ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2025 Справа №607/23755/25 Провадження №1-кп/607/2076/2025

м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження №0001339 від 24.07.2025 року про обвинувачення:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нове-село, Підволочиського району, Тернопільської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працевлаштованого, неодруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не депутата, раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.353 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про Службу безпеки України» (надалі Закон) визначено, що Служба безпеки України - державний орган спеціального призначення з правоохоронними функціями, який забезпечує державну безпеку України.

Відповідно до ст. 20 військовослужбовці Служби безпеки України приймають Військову присягу на вірність народу України.

Таким чином, військовослужбовець СБУ відповідно до ч. 3 ст. 18 Кримінального кодексу України та ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», є службовою особою та працівником правоохоронного органу.

Згідно з п.1 ст. 5 Закону співробітники Служби безпеки України повинні поважати гідність людини і виявляти до неї гуманне ставлення, не допускати розголошення відомостей про особисте життя людини. У виняткових випадках з метою припинення та розкриття державних злочинів окремі права та свободи особи можуть бути тимчасово обмежені у порядку і межах, визначених Конституцією та законами України.

24.02.2022 прийнято Закон України «Про затвердження указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ, яким затверджено указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилини 24.02.2022 строком на 30 діб.

Надалі, строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався та на момент вчинення кримінального правопорушення скасований не був.

Закон України про правовий режим воєнного стану визначає зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб.

Ст. 37 Закону України про Державну таємницю визначає, що Контроль за додержанням законодавства про державну таємницю в системі Служби безпеки України здійснюється відповідно до Закону України "Про Службу безпеки України".

Служба безпеки України має право контролювати стан охорони державної таємниці в усіх державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, а також у зв`язку з виконанням цих повноважень одержувати безоплатно від них інформацію з питань забезпечення охорони державної таємниці. Висновки Служби безпеки України, викладені в актах офіційних перевірок за результатами контролю стану охорони державної таємниці, є обов`язковими для виконання посадовими особами підприємств, установ та організацій незалежно від їх форм власності.

Ст. 8 Закону України про Державну таємницю визначає, що до державної таємниці у порядку, встановленому цим Законом, відноситься інформація: 1) у сфері оборони: про зміст стратегічних і оперативних планів та інших документів бойового управління, підготовку та проведення військових операцій, стратегічне та мобілізаційне розгортання військ, а також про інші найважливіші показники, які характеризують організацію, чисельність, дислокацію, бойову і мобілізаційну готовність, бойову та іншу військову підготовку, озброєння та матеріально-технічне забезпечення Збройних Сил України та інших військових формувань; про дислокацію, характеристики пунктів управління, зміст заходів загальнодержавного та регіонального, у разі необхідності міського і районного рівня, щодо приведення у готовність єдиної державної системи цивільного захисту населення і територій до виконання завдань в особливий період та про організацію системи зв`язку (оповіщення) в особливий період, можливості населених пунктів, регіонів і окремих об`єктів щодо евакуації, розосередження населення і забезпечення його життєдіяльності; забезпечення виробничої діяльності об`єктів національної економіки у воєнний час; про особовий склад Сил спеціальних операцій Збройних Сил України, а також осіб, які співпрацюють або раніше співпрацювали на конфіденційній основі із Силами спеціальних операцій Збройних Сил України, фінансування та матеріально-технічне забезпечення руху опору, засоби, зміст, плани, організацію, завдання, форми, методи і результати ведення руху опору, оперативний резерв та мережу осередків руху опору.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений час та місці, у ОСОБА_2 , виник протиправний умисел на присвоєнні владних повноважень або звання службової особи, працівника Служби безпеки України.

Реалізуючи свій протиправний умисел, 19.06.2025 у період орієнтовно із 07:20 год по 07:24 год ОСОБА_2 , достовірно знаючи, що він не є працівником Служби безпеки України, прибув на територію Західноукраїнського Національного Університету (далі ЗУНУ), зокрема гуртожитку №2, що знаходиться за адресою: м. Тернопіль по вул. Львівській, 7, де на робочому місці перебували працівники охорони ЗУНУ. Прибувши у вказаний гуртожиток ОСОБА_2 продовжив видаючи себе за працівника органів безпеки, демонструючи макет службового посвідчення чорного кольору із шевроном, про, начебто, приналежність до органів Служби Безпеки України, при цьому намагався отримати інформацію, щодо кількості студентів, які проживають у вказаному гуртожитку та наявності претензій до керівництва ЗУНУ. Оскільки охоронець гуртожитку ЗУНУ сприйняв його, як працівника СБУ, то повідомив начальника охорони ЗУНУ.

Продовжуючи свій протиправний умисел, 19.06.2025 у період орієнтовно із 07:25 год по 07:28 год ОСОБА_2 , вийшовши до гуртожитку №2 підійшов до охоронця гуртожитку №5, який знаходиться в м. Тернополі по вул. Львівській, 9 де на робочому місці перебували представники охорони ЗУНУ. При цьому, ОСОБА_2 знову видавав себе за працівника органів Служби безпеки та пред`являв макет службового посвідчення чорного кольору із жетоном, коментуючи, що воно підтверджує його приналежність до працівників Служби Безпеки України і в черговий раз розпитувався про кількість заселених до гуртожитках студентів та щодо наявності претензій до керівництва ЗУНУ. Оскільки охоронець гуртожитку ЗУНУ сприйняв його, як працівника СБУ, то повідомив начальника охорони ЗУНУ.

