Провадження № 1-кп/635/7/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року сел. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відомості за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № № 0000651 від 05 липня 2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харків, громадянина України, українця, маючого середню освіту, військовослужбовець, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою АДРЕСА_2 ,раніше судимий:

- 23 травня 2017 року вироком Богодухівського районного суду Харківської області, за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі, відбув покарання та звільнився 06.09.2019 із Олексіївської ВК (№25) Харківської області

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_6 , вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане із проникненням у житло, в умовах воєнного стану, вчинене повторно за таких обставин.

ОСОБА_6 , будучи раніше судимим за скоєння умисного корисливого злочину, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення та перевиховання не став і знову, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільну небезпечність та протиправність своїх дій, вчинив кримінальні правопорушення проти власності за наступних обставин:

Так, 20 червня 2024 року, приблизно о 19:00 год. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 . В цей же час у ОСОБА_4 виник раптовий злочинний умисел спрямований на таємне заволодіння чужим майном. У подальшому, ОСОБА_4 достеменно знаючи про дію на всій території України воєнного стану, діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, маючи не погашену судимість, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом підбору ключа проник до житлового будинку та незаконно, тобто без дозволу власника, забрав з будинку бензопилу «Електромаш» БП-45-3.0 жовто-чорного кольору в робочому стані вартість якої згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 5891 від 15.08.2024 складає 2885,00 грн., кутову машину (болгарку) «Зенит Профи ЗУШ-125/110» зеленого кольору в робочому стані вартість якої згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 5891 від 15.08.2024 складає 1287,70 грн., шуруповерт «Machtz MED -782Q» жовтого кольору в робочому стані, вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 5891 від 15.08.2024 складає 1040,17 грн., які належать потерпілій ОСОБА_7 , після чого покинув територію вищевказаного домоволодіння з викраденим майном, розпорядившись ним у подальшому на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 , спричинив потерпілій ОСОБА_8 , матеріальну шкоду на загальну суму 5212,87 грн.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане із проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану та повторно.

Таким чином, судом встановлені обставини вчинених даних кримінальних правопорушень, які підтверджують обставини, встановлені органом досудового розслідування.

Позиція сторін кримінального провадження

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , повністю згоден з пред`явленим обвинуваченням, беззаперечно визнає його, а наведені в обвинуваченні час, місце, спосіб та всі обставини вчинення злочинів встановлено та наведено у обвинувальному акті вірно. Свої дії піддав критичній оцінці, висловивши жаль щодо скоєного. Просив допустити по справі застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки йому цілком зрозуміло детально роз`яснене висунуте обвинувачення, він повністю визнає свою провину в скоєнні зазначеного кримінального правопорушення, та вважає зібрані в справі докази його провини достовірними, допустимими та достатніми, в зв`язку з чим досліджувати їх немає ніякої необхідності.

Прокурор, підтримуючи обвинувачення, заявив клопотання про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та про дослідження окремих матеріалів кримінального провадження.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про дату, час та місце судового розгляду належним чином, подала до суду заяву про розгляд кримінального провадження без її участі, призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі, цивільний позов в рамках кримінального провадження не заявлений, претензій матеріального та морального характеру не має.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні, наслідки застосування частини третьої ст.349 КПК України обвинуваченому та учасникам судового провадження роз`яснені, та вони вважають недоцільним дослідження доказів щодо обставин, викладених в обвинувальному акті, при цьому у суду немає сумнівів у добровільності їх позицій, суд доходить висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження щодо процесуальних витрат та речових доказів, а також матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.

Висновки суду щодо доведеності вини обвинуваченого

Аналізуючи показання обвинуваченого в судовому засіданні, співставляючи ці показання з обвинуваченням ОСОБА_4 , суд робить обґрунтований висновок про те, що показання обвинуваченого мають характер логічних, послідовних та об`єктивних, а відтак, з урахуванням застосування при розгляді справи положень ч.3 ст.349 КПК України, доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 , «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» та кваліфікує його дії:

за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене, поєднане із проникненням у житло, в умовах воєнного стану та вчинене повторно.

Злочини проти власності становлять одну із найнебезпечніших злочинних діянь, оскільки вони посягають на право власності, що є об`єктом злочину статті 185 Закону України про кримінальну відповідальність.

Таємним визнається таке викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілих.

Кваліфікуючою ознакою таємного викрадення чужого майна (крадіжка), є вчинення цього діяння в умовах воєнного стану.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжено Указами Президента України по теперішній час.

Кваліфікуючою ознакою таємного викрадення чужого майна (крадіжка), є вчинення його повторно.

Згідно з приміткою до статті 185 КК України, у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.

