Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

11 вересня 2025 року м. Рівне

Справа № 569/704/19

Провадження № 11-кп/4815/638/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю :

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисників-адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 12 серпня 2025 року, якою продовжено ОСОБА_5 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.3 ст. 28, ч.1 ст. 14, п.п.6, 11, 12 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 27 ч.3 ст.28, ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 27 ч.3 ст. 28, ч.2 ст. 347-1, ч.1 ст. 263 Кримінального кодексу України (далі КК), запобіжний захід у виді тримання під вартою, у кримінальному провадженні №0001138,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 12 серпня 2025 року задоволено клопотання прокурора ОСОБА_4 та продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 , котрий народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 10 жовтня 2025 року.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить вказану ухвалу скасувати та обрати ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю за адресою: АДРЕСА_1 , або інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

На обгрунтовання цих вимог зазначила, що прокурором у поданому клопотанні не наведено обставин, які б свідчили, що наявні ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, а посилання прокурора на тяжкість вчиненого злочину не може бути вагомою підставою для тримання особи під вартою. Вказано також на тривалий термін перебування ОСОБА_5 під вартою що суперечить нормам міжнародного права та практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Просить взяти до уваги, що ОСОБА_5 є особою похилого віку, в розшуку не перебував, від органів досудового розслідування не переховувався та немає наміру впливати на свідків та інших учасників справи. Згідно характеристики виданою ДУ "Рівненський слідчий ізолятор" ОСОБА_5 характеризується позитивно, стягнень та заохочень немає. Згідно довідки виданої Релігійною громадою помісної церкви християн віри Євангельської п`ятедисятників " Молодіжна", остання зобов`язується у випадку зміни запобіжного заходу забезпечувати ОСОБА_5 продуктами першої необхідності.

Також зазначає про укладення договору оренди житлового приміщення від 13.07.2025 з ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_9 надає свою згоду на проживання обвинуваченого у період дії ухвали суду, та йому відомо що у разі проживання ОСОБА_10 в дану квартиру можуть навідуватися працівники поліції з метою дотримання ОСОБА_5 умов домашнього арешту.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисників-адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_4 про відсутність підстав для зміни обвинуваченому виду запобіжного заходу, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить таких висновків.

Згідно приписів ч.1 ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положеннями ч.ч.1, 2 ст. 331 КПК передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. При цьому, як передбачено ст. 177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів цієї судової справи, у провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває кримінальне провадження №0001138 від 22.02.2018 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.3 ст. 28, ч.1 ст. 14, п.п.6, 11, 12 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 27 ч.3 ст.28, ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 27 ч.3 ст. 28, ч.2 ст. 347-1, ч.1 ст. 263 КК.

Прокурором, у відповідності до вимог КПК, і зокрема ст. 199 цього Кодексу, було подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, оскільки існують достатні підстави вважати, що не зменшились та продовжують існувати ризики, які слугували підставами для застосування щодо обвинуваченого даного виду запобіжного заходу.

Зокрема, ризик переховування ОСОБА_5 від суду підтверджується тяжкістю кримінальних правопорушень у якому він обвинувачується, санкція найтяжчого з якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, характером інкримінованих ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, оскільки злочини вчиненні за попередньою змовою групою осіб у складі організованої злочинної групи, злочини пов`язане з незаконним поводженням зі зброєю і бойовими припасами, що загалом свідчить про високий рівень суспільної небезпеки та ризик переховуватися обвинуваченого від суду.

Водночас враховуючи, що двоє підозрюваних у даному кримінальному провадженні переховуються від органів досудового розслідування і суду та оголошені в розшук, тому ОСОБА_5 знаючи місце перебування даних осіб шляхом тиску, вмовлянь або іншим чином може чинити на них тиск з метою зміни чи узгодження показань, або дачі завідомо неправдивих показань.

Враховуючи що ОСОБА_5 був раніше засудженим Винницьким обласним судом за п.п. "а", "г" ст. 93, ч.3 ст. 142, 42 КК до 15 років позбавлення волі, офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, що свідчить про ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

Доводи захисника ОСОБА_6 стосовно укладення договору оренди житлового приміщення від 13.07.2025 за адресою: вул. Волинської Дивізії, буд.29, кв.304, м.Рівне, не може бути запорукою того, що у разі зміни запобіжного заходу на домашній арешт обвинувачений ОСОБА_5 буде дотримуватися покладених на нього процесуальних обов`язків, а позитивна характеристика може лише свідчити про дотримання обвинуваченим обов`язком перебування у слідчому ізоляторі та процес його перевиховування, однак самостійно не може слугувати гарантією виправлення засудженого.

Беручи до уваги посилання на наявність міцних соціальних зв`язків, позитивної характеристики з установи попереднього ув`язнення колегія суддів визнає, що ці доводи не переважають вимог громадського інтересу, який полягає у встановленні істини у справі та недопущенні перешкоджанню цьому, а також забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого та виконання процесуальних рішень у цьому провадженні.

Водночас апелянтом звернуто увагу суду на тривалий термін розгляду справи та перебування під вартою обвинуваченого, що підтверджується матеріалами справи. Зокрема встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 знаходиться під вартою на підставі ухвали слідчого судді Рівненського міського суду від 18.07.2018 року, тобто понад сім роки, і з того часу йому постійно було продовжено строк тримання під вартою.

Апеляційний суд зауважує, що застосування запобіжного заходу не повинно бути "очікуванням" обвинувального вироку. Саме на це звернено увагу ЄСПЛ у ряді свої рішень.

Зокрема у рішенні ЄСПЛ (за скаргою № 26772/95 від 6 квітня 2000 року) по справі "Лабіта проти Італії", п. 152 визначає, що "…відповідно до практики Суду, на питання про те, чи є розумним строк тримання під вартою, не можна відповісти абстрактно…; передусім національні судові органи мають забезпечити, щоб у будь-якому конкретному випадку досудове тримання обвинуваченої особи під вартою не перевищувало розумного строку. З цією метою вони повинні вивчити всі факти "за" і "проти" наявності справжньої вимоги громадських інтересів, яка, за належного врахування принципу презумпції невинуватості, виправдовувала б відступ від правила поваги до особистої свободи, та викласти їх у своєму рішенні щодо відхилення клопотання про звільнення…".

Колегія суддів зауважує, що у разі повторного звернення прокурора з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу місцевий суд зобов`язаний перевірити можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

В своїх рішеннях ЄСПЛ за скаргою № 40107/02 від 10 лютого 2011 року по справі "Харченко проти України", п. 80; за скаргою № 20808/02 від 04 березня 2010 року у справі "Шалімов проти України", суд визнає порушенням Конвенції продовження/обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за умови, якщо національні суди "…не розглянули жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів…".

З огляду на викладене, колегія суддів приходить висновку, що дана ухвала є законною, обґрунтованою та вмотивовано, постановленою з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому підстав для її скасування та обрання обвинуваченому ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, на даний час не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 12 серпня 2025 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 - без задоволення.

Ця ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3