ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/1016/25 Номер провадження 11-кп/814/726/26Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю:

секретаря

судового засідання

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава кримінальне провадження №0000028 від 15.01.2025, за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора Гадяцького відділу Миргородської окружної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 15.05.2025 відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гадяч Полтавської області, громадянина України, з середньо спеціальною освітою, раніше не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_7 засуджено за ч.4 ст.186 КК України із застосуванням ст.69 КК України на 1 рік позбавлення волі.

На підставі ст.100 КПК України вирішено долю речових доказів.

За вироком суду, 15 січня 2025 року о 13 годині 35 хвилин, в умовах воєнного стану, ОСОБА_7 з метою незаконного заволодіння чужим майном прибув до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 , де здійснює підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_10 , де, реалізуючи свій злочинний умисел, взяв до рук з торгових вітрин 3 пачки мюлів вартістю по 79 грн. кожна, 1 дволітрову пляшку напою «Живчик» вартістю 52 грн., 1 упаковку ряжанки вартістю 36 грн., 1 літрову упаковку йогурту «Дольче» вартістю 56 грн., 2 літрових упаковки йогурту «Файне» вартістю по 69 грн. кожна, 1 літрову упаковку молока вартістю 38 грн., 3 батончики «Іриска» вартістю 8 грн. кожен, 0,45 кг ковбаси «Лікарська» вартістю 101,7 грн., після чого, усвідомлюючи характер своїх протиправний дій, діючи відкрито, у присутності інших осіб, які розуміли характер його дій, з викраденим почав залишати приміщення вказаного магазину.

В це час, власник магазину ОСОБА_10 , яка помітила вчинення ОСОБА_7 своїх злочинних дій, намагалася їх припинити, ставши на заваді до виходу з магазину та вимагаючи повернути викрадене, але ОСОБА_7 , подолавши протидію потерпілої, вирвався від неї та з викраденими продуктами харчування зник, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду у загальному розмірі 524 грн. 70 коп.

У поданій апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч.4 ст.186 КК України у виді 7 років позбавлення волі.

Свої вимоги прокурор обґрунтував тим, що судом не повністю враховано обставини вчинення злочину, а саме що обвинувачений вчинив грабіж у громадському місці відносно жінки в умовах воєнного стану та характеризуючі дані самого обвинуваченого, який неодноразово притягувався до відповідальності за дрібне хуліганство, у тому числі у магазині «Лілея», характеризується посередньо.

У доповненнях до апеляційної скарги, прокурор зазначає, що суд, визначив неправильну дату, з якої слід рахувати строк відбування покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , а саме 17 січня 2025 року, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 фактично був затриманий в порядку 208 КПК України 15 січня 2025 року в день вчинення злочину.

Захисник у своїй апеляційній скарзі просить вирок суду відносно ОСОБА_7 змінити та призначити останньому покарання із застосуванням ст.75 КК України.

Зазначає, що обвинувачений визнав вину, відшкодував шкоду потерпілій, сума викраденого майна була незначною, має ряд тяжких захворювань, та повинен отримувати лікування поза межами місць ув`язнення.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримку апеляційної скарги державного обвинувача, захисника та обвинуваченого, які підтримували апеляційну скаргу сторони захисту, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч.4 ст.186 КК України, відповідають фактичним обставинам провадження, правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Згідно з вимогами ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як встановлено вивченням справи, суд належно виконав зазначені вимоги закону.

Торкаючись виду та розміру призначеного судом покарання ОСОБА_7 за вчинене кримінальне правопорушення, колегія суддів вважає його таким, що відповідає вимогам ст.65 КК України і не суперечить приписам ст. 50 КК України.

Всупереч доводів захисника та прокурора, покарання ОСОБА_7 призначене у відповідності до ст.65 КК України, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Із мотивувальної частини вироку видно, що суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, конкретні обставини провадження, дані про особу винного, наявність обставин що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Матеріали провадження свідчать, що ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується з задовільного боку, раніше не судимий, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває.

Також, із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що ОСОБА_7 вину у вчиненому злочині визнав повністю, розкаявся, розгляд справи щодо нього проводився у спрощеному порядку.

Таким чином, на переконання колегії суддів, саме призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.4 ст.186 КК України із застосуванням ст.69 КК України є справедливим, достатнім і необхідним у даному випадку для виправлення обвинуваченого та запобіганню вчиненню ним нових злочинів, не є надмірно суворим або м`яким, а тому підстав для зміни вироку та пом`якшення призначеного покарання, та скасування вироку з ухваленням нового, яким необхідно призначити більш суворе покарання за вчинене, про що поставлено питання в апеляційних скаргах сторін захисту та обвинувачення, колегія суддів не вбачає.

Між тим, доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність зарахування ОСОБА_7 у строк покарання період його перебування під вартою саме з 15 січня 2025 року, а не з 17 січня 2025 року, як про це зазначено у оскаржуваному вироку заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Так, із матеріалів кримінального провадження вбачається, ОСОБА_7 був затриманий в порядку ст.208 КПК України саме 15 січня 2025 року, тобто в день вчинення злочину, а 17 січня 2025 року ухвалою слідчого суддів йому було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Крім того, оскільки ОСОБА_7 станом на момент винесення ухвали суду апеляційної інстанції 22.01.2026 повністю відбув покарання, призначене оскаржуваним виром, обвинувачений має бути звільнений з під варти по відбуттю строку покарання.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити частково.

Вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 15.05.2025 відносно ОСОБА_7 змінити в частині зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання.

Зарахувати ОСОБА_7 у строк покарання період його перебування під вартою з 15 січня 2025 року по 14 травня 2025 року з розрахунку що один день тримання під вартою відповідає один день позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

У зв`язку із відбуттям покарання призначеного судом першої інстанції покарання, звільнити ОСОБА_7 з під варти.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4