Вирок

Іменем України

15.09.2025 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката: ОСОБА_5 ,

потерпілої: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові кримінальне провадження №0000043 від 09.01.2023 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Львова, із неповною середньою освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, згідно ст.89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

09.01.2023 року близько 00:33 год. ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , маючи умисел на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, на ґрунті особистих неприязних відносин та раптово виниклого конфлікту із ОСОБА_7 , усвідомлюючи наслідки своїх протиправних дій та бажаючи їх настання, умисно наніс потерпілому ОСОБА_7 кухонним ножем, який тримав в своїй правій руці, два удари в ділянку грудної клітки та живота, внаслідок чого спричинив тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини із залученням тонкої кишки та брижі тонкої кишки, травматичного пневмотораксу, проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки, лівобічного пневмотораксу, що утворилися внаслідок дії колото-ріжучого предмету або знаряддя з такими властивостями та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя в момент спричинення.

Таким чином, ОСОБА_4 заподіяв потерпілому умисне тяжке тілесне ушкодження, яке є небезпечним для життя в момент заподіяння, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України.

08.09.2025 року, на стадії судового розгляду кримінального провадження, між прокурором Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості в порядку ст.ст.468, 469, 472 КПК України.

Згідно з укладеною угодою обвинувачений ОСОБА_4 та прокурор дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.121 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке має понести ОСОБА_4 за ч.1 ст.121 КК України із застосуванням положень ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив затвердити угоду про визнання винуватості, яка укладена із ОСОБА_4 , оскільки така угода відповідає вимогам КПК України. При цьому, публічний обвинувач зазначив, що первісно ініціатива про укладання угоди виходила від потерпілої ОСОБА_6 , однак, враховуючи, що укладання угоди про примирення у такій категорії справ не передбачено, сторона захисту звернулася до прокурора за укладенням угоди про визнання винуватості, яка відповідає, в тому числі інтересам потерпілих, яким здійснено стороною захисту обумовлене між потерпілими та обвинуваченим відшкодування за шкоду, спричинену злочином.

Потерпіла ОСОБА_6 особисто підтвердила в суді, що 04.06.2025 року вона написала розписку, яку представила стороні захисту та яка в подальшому долучена до матеріалів справи, про отримання грошових коштів від сторони обвинуваченого на відшкодування заподіяної злочином шкоди. Ствердила, що з цивільним позовом у кримінальному провадженні потерпілі не звертались, в межах цивільного процесу позовів до обвинуваченого про відшкодування шкоди не подавали і наміру звертатись з такими не мають, враховуючи, що усі питання щодо компенсації шкоди, заподіяної злочином, уже вирішені. Також уточнила, що 08.09.2025 року дійсно подавала прокурору Франківської окружної прокуратури м. Львова заяву про відсутність заперечень у потерпілих неї та її сина ОСОБА_7 , який являється інвалідом першої групи та в інтересах якого вона діє, щодо укладення прокурором з обвинуваченим ОСОБА_4 угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні та призначення останньому покарання із застосуванням положень ст.69 КК України. На даний час позиція потерпілих не змінилася і на затвердженні укладеної в межах кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.1 ст.121 КК України угоди про визнання винуватості від 08.09.2025 року вони наполягають, оскільки така відповідає їх інтересам.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав укладену ним угоду про визнання винуватості, при цьому, він повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, щиро розкаявся у вчиненому, і вказав, що розуміє свої права, надані йому законом, в тому числі передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані відносно нього, а також наслідки невиконання даної угоди. Крім цього, просив врахувати, що він щиро шкодує про скоєне, повністю усвідомив свою провину, злочин вчинив спонтанно на фоні конфлікту, який 09.01.2023 року раптово виник у нього із потерпілим, на даний час відшкодував шкоду потерпілим, попросив вибачення за скоєне.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 також просив затвердити угоду про визнання винуватості, оскільки ОСОБА_4 добровільно уклав таку угоду із прокурором, ознайомлений і погоджується з умовами угоди, а зміст угоди відповідає вимогам закону.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , суд виходить з наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

За змістом п.1 ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні, зокрема, щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. При цьому, за змістом положень ч.4 ст.469 КПК України допускається укладання угоди в кримінальному провадженні, у якому беруть участь потерпілий або потерпілі, якщо вони надали письмову згоду прокурору на укладення угоди.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів. Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, визнав повністю.

Судом з`ясовано, що при укладенні угоди обвинувачений цілком розумів права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом з`ясовано, що зміст, умови та порядок укладення угоди про визнання винуватості відповідають вимогам ст.ст.469, 472 КПК України, міра покарання за угодою, узгоджена сторонами, визначена з урахуванням санкції ч.1 ст.121 КК України та положень ст.69 КК України.

