громад, виділеними для потреб оборони на закупівлю БПЛА, а також залучити своїх близьких та знайомих осіб, які б забезпечували документальну, бухгалтерську роботу, а також удавано виступали постачальниками узгодженої продукції, тобто створити стійке злочинне об`єднання - організовану групу.

Крім цього, в різний період часу, але до початку червня 2023 року, ОСОБА_5 з метою виконання розробленого ним злочинного плану, спрямованого на заволодіння коштами територіальних громад, залучив до складу організованої групи голів Шалигинської селищної ради Шосткинського району (далі - Шалигинська рада) - ОСОБА_8 та Миколаївської селищної ради Сумського району (далі - Миколаївська рада) - ОСОБА_9 , а з головою Хотінської селищної ради Сумського району (далі - Хотінська рада) - ОСОБА_10 та секретарем Краснопільської селищної ради Сумського району (далі - Краснопільська рада) - ОСОБА_11 вступив у злочинну змову групою осіб, які кожен окремо погодилися шляхом зловживання своїм службовим становищем сприяти у заволодінні коштами відповідних територіальних громад, виділених на закупівлю БПЛА квадрокоптерного типу.

Умовою участі у злочинній діяльності для очільників територіальних громад ОСОБА_5 визначив виділення з місцевих бюджетів громад грошових коштів у розмірі 20 % від надходжень ПДФО, на що кожен окремо з них надали згоду.

Відвівши собі роль організатора та керівника майбутньої організованої групи ОСОБА_5 , за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, але не пізніше (червня 2023 року) перейшов до її створення шляхом залучення до її складу близьких йому осіб, розподілу ролей та функції між ними, а також підпорядкування учасників організованої групи.

Для забезпечення стабільності та безпеки функціонування вказаної організованої групи, під час вербування її учасників враховувалися їх особисті якості, фізичні дані, навички, вміння діяти в групі, теперішні зв`язки, в тому числі й корупційні, визнання авторитету її лідера (керівника) та безумовне йому підпорядкування. Крім того, формування організованої групи здійснювалося за принципом тривалих особистих довірчих відносин.

Так, відвівши собі роль організатора та керівника організованої групи ОСОБА_5 , виконував наступні функції:

-здійснив загальне керівництво та координацію діями всіх учасників організованої групи;

-залучив учасників організованої групи та осіб, які діяли за попередньою змовою групою осіб, розподіляв між ними ролі;

-встановив загально-визначені для учасників правила поведінки та конспірації;

-організовував складання та реєстрацію листів від командира в/ч НОМЕР_1 щодо потреб в отриманні БПЛА, а також, організував підробку інших облікових документів та печатки вказаної військової частини.

У залежності від наявних особистих якостей членів організованої групи, таких як навички, вміння зорганізовано працювати в групі, керувати іншими учасниками ОСОБА_5 визначив між ними функції, відповідно до яких:

ОСОБА_12 , як активний учасник створеної ОСОБА_5 організованої групи, виконував наступні функції:

-безпосередньо обговорював плани та методи вчинення кримінальних правопорушень та напрямки злочинної діяльності організованої групи;

-спільно з іншими учасниками організованої групи підшуковував осіб, яких можна буде зареєструвати як фізичних осіб-підприємців для подальшої реалізації розробленого ОСОБА_5 плану та залучив до такої співпраці ОСОБА_13 ОСОБА_14 і ОСОБА_15 ;

-організовував реєстрацію залучених довірених осіб як фізичних осіб - підприємців.

ОСОБА_16 , як активна учасниця створеної ОСОБА_5 організованої групи, виконував наступні функції:

-сприяла реєстрації як фізичних осіб-підприємців для подальшої реалізації розробленого ОСОБА_5 плану;

-забезпечувала формування документів для проведення закупівлі, а саме договорів купівлі-продажу та додатків до них, а також накладних на поставку;

-здійснювала координацію дій учасників організованої групи зі службовими особами територіальних громад з метою документального оформлення фактично безтоварних операцій;

-виконувала операції з приховування, маскування походження майна здобутого злочинним способом.

ОСОБА_17 , як активний учасник створеної ОСОБА_5 організованої групи, виконувала наступні функції:

-виконувала роль удаваного постачальника БПЛА;

-сприяла реєстрації як фізичних осіб-підприємців для подальшої реалізації розробленого ОСОБА_5 плану;

-виконувала операції з приховування, маскування походження майна здобутого злочинним способом.

Учасники організованої групи, а саме ОСОБА_5 виконуючи роль організатора, ОСОБА_12 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , виконуючи роль пособників, а також ОСОБА_9 будучи виконавцем злочину, діючи повторно, заволоділи грошовими коштами Миколаївської ОТГ в сумі 1 200 000 грн, а також заволоділи грошовими коштами Шалигинської ОТГ в сумі 3 600 000 грн, та повторно, заволоділи грошовими коштами Шалигинської ОТГ в сумі 3 600 000 грн.

