Справа 688/951/25
№ 1-кп/688/118/25
Ухвала

27 жовтня 2025 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі колегії суддів:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

її захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинуваченої ОСОБА_9 ,

її захисника ОСОБА_10 ,

обвинуваченої ОСОБА_11 ,

її захисника ОСОБА_12 ,

обвинуваченої ОСОБА_13 ,

її захисника ОСОБА_14

обвинуваченої ОСОБА_15 ,

її захисника ОСОБА_16 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.03.2023 за №0000122 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Овруч Житомирської області, проживаючої в АДРЕСА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.1 ст. 209 ч. 3 ст. 362, КК України

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Шепетівка Хмельницької області, проживаючої в АДРЕСА_2 ,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки с Хорошів Білогірського району Хмельницької області, проживаючої в АДРЕСА_3 ,

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки м. Чіта Російської Федерації, проживаючої в АДРЕСА_4 ,

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки с. Митківці Летичівського району Хмельницької області, проживаючої в АДРЕСА_5 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 191, ч.3 ст. 362 КК України,

встановив:

У провадженні Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області перебуває зазначений обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000122 від 10.03.2023.

У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_17 звернулася із письмовим клопотанням про повернення обвинувального акта прокурору.

Так, захисник ОСОБА_17 , позицію якої підтримали обвинувачена ОСОБА_6 та захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , у клопотанні зазначила, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000122 від 10.03.2023 не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, а тому підлягає поверненню з таких підстав: 1) в обвинувальному акті в частині звинувачень ОСОБА_6 та інших за ч.3 ст.362 КК України, як співучасника зазначено ОСОБА_18 , яку засуджено за ч.3 ст.362 КК України у співучасті з вказаними особами, проте за обставинами, які суттєво різняться з обставинами її співучасті, зазначеними в обвинувальному акті ОСОБА_6 та інших; 2) обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 та інших зазначає про вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.362 КК України, співучасниками з спільною корисливою метою, в той час як ОСОБА_18 засуджено за вчинення зазначеного злочину у співучасті з ОСОБА_6 та іншими при переслідуванні спільної мети (не корисливої); 3) попри те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.362 КК України за версією обвинувачення, було вчинене у співучасті ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_15 та ОСОБА_18 , обставини, за які засуджено ОСОБА_18 за ч.2 ст. 362 КК України, не включали в собі наслідки кримінально-караних дій «заподіяння значної шкоди» в розмірі 4737098,00 грн; 4) як вбачається з обвинувального акта щодо ОСОБА_6 та інших, ОСОБА_18 є співучасником у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України. Водночас ОСОБА_18 обвинувачення за ч.5 ст.191 КК України не оголошувалось.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 додатково зазначив, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000122 від 10.03.2023 містить ряд розбіжностей та помилок. В обвинувальному акті та у висновках експертів наявні розбіжності у написанні прізвищ пацієнтів, містяться дані пацієнта у загальному списку без деталізації діагнозу, періодів надання медичних послуг чи факту їх надання, також з матеріалів справи відомо, що така особа є пацієнтом іншого лікаря, якому обвинувачення не пред`являлося. Крім того, в обвинувальному акті міститься загальний список пацієнтів, щодо яких відсутні відомості про діагнози, періоди надання медичних послуг, факт їх надання, відомості про лікаря, який надавав послуги, а також список пацієнтів, які відсутні у висновку експерта та які є пацієнтами іншого лікаря, якому обвинувачення не пред`являлося.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 зазначив, що такий виклад обвинувального акта, у якому ОСОБА_18 зазначена як повноцінний учасник, порушуватиме права останньої.

Обвинувачена ОСОБА_6 також вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, оскільки сума збитків обрахована на підставі припущень.

Обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , їх захисники ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 щодо вирішення клопотання покладаються на розсуд суду.

Прокурор ОСОБА_5 вважає, що підстав для повернення обвинувального акта не має, справа може бути призначена до розгляду.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання про повернення обвинувального акта необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт, визначений частиною 2 ст. 291 КПК України, до яких належать: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); розмір пропонованої винагороди викривачу; дату та місце його складення та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно (ч. 3 ст. 291 КПК України).

Крім цього, згідно з ч.4 ст.291 КПК України до обвинувального акта додається: реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Оскільки повернення обвинувального акту є правом, а не обов`язком суду, то підставою для повернення обвинувального акта не може слугувати будь-яка його невідповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України, а лише та, яка перешкоджає призначенню судового розгляду, і в кожному конкретному випадку суд має перевірити, чи створює перешкоди для судового розгляду певна невідповідність обвинувального акта вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Дослідивши обвинувальний акт, суд дійшов висновку, що сторона обвинувачення дотрималася вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Так, поданий до суду обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки він містить відомості, які передбачені п. 1-9 ч. 2 ст. 291 КПК України, підписаний слідчим та прокурором, який його затвердив, і до нього додано передбачені кримінальним процесуальним законом додатки.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України у зазначеному обвинувальному акті наведено виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення щодо кожної обвинуваченої.

Твердження сторони захисту про недолік викладу фактичних обставин в обвинувальному акті, які суттєво різняться з фактичними обставинами, що інкримінувалися ОСОБА_18 , відносно якої суд затвердив угоду про визнання винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 362 КК України, не є підставою для повернення обвинувального акта.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. В обвинувальному акті, зокрема, зазначається виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими (п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України). Саме сформульованим обвинуваченням визначаються межі судового розгляду (ч. 1 ст. 337 КПК України).