При цьому, в частині можливості застосування при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 положень ст.69 КК України суд враховує наявність пом`якшуючих покарання обставин, а саме: повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття обвинуваченого та примирення обвинуваченого з потерпілими ОСОБА_6 і ОСОБА_7 . Також не може залишатися поза увагою суду те, що сторона обвинуваченого відшкодувала потерпілим заподіяну злочином шкоду, сам обвинувачений не має негативних характеристик, згідно ст.89 КК України раніше не судимий, у справі відсутні обтяжуючі покарання обставини. На переконання суду, наявність вищевказаних пом`якшуючих обставин істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, що в сукупності з переліченими обставинами, які позитивно характеризують особу обвинуваченого, вказують на можливість виправлення та перевиховання останнього при відбутті покарання у виді позбавлення волі на строк, менший, ніж визначений у санкції ч.1 ст.121 КК України. При цьому, встановлені обставини кримінального провадження відповідають критеріям, визначеним у ч.1 ст.69 КК України, а визначена угодою про визнання винуватості міра покарання здатна сприяти досягненню завдань покарання для обвинуваченого ОСОБА_4 та виконувати функції як спеціальної, так і загальної превенції. Більш того, за встановлених обставин призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст.69 КК України повністю відповідатиме принципу індивідуалізації покарання.

Підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не встановлено.

При цьому, потерпіла ОСОБА_6 , яка також діє в інтересах потерпілого ОСОБА_7 свого сина - інваліда першої групи, надала письмову згоду прокурору Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_3 на укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, зазначивши також, що заподіяна шкода їм відшкодована і заперечень щодо укладеної угоди та її затвердження вони не мають.

Частиною 3 ст.474 КПК України передбачено право суду затвердити угоду під час судового провадження.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором Франківської окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , який згідно ст.89 КК України раніше не судимий, у скоєному щиро розкаявся, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, відшкодував потерпілим заподіяну шкоду, та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання, яке є достатнім для його виправлення, перевиховання, запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання.

До обвинуваченого ОСОБА_4 в межах даного кримінального провадження застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, на даний час підстав для скасування або зміни такого запобіжного заходу, враховуючи також призначення обвинуваченому реальної міри покарання у виді позбавлення волі, немає.

Цивільний позов у справі не заявлено.

У кримінальному провадженні наявні процесуальні витрати. Так, під час досудового розслідування Львівським НДЕКЦ МВС України проводились судові дактилоскопічні експертизи. Згідно наявних в матеріалах справи довідок вартість проведеної дактилоскопічної експертизи із складанням висновку №СЕ-19/114-23/1474-Д від 03.02.2023 року складає 2265,36 грн., а дактилоскопічної експертизи із складанням висновку №СЕ-19/114-23/1475-Д від 08.02.2023 року 2831,70 грн. Відповідно до положень ст.124 КПК України витрати на проведення таких експертиз на загальну суму 5097,06 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

У справі наявні підстави для застосування правових приписів, передбачених ст.174 КПК України.

Керуючись ст.ст.368-371, 373-376, 394, 468, 469, 472, 474, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 08.09.2025 року у кримінальному провадженні №0000043 від 09.01.2023 року між прокурором Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати ОСОБА_4 з 09.01.2023 року, тобто з часу його фактичного затримання та поміщення під варту.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь держави процесуальні витрати за проведення судових дактилоскопічних експертиз в сумі 5097 (п`ять тисяч дев`яносто сім) грн. 06 коп.