За вказаних вище обставин 04.11.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 та ч. 3 ст. 27 ч.ч. 2, 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання прокурор вважає наявними підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою запобігання спробам останнього вчинити дії, передбачені ст.177 КПК України , а саме:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Обставини встановлені під час досудового розслідування на думку прокурора виправдовують тримання підозрюваного під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Прокурор в судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив задовольнити, зазначив, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є єдиним можливим заходом, а відтак інші, більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання, вказавши на необґрунтованість підозри та недоведеність заявлених ризиків. Підозрюваний вказав, що не має на утримання членів родини, утому числі неповнолітніх дітей, на підтвердження вказаної позиції надано відповідні копії свідоцтв про народження дітей. Разом з тим надали характеризуючі документи, які вказують на стійкі соціальні зв`язки. Просили застосувати до підозрюваного запобіжних захід у вигляді нічного домашнього арешту.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку учасників судового провадження, слідчий суддя приходить наступних висновків.

Головним слідчим управлінням Національної поліції України, за процесуального керівництва Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000522 від 20.09.2023, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 та ч. 3 ст. 27 ч.ч. 2, 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366 КК України.

04.11.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 та ч. 3 ст. 27 ч.ч. 2, 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366 КК України.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У даному випадку слід брати до уваги те, що відповідно до ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та який застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя, встановив, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами.

Слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні прокурора та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні прокурора дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, інкримінованого йому стороною обвинувачення.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

В той же час, згідно з ч.4 ст. 194 КПК України у разі, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу слідчий суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Разом з тим, клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень прокурора у клопотанні про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України. Разом з цим, доводи, які зазначені в клопотанні про застосування запобіжного заходу щодо можливості переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду, не знайшли свого підтвердження, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

Долучені до клопотання докази, містять дані виключно щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого діяння, однак не містять обґрунтованих доказів стосовно наявності ризиків вказаних у клопотанні, передбачених ст. 177 КПК України, які б передбачали застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу» (аналогічні справи - «Беччієв проти Молдови» та «Сарбан проти Молдови»).

Крім того, дане твердження кореспондується з рішенням Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року № 14-рп / 2003, згідно з яким тяжкість злочину законом не визначається як обов`язкова підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту.

У рішеннях ЕСПЛ «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року, «Мамедова проти Росії» від 01 червня 2006 року, а також правових позицій, викладених у п. 80 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, та у рішенні у справі «Тодоров проти України» від 12 січня 2012 р., визначено принцип призначення альтернативного запобіжного заходу, згідно з яким «для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою».

Відповідно до правової позиції, викладеній у листі ВССУ, від 4 квітня 2013 року №511-550/0/4-13, тяжкість обвинувачення не може слугувати єдиним обґрунтуванням застосування тримання під вартою, тому судам, окрім кваліфікації, слід визначати ризики (ст. 177 КПК України), інакше судові рішення щодо застосування, продовження тримання під вартою не відповідають вимогам практики ЄСПЛ і нормам КПК України.

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри, приходить висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу, ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає за належне визначити заставу у межах 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає у сумі 1 514 000 гривень, яка зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_5 , покладених на нього обов`язків.

Крім цього, обираючи відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді застави, слідчий суддя вважає за необхідне, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на нього обов`язки, визначені частиною п`ятою статті 194 Кримінального процесуального кодексу України.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та правильності кваліфікації йому дій слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 184, 193-196, 205, 309, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - залишити без задоволення.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді застави, розмір якої визначити у межах 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає у сумі 1 514 000 гривень, зобов`язавши підозрюваного ОСОБА_5 виконувати процесуальні обов`язки, визначені частиною п`ятою статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, а саме:

- прибувати за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду;

- не відлучатися із міста, в якому проживає, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;

- утримуватися від спілкування із свідками та іншими особами з приводу обставин вчинення інкримінованого йому злочину;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, визначити до 04.01.2026 включно, в межах строку досудового розслідування.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як підозрюваним так й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві:

Отримувач: ТУ ДСАУ в м. Києві

МФО: 820172

Банк: Державна казначейська служба України м. Київ

р/р UA1012089

Призначення платежу: Застава за …(П.І.П., дата народження особи за яку вноситься застава), згідно ухвали … (назва суду), від …(дата ухвали), по справі № …, внесені …(П.І.П. особи, що вносить заставу).

Підозрюваний ОСОБА_5 зобов`язаний не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу внести кошти на вищевказаний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду. З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо ОСОБА_5 в тому числі до фактичного внесення коштів на зазначений рахунок, підозрюваний та заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Роз`яснити заставодавцю обов`язок із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1