Тобто, визначення способу та обсягу викладу фактичних обставин кримінального правопорушення в обвинувальному акті належить до дискреційних повноважень прокурора. Адже виключно прокурор уповноважений підтримувати державне обвинувачення в суді, відмовлятися від підтримання державного обвинувачення, змінювати його або висувати додаткове обвинувачення у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України. При цьому кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг.

Вказана позиція кореспондується з правовою позицією Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, яка висловлена у постанові від 03.07.2019 року по справі № 273/1053/17 (провадження № 51-8914км18), відповідно до якої кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора.

Суд зауважує, що співучасть, як одна із форм злочинної діяльності не створює будь-яких особливих підстав кримінальної відповідальності. Положення ч. 1 ст. 2 ККУ про те, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого ККУ, поширюється і на випадки вчинення злочину у співучості. Водночас межі відповідальності співучасників визначаються характером і ступенем участі кожного з них у вчиненні злочині, які, в свою чергу, обумовлюються виконуваною функцією, усвідомленням характеру дій інших співучасників та рядом інших обставин. Кожний співучасник відповідає за кожний спільно вчинений злочин у межах індивідуальної відповідальності.

Суд також зауважує, що укладена угода із ОСОБА_18 про визнання винуватості не має преюдиціального значення для кримінальних проваджень щодо інших осіб.

Також не заслуговують на увагу твердження захисту щодо невідповідності обвинувального акта вимогам законодавства, оскільки ОСОБА_18 зазначена як співучасник злочину, спільно з ОСОБА_6 та іншими, які вчинили злочин з спільною корисливою метою, однак ОСОБА_18 засуджена за вчинення цього злочину у співучасті з ОСОБА_6 та іншими при переслідуванні спільної мети (не корисливої). Так, єдність наміру всіх учасників (співучасників) щодо спільності їхніх дій і єдиного злочинного результату не означає обов`язкового збігу їх мотивів: злочинна діяльність кожного із співучасників може бути викликана різними спонуканнями.

Крім того, доведення мотиву вчинення злочину здійснюватиметься під час судового розгляду справи на підставі наданих суду доказів.

Не є підставою для повернення обвинувального акта прокурору те, що ОСОБА_18 не інкримінувалось у вину шкідливі наслідки вчиненого нею діяння, а саме заподіяння значної шкоди в розмірі 4737098 грн та не пред`явлення їй обвинувачення за ч.5 ст. 192 КК України, оскільки судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта (ч.1 ст. 337 КПК).

Суд вважає хибними мотиви захисту про те, що обвинувальним актом порушуватимуться права ОСОБА_18 , в якому вона зазначена як повноцінний учасник та, внаслідок цього, буде позбавлена можливості захищатися від обвинувачення. Суд зауважує, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_18 виділене в окреме провадження, цим обвинувальним актом їй не висунуто будь-якого іншого обвинувачення, відомості про неї зазначені при викладені формулювання обвинувачення інкримінованого обвинуваченим у цій справі.

Суд також не вбачає підстав для повернення обвинувального акту у зв`язку з допущенням розбіжностей у написанні прізвищ пацієнтів, не зазначення інформації про їх діагнози, періоди лікування, лікуючого лікаря тощо. Суд вважає, що розбіжності у написанні прізвищ пацієнтів є опискою, яка може бути усунута у подальшому, та жодним чином не впливає на можливість призначення обвинувального акта до судового розгляду. Доводи щодо відсутності інформації відносно пацієнтів про їх діагнози, періоди лікування, лікуючого лікаря тощо, фактично стосуються питання оцінки доказів. Доводи що відомостей про визначення розміру майнової шкоди стосуються питання доведеності вини або невинуватості особи. Водночас, такі питання не можуть бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні з огляду на мету цієї стадії та вичерпний перелік повноважень суду під час її проведення. Вирішення такого питання можливе виключно за результатами судового розгляду та на підставі дослідження і оцінки наданих суду доказів.

Одночасно, колегія суддів зауважує, що з метою недопущення порушення права особи на захист через неконкретність обвинувачення та можливого скасування рішення суду першої інстанції з підстав незабезпечення гарантій на справедливий суд, прокурор відповідно до положень ст. 337 КПК України в ході судового розгляду може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення тощо.

При цьому, в силу наведеної норми, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження, рівно як і прийняти рішення про виправдання (ч. 1 ст. 373 КПК України).

Захисниками наведені також інші доводи, які не потребують детального аналізу колегією суддів, оскільки, з урахуванням встановлених обставин та вимог кримінального процесуального закону, не мають вирішального значення при вирішенні питання про повернення обвинувального акта прокурору.

При цьому суд керується усталеною практикою Європейського суду з прав людини, згідно якої стаття 6 §1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод зобов`язує суди надавати підстави для винесення рішень, однак не передбачає детальної відповіді на кожний аргумент (VandeHurk v. theNetherlands, 19 April 1994, §61), проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені у даній справі, були вивчені (Boldea v. Romania, 15 February 2007§30). При цьому міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі RuizTorija v. Spain від 09 грудня 1994 року, № 303-A, §29; рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява № 4909/04, §58).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що зауваження сторони захисту щодо змісту обвинувального акта, зазначені у клопотанні про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні, не дають підстав для його повернення та не перешкоджають призначенню судового розгляду у цьому кримінальному провадженні, тому у задоволенні клопотання належить відмовити.

Керуючись ст. 291, 314, 376 КПК України, суд

постановив:

у задоволенні клопотання про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000122 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.1 ст. 209 ч. 3 ст. 362 КК України, ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч. 3 ст. 362 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 376 КПК України повний текст ухвали суду буде проголошений о 09 год 20 хв 30 жовтня 2025 року у залі судового засідання в приміщенні Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області.

Головуюча суддя ОСОБА_19

Судді: ОСОБА_20

ОСОБА_21