Скасувати арешти, накладені на майно ухвалами слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 10.01.2023 року та 11.01.2023 року, а саме: 2 предмети схожі на ножі з РБК, 10 змивів з РБК (з дверей кімнати №1; з підлоги кухні; з підлоги коридору; з дверей туалету; з раковини умивальника ванної кімнати; з ручки дверей ванної кімнати ззовні; з вимикача світла в коридорі; з раковини умивальника на кухні; зі скатертини столу біля шафи в кімнаті №1; зі стіни в кімнати №2 біля вимикача світла), фрагмент туалетного паперу, просоченого РБК з ванної кімнати, 2 стопки (стаканчики) з РБК зі столу в кімнаті №1 біля шафи, 5 стопок (стаканчиків) зі столу в кімнаті №1 біля дверей, 2 пляшки з-під горілки, виявлені під столами кімнати №1, одну пляшку з-під горілки, виявлену на столі біля шафи в кімнаті №1, вирізаний фрагмент простирадла з РБК з дивана, виявленого в кімнаті №1, рожево-жовтий рушник з РБК, виявлений на кріслі в кімнаті №1, біло-зелений рушник з РБК, виявлений на столі біля шафи в кімнаті №1, які вилучені 09.01.2023 року в ході проведеного огляду місця події за адресою: АДРЕСА_3 ; куртку зеленого кольору «JAS 2», футболку червоного кольору марки «ESTEBE» із наявними слідами речовини бурого кольору, джинси синього кольору торгової марки «STRAIGHT» із слідами речовини бурого кольору, ремінь чорний без маркування, взуття чорного кольору торгової марки «Adidas» із слідами речовини бурого кольору, які було вилучено в приміщенні ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області, що по вул. Ген. Чупринки, 65 в м. Львові; чорний полімерний пакет із написом ОСОБА_7 № 172, 09.01.23, штани чорного кольору марки «FORJ LIFE», шкарпетки чорного кольору, труси темно-синього кольору марки «Calvin Klein», куртку чорного кольору марки «Moncler», чорну футболку з написом «Доброго вечора! Ми з України» із слідами бурого кольору.

Речові докази: 1) 2 ножі з РБК, упаковані в картонні коробки; 10 змивів з РБК (з дверей кімнати №1; з підлоги кухні; з підлоги коридору; з дверей туалету; з раковини умивальника ванної кімнати; з ручки дверей ванної кімнати ззовні; з вимикача світла в коридорі; з раковини умивальника на кухні; зі скатертини столу біля шафи в кімнаті №1; зі стіни в кімнати №2 біля вимикача світла), які упаковані в паперовий конверт; фрагмент туалетного паперу, просоченого РБК з ванної кімнати, упакований в паперовий конверт; 2 стопки (стаканчики) з РБК зі столу в кімнаті №1 біля шафи, 5 стопок (стаканчиків) зі столу в кімнаті №1 біля дверей, 2 пляшки з-під горілки, виявлені під столами кімнати №1, одну пляшку з-під горілки, виявлену на столі біля шафи в кімнаті №1, які упаковані в паперові коробки; вирізаний фрагмент простирадла з РБК з дивана, виявленого в кімнаті №1, який упакований у паперовий конверт; рожево-жовтий рушник з РБК, виявлений на кріслі в кімнаті №1, що упакований у паперовий конверт; біло-зелений рушник з РБК, виявлений на столі біля шафи в кімнаті №1, який упакований у паперовий конверт, які вилучені 09.01.2023 року в ході проведеного огляду місця події за адресою: м. Львів, вул. Наукова, 28/69 та в подальшому згідно квитанцій №№00656, 00685 передані на зберігання до камери зберігання речових доказів ЛРУП №2, - знищити; 2) куртку зеленого кольору «JAS 2»; футболку червоного кольору марки «ESTEBE» із наявними слідами речовини бурого кольору; джинси синього кольору торгової марки «STRAIGHT» із слідами речовини бурого кольору; ремінь чорний без маркування; взуття чорного кольору торгової марки «Adidas» із слідами речовини бурого кольору, які було вилучено в приміщенні ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області, що по вул. Ген. Чупринки, 65 в м. Львові та в подальшому згідно квитанції №00656 передані на зберігання до камери зберігання речових доказів ЛРУП №2, - знищити; 3) чорний полімерний пакет із написом ОСОБА_7 № 172, 09.01.23; штани чорного кольору марки «FORJ LIFE»; шкарпетки чорного кольору; труси темно-синього кольору марки «Calvin Klein»; куртку чорного кольору марки «Moncler»; чорну футболку з написом «Доброго вечора! Ми з України» із слідами бурого кольору, які згідно квитанцій №№00656, 00685 передані на зберігання до камери зберігання речових доказів ЛРУП №2, - знищити; 4) зразки крові ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , упаковані в паперові конверти та в подальшому згідно квитанції № 00685 передані на зберігання до камери зберігання речових доказів ЛРУП №2, - знищити; 5) зрізи нігтьових пластин ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , марлеві тампони зі змивами з обох рук ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , які упаковані в паперові конверти та в подальшому згідно квитанції № 00656 передані на зберігання до камери зберігання речових доказів ЛРУП №2, - знищити; 6) дактилокарти, упаковані в спецпакет №1578005 та в подальшому згідно квитанції № 00656 передані на зберігання до камери зберігання речових доказів ЛРУП №2, - зберігати при матеріалах кримінального провадження №0000043 від 09.01.2023 року (в матеріалах досудового розслідування).

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1