Справа № 496/3364/25
Провадження № 1-кп/496/85/26
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка Одеської області матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Полтавської області сел. Котельва, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину передбаченого ст. 126-1 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , в період з 23.01.2025 року по 05.04.2025 року, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та свідомо бажаючи їх настання, систематично вчиняв відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою останній перебуває в фактичних шлюбних відносинах, психологічне насильство, яке виражалось у вчиненні дій, що носили систематичний характер, проявлялись у постійній образливій критиці, обзиванні нецензурними словами, приниженні, погрозах, що призвело до негативного впливу на особистість ОСОБА_5 , а саме до змін в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявів, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню її як особистості і виникли внаслідок вчиненого відносно неї систематичного домашнього насильства, яке мало місце протягом 2025 року, що потягло за собою погіршення стану життя та психологічні страждання. В результаті протиправних дій, ОСОБА_4 протягом року неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, а саме: постановою Біляївського районного суду Одеської області від 23.01.2025 по справі №496/482/25 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2, ч.3 ст. 173-2 та ч. 2 ст. 173-8 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Постановою Біляївського районного суду від 30.01.2025 по справі №496/615/25 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-8 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Також, постановою Біляївського районного суду від 09.04.2025 по справі №496/345/25 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-8 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Крім того, 05.04.2025 року, близько 10 години 00 хвилин, більш точний час не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в ході спровокованого ним конфлікту, через те, що ОСОБА_5 відмовила дати йому грошей на придбання алкогольних напоїв, почав висловлюватись брутальною лайкою на адресу останньої, з якою він проживає тривалий час в одному помешканні і перебуває в фактичних шлюбних відносинах, принижував її, погрожував фізичною розправою, бив посуд, тобто вчинив відносно останньої психологічне насильство. Надалі, незважаючи на вжиті заходи реагування щодо недопущення вчинення насильства у сім`ї, 28.04.2025 року, близько 18 години 00 хвилин, більш точний час не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в ході спровокованого ним конфлікту, розлютившись на ОСОБА_5 , яка скаржилась його матері ОСОБА_4 на агресивну поведінку останнього, почав висловлюватись брутальною лайкою на адресу потерпілої, з якою він проживає тривалий час в одному помешканні і перебуває в фактичних шлюбних відносинах, принижував її, погрожував фізичною розправою, бив посуд, тобто вчинив домашнє насильство.

Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового розслідування. У вчиненому щиро розкаявся, не заперечував проти розгляду кримінального провадження щодо нього в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Під час судового засідання пояснив, що висновки для себе зробив та бажає стати на шлях виправлення. Зауважив, що потерпіла немає до нього будь-яких претензій та він продовжує відшкодовувати завдану їй шкоду.

Враховуючи те, що учасники процесу не оспорювали фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності їх позиції, вислухавши думку учасників процесу і роз`яснивши їм наслідки розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів, щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Дії обвинувачуваного ОСОБА_4 суд кваліфікує за ст. 126-1 КК України домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань потерпілої особи.

При призначенні ОСОБА_4 покарання, суд відповідно до ст. 66 КК України визнає обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, щире каяття.

Обставини відповідно до ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Згідно ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

За приписом ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обираючи ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України враховує, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який повністю визнав себе винним у вчиненому, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, позицію потерпілої яка не має до нього жодних претензій, обставини які пом`якшують покарання: щире каяття, обставин, які обтяжують покарання не встановлено та призначає покарання у межах, встановлених санкцією ст.126-1 КК України, у виді позбавлення волі із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України з встановленням іспитового строку.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 91-1 КК України, в інтересах потерпілої від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені відповідні обов`язки.

Суд вважає, що до ОСОБА_4 , як до особи, яка вчинила домашнє насильство, необхідно застосувати обмежувальний захід та покласти на нього обов`язок відповідно до п. 1,4, 5 ч. 1, ч. 3 ст. 91-1 КК України - заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства, заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб та направлення для проходження програми для кривдників, на строк 2 місяці.

Цивільний позов по справі заявлений не був.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися, судові витрати та речових доказів відсутні.

Враховуючи те, що сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування останнього запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. ст. 371-373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання ОСОБА_4 , якщо він протягом іспитового строку тривалістю в 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 , з іспитовим строком обчислювати з моменту проголошення вироку суду 09.02.2026 року.

На підставі ч.1 ст. 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_4 обмежувальні заходи на строк 2 (два) місяці та покласти обов`язок, передбачений п. 1, п. 4 та п. 5 ч.1 ст. 91-1 КК України - заборона перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_5 , заборонити листування, телефонних переговорів, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб з ОСОБА_5 та пройти програму для кривдників.

Контроль за поведінкою ОСОБА_4 під час проходження програми покласти на уповноважений орган з питань пробації.

Попередити ОСОБА_4 , про кримінальну відповідальність за ст. 390-1 КК України за умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених ст. 91-1 КК України, зокрема за умисне ухилення від проходження програми для кривдників.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення вироку.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України суд обмежився проголошенням резолютивної частини вироку з врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя ОСОБА_1