Під кваліфікованою ознакою повторності розуміють, вчинення діяння особою, яка раніше вчинила, окрім іншого, кримінальне правопорушення передбачене ст. 185 КК України. Так, ОСОБА_4 має не зняту та не погашену судимість за вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 23 травня 2017 року за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі (відбув покарання та звільнився 06.09.2019 із Олексіївської ВК (№25) Харківської області).

Таким чином, при кваліфікації його дій за злочини, скоєні у даному кримінальному провадженні, судимість за вищезазначеними вироками утворює повторність.

Незаконне проникнення у житло при вчиненні крадіжки, визнано законодавцем обставиною, що підвищує суспільну небезпеку даного злочину. Зазначена кваліфікуюча обставина характеризується такими ознаками: по-перше незаконність вторгнення у приміщення без згоди власника, яке може бути здійснене як з використанням технічних засобів так і безперешкодно, по-друге проникнення вторгнення у житло з метою вчинення крадіжки, по- третє житло, приміщення призначене для постійного або тимчасового проживання людей.

ОСОБА_4 вчинив злочин з прямим умислом на заволодіння чужим майном. Змістом умислу обвинуваченого охоплюється його переконаність у тому, що викрадення ним майна здійснюється таємно від потерпілих у володінні чи під охороною яких знаходиться майно з корисливим мотивом, що характеризує суб`єктивну сторону злочину.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , передбачені статтею 66 Кримінального кодексу України, є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачені ст. 67 Кримінального кодексу України, не встановлені.

Мотиви призначення покарання

Покарання є засобом примусу, що забезпечується силою державної влади в межах закону, є ефективним засобом забезпечення виконання кожною особою конституційного обов`язку неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Мета покарання є кара засудженого, яка повинна відповідати принципу справедливості; виправлення засудженого - такі зміни його особистості, які роблять його безпечним для суспільства, характеризують його схильність до правомірної поведінки, поваги до правил і традицій людського співжиття; запобігання вчиненню засудженим нового злочину ; запобігання вчиненню злочинів іншими особами.

Ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а й від спроможності правоохоронних органів не допустити безкарності злочинних діянь та спроможності виконати його обвинуваченим.

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , встановлено, що він на обліку у лікаря психіатра не перебуває, у лікаря нарколога на обліку не перебуває, малолітніх дітей та осіб похилого віку на утриманні не має, є військовослужбовцем, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем мешкання характеризується задовільно, підлягає покаранню за вчинення тяжкого злочину (ч. 4 ст. 185 КК України) відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, раніше судимий, кримінальне правопорушення в даному провадженні вчинив маючи не зняту та не погашену судимість.

Враховуючи наведене у своїй сукупності, беручи до уваги наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, а також позицію прокурора щодо необхідності призначення покарання з іспитовим строком, суд доходить висновку, що ОСОБА_4 не є особою суспільно небезпечною, яка підлягає ізоляції від суспільства, а тому виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , та запобігання його злочинній діяльності можливо й без його ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання за ч. 4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі, в межах санкції, передбаченої вказаною статтею, із застосуванням до покарання, що призначається, положень передбачених ст.ст.75, 76 КК України.

Оскільки іспитовий строк дисциплінує засуджених, привчає їх до додержання законів, нагадує їм, що вони не виправдані, а проходять випробування, від результату якого залежить їх подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Мотиви ухвалення інших рішень

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався і підстав його застосування суд не вбачає, ураховуючи відсутність таких клопотань з боку сторони обвинувачення.

Долю арештованого майна суд вирішує відповідно до вимог ст. 174 КПК України.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Витрати пов`язані із проведенням судово-товарознавчої експертизи № 5891 від 15 серпня 2024 року складають 3796 грн. 40 коп., відповідно до вимог частини другої статті 124 Кримінального процесуального кодексу України, суд стягує з ОСОБА_4 на користь держави.

Цивільний позов відсутній.

Згідно з частиною 15 статті 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 349, 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначити йому покарання:

за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судово-товарознавчої експертиз за № 5891 від 15 серпня 2024 року у розмірі 3796 грн. 40 коп.

Скасувати арешт накладений ухвалою Харківського районного суду від 29 липня 2024 року на бензопилу «Єлектромаш БП -45-3,0», яка належить ОСОБА_7 .

Речові докази, визнані постановою слідчого СВ відділення поліції № 1 Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 від 23 липня 2024 року, а саме: бензопилу «Єлектромаш БП -45-3,0», яка знаходиться на зберіганні у ОСОБА_7 повернути власнику після набрання вироком законної сили

Речові докази, визнані постановою слідчого СВ відділення поліції № 1 Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 від 23 липня 2024 року, а саме: карту пам`яті KINGSTON на 32 Gb з відеофайлом «00024», залишити в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Засудженому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, подавши відповідну заяву.

Учасникам судового провадження, які не були присутні при проголошенні резолютивної частини вироку, направити копію повного тексту вироку не пізніше наступного дня після ухвалення вироку (частина 7 статті 376 КПК України).

Суддя ОСОБА_1