Надалі, продовжуючи свій протиправний умисел, 19.06.2025 у період орієнтовно із 07:30 год по 07:35 год ОСОБА_2 пройшов до гуртожитку №4, що знаходиться за адресою: м. Тернопіль по вул. Львівській, 4, та пред`являючи чорного кольору макет службового посвідчення, повідомляв стороннім особам про приналежність його до державного органу, а саме органів СБУ, і під приводом приналежності до зазначеного органу, розпитувався в працівників охорони гуртожитку №4, щодо проживання у даному гуртожитку військовослужбовців, вчиняючи в такий спосіб дії, які містять особливу суспільну небезпеку в період повномасштабного вторгнення агресора РФ.

Таким чином, ОСОБА_2 представляючись працівником Служби безпеки України, здійснював збір інформації (без фактичної передачі) про військовослужбовців, які перебувають на цивільному об`єкті інфраструктури, а саме території Західноукраїнського Національного Університету, а також інформацію про кількість цивільних осіб, які проживають у гуртожитках даного університету, та їх відношення до керівництва ЗУНУ, тим самим вчинив дії, які містять особливу суспільну небезпеку в період повномасштабного вторгнення агресора РФ, використовуючи такі повноваження державного органу на доступ до інформації про перебування військовослужбовців, який в умовах воєнного стану є обмеженим, насамперед для захисту інтересів національної безпеки та територіальної цілісності держави.

За таких обставин, вказаними діями обвинувачений ОСОБА_2 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.353 КК України, тобто самовільне присвоєння владних повноважень або звання службової особи, поєднане із вчиненням будь-яких суспільно небезпечних діянь.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_2 на підставі ст.302 КПК України надійшов до суду з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту долучена письмова заява обвинуваченого ОСОБА_2 , складена у присутності захисника ОСОБА_3 , відповідно до якої обвинувачений беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.353 КК України, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні без його участі, та матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують безпосереднє визнання ОСОБА_2 своєї винуватості.

Відповідно до ч.2 ст.381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

За письмовою згодою учасників судового провадження, на підставі ст.ст.381-382 КПК України, суд дійшов висновку про наявність законодавчо визначених підстав для розгляду цього обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутністю учасників судового провадження.

Таким чином, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов переконання про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.353 КК України та кваліфікує його дії за ч.1 ст.353 КК України, як самовільне присвоєння владних повноважень або звання службової особи, поєднане із вчиненням будь-яких суспільно небезпечних діянь.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_2 встановлено, що він народився у с. Нове-село, Підволочиського району, Тернопільської області, українець, громадянин України, з середньою освітою, не працевлаштованого, неодружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не депутат, на обліку у лікаря-нарколога чи лікаря-психіатра не перебуває, раніше не судимий

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд, відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого останнім кримінального правопорушення, яке у відповідності до положень частин другої та п`ятої статті 12 КК України класифікується як кримінальний проступок (ч.1 ст.353 КК України), особу винного, його вік, сімейний стан та стан здоров`я, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_2 , згідно з ч.1 ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 , у відповідності до вимог ст.67 КК України, судом не встановлено.

З огляду на викладене, та виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації та приймаючи до уваги, що покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу, суд у даному конкретному випадку вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_2 покарання у межах санкції статті обвинувачення, з врахуванням позиції сторін кримінального провадження, а саме: за ч.1 ст.353 КК України у виді штрафу, оскільки саме таке покарання буде необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

При вирішенні питання про долю речових доказів у даному кримінальному провадженні суд керується положеннями частини 9 статті 100 КПК України.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- чохол від службового посвідчення чорного кольору із надписом «Національна поліція» та відбитком гербу Національної поліції України на зовнішній стороні, та в середині якого знаходиться шеврон темно-зеленого кольору із надписом «Військовий водій», який після огляду було перепаковано у спец, упакування WAR 0116982, та передано до камери зберігання речових доказів Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області згідно з квитанцією №016447 - слід знищити після набрання вироком законної сили;

- електронні документи: відеозаписи: «1000003», «1000103», «8000103», «5002203», «3004703», «3004803», «0001403», «6001503», «9004603», «3000000», які зберігаються на носії інформації у вигляді DVD-R диску, 4,7GB, 120 min, 8-16х., слід залишити при матеріалах кримінального провадження.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 374, 381, 382 КПК України, ст. ст. 50, 65, 66, 67, 353 КК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.353 КК України, та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- чохол від службового посвідчення чорного кольору із надписом «Національна поліція» та відбитком гербу Національної поліції України на зовнішній стороні, та в середині якого знаходиться шеврон темно-зеленого кольору із надписом «Військовий водій», який після огляду було перепаковано у спец, упакування WAR 0116982, та передано до камери зберігання речових доказів Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області згідно з квитанцією №016447 - знищити після набрання вироком законної сили;

- електронні документи: відеозаписи: «1000003», «1000103», «8000103», «5002203», «3004703», «3004803», «0001403», «6001503», «9004603», «3000000», які зберігаються на носії інформації у вигляді DVD-R диску, 4,7GB, 120 min, 8-16х., - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, в той же строк, з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилати учасникам судового провадження.

Головуючий суддяОСОБА_1