ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/2862/21 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/2256/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова матеріали за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Основ`янського районного суду м. Харкова від 13 жовтня 2025 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001616 від 20.10.2020 за частиною 2 статті 307, частиною 1 статті 309 КК України,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Основ`янського районного суду м. Харкова від 13 жовтня 2025 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 продовжено строком на 60 днів, тобто до 11 грудня 2025 року включно.

Захисник обвинуваченого, не погоджуючись із ухвалою суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою обрати обвинуваченому інший запобіжний захід або зменшити розмір застави. В обгрунтування апеляційних вимог захисник посилається на те, що ухвалою слідчого судді від 10.02.2021 ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено заставу 35 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90800 гривень, який в подальшому неодноразово продовжувався. Вказує, що ризики, на які посилається сторона обвинувачення, є загальними та абстрактними, оскільки обвинувачений має місце проживання, де мешкав із батьком пенсійного віку, який потребує постійного догляду та опіки. Відповідно до статті 89 КК України обвинувачений судимості не має. Враховуючи особистість та матеріальне становище обвинуваченого, визначений розмір застави у сумі 90800 гривень, є непомірним для нього. В апеляційній скарзі захисник просив проводити апеляційний розгляд за його відсутності. Враховуючи, що питання про участь обвинуваченого під час розгляду апеляційної скарги в апеляційній скарзі не ставилося, з урахуванням положень статті 422-1 КПК України, колегія суддів вважає можливим проводити розгляд апеляційної скарги без участі сторін. Відповідно до частини 4 статті 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до частини 1 статті 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіряючи обгрунтованість ухвали суду про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, апеляційний суд виходить з наступного.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції, враховуючи тяжкість інкримінованих йому злочинів, дані про особу обвинуваченого, дійшов висновку, що ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України продовжують існувати, у зв`язку із чим, застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання вказаним ризикам, з чим погоджується колегія суддів.

Про застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, в оскаржуваній ухвалі суду не зазначається.

Разом з тим, з суду першої інстанції надійшла копія ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10.02.2021, відповідно до якої до підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001616 від 20.10.2020 за частиною 2 статті 307 КК України було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі - 35 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90800 гривень. В оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції зазначається, що застосований до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою неодноразово продовжувався ухвалами Червонозаводського районного суду м. Харкова та Ленінського районного суду м. Полтави. Таким чином, обвинуваченому строк тримання під вартою продовжувався із раніше визначеним слідчим суддею розміром застави.

Щодо посилання захисника на відсутність ризиків, встановлених судом першої інстанції при продовженні обвинуваченому строку тримання під вартою, суд апеляційної інстанції приймає до уваги, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). При цьому, серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні двох кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу психотропних речовин, а саме у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 307 КК України, та у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 309 КК України. Враховуючи, що судовий розгляд триває та судом допитувалися свідки у кримінальному провадженні, один із інкримінованих ОСОБА_6 злочинів є тяжким, дані про особу обвинуваченого, який в силу статті 89 КК України не має судимості, суд апеляційної інстанції вважає, що ризики, встановлені судом першої інстанції продовжують існувати, а апеляційні доводи захисника обвинуваченого не спростовують їх наявності. Зокрема, посилання захисника на наявність у обвинуваченого батька, який потребує постійного догляду та опіки, не гарантують належної процесуальної поведінки ОСОБА_6 , у випадку застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу. Крім того, на підтвердження обставини, що батько обвинуваченого потребує постійного догляду, суду апеляційної інстанції не надано відповідних належних доказів щодо такого стану батька обвинуваченого, а також про відсутність інших родичів, які мають змогу допомагати особі, що потребує догляду.

У зв`язку із наведеним, судом апеляційної інстанції не встановлено підстав для застосування до обвинуваченого іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції вважає, що в даному випадку наявні підстави для зменшення ОСОБА_6 раніше визначеного слідчим суддею розміру застави до 20 прожиткових мінімумів доходів громадян, що становить 60 560 гривень.

Відповідно до положень статті 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави визначається у межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вирішуючи питання щодо можливості зменшення обвинуваченому розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, суд апеляційної інстанції враховує час, який минув з дня затримання обвинуваченого, обставини інкримінованих йому кримінальних правопорушень, зокрема обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні одного епізоду збуту психотропної речовини масою 0,0896 грам та обвинувачення у придбанні та зберігання психотропної речовини без мети збуту масою 0,6597 грам. З огляду на те, що протягом всього часу перебування під вартою ОСОБА_6 не було внесено заставу, визначену слідчим суддею, а також його перебування під вартою з лютого 2021 року, суд апеляційної інстанції вважає, що розмір застави слід визначити на рівні 20 розмірів прожиткового мінімуму, що становить 60 560 гривень, та є мінімальним розміром відповідно до пункту 2 частини 5 статті 182 КПК України, з урахуванням тяжкості злочину, передбаченого частиною 2 статті 307 КК України. Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні було 05.05.2021 скеровано до Червонозаводського районного суду м. Харкова. У подальшому, у зв`язку із повномасштабним вторгненням, кримінальне провадження було направлено до Ленінського районного суду м. Полтави. Ухвалою Верховного Суду від 10.01.2023 кримінальне провадження за територіальної підсудністю було направлене до Червонозаводського районного суду м. Харкова. Протягом всього часу строк тримання під вартою ОСОБА_6 продовжувався судами першої інстанції. З журналу судового засідання від 13.10.2025 вбачається, що судом першої інстанції допитано свідка ОСОБА_8 та судовий розгляд відкладено для подальшого дослідження відеодоказів. Прокурор у кримінальному провадженні через канцелярію суду апеляційної інстанції надав копії матеріалів на підтвердження того, що стороною обвинувачення вживалися заходи для пошуку свідків. Зокрема, прокурором були направлені запити до ГУ Пенсійного фонду України в Харківській області, до Харківської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Державної прикордонної служби. Крім того, вживалися заходи щодо встановлення місцезнаходження свідків шляхом постановлення ухвали суду. Разом з тим, не зважаючи на вжиті стороною обвинувачення заходи щодо забезпечення явки свідків до суду та встановлення їх місцезнаходження, судовий розгляд не завершений. Враховуючи, що ОСОБА_6 інкриміновано по одному епізоду кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 307, частиною 1 статті 309 КК України, суд апеляційної інстанції звертає увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання розумних строків судового розгляду, передбачених статтею 28 КПК України, та належної організації судового процесу, задля забезпечення оперативного закінчення судового провадження та ухвалення остаточного рішення у справі за обвинуваченням ОСОБА_6 , з урахуванням тривалого перебування обвинуваченого під вартою.

Керуючись статтями 177, 178, 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Основ`янського районного суду м. Харкова від 13 жовтня 2025 року змінити в частині раніше визначеного розміру застави, зменшивши його до 20 прожиткових мінімумів доходів громадян, що складає 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, з урахуванням обов`язків, визначених ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10.02.2021 року.

В решті ухвалу Основ`янського районного суду м. Харкова від 13 жовтня 2025 року - залишити без змін.

Звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання розумних строків судового розгляду, передбачених статтею 28 КПК України, з урахуванням тривалого перебування обвинуваченого під вартою.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до статті 424 КПК України.

Головуючий:

Судді: