Номер провадження: 11-сс/813/1415/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 30 червня 2025 року про відмову у задоволені скарги на бездіяльність посадових осіб УСБУ в Одеській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР),-

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою було відмовлено у задоволені скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб УСБУ в Одеській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою від 23 березня 2025 року, подану у порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України,

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що доводи ОСОБА_6 фактично зводяться до його незгоди з прийнятим суддею Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_7 рішенням у справі №522/664/25, провадження №1-кс/522/292/25, що, на думку слідчого судді, не може бути підставою для кримінального переслідування.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, заявник, подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що вона є незаконною та необґрунтованою, такою що постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що слідчим суддею порушено вимоги ч. 3 ст. 306 КПК України щодо обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, що свідчить про порушення права на доступ до правосуддя.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд скарги у суді першої інстанції, іншим слідчим суддею.

Позиції учасників судового розгляду.

Прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 подав до апеляційного суду заяву, в якій просив проводити апеляційний розгляд за його відсутності та заперечував проти апеляційної скарги (а.с.64-65 т.1)

Ухвалою судді-доповідача Одеського апеляційного суду від 18 липня 2025 року розгляд апеляційної скарги заявника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 12 червня 2025 року призначений у режимі відеоконференції з Державною установою "Одеський слідчий ізолятор», де утримується заявник (а.с.49-50).

Заявник ОСОБА_6 належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, що підтверджується особистою розпискою останнього (а.с.67-68), з клопотанням про відкладання не звертався.

Приймаючи до уваги скорчені строки розгляду апеляційних скарг на ухвали слідчих суддів, та той факт, що у даному випадку апеляційним судом вжиті усі можливі заходи для забезпечення участі сторін у судовому засіданні, тому з метою дотриманням розумних строків розгляду справи, колегія суддів, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі сторін.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали судового провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви апеляційного суду.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частиною другою ст. 19 Конституції України встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 КПК України передбачено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Застосування належної правової процедури у кримінальному провадженні це встановлені кримінальним процесуальним законодавством способи реалізації норм кримінального процесуального права, що забезпечують досягнення цілей правового регулювання кримінальних процесуальних відносин у сфері порядку досудового розслідування та судового розгляду. Воно означає не лише те, що всі дії процесуальних суб`єктів мають відповідати вимогам закону, адже в такому випадку це завдання розчиняється в приписах засади законності. Такі дії мають виникати із наявних повноважень і перебувати в адекватному співвідношенні з конкретним процесуальним завданням, яке виникає в певний момент досудового розслідування і судового розгляду кримінального провадження. Таке адекватне співвідношення приводить до принципу пропорційності.

Належна правова процедура має застосування як під час судового розгляду, так і на стадії досудового розслідування.

Недотримання належної правової процедури тягне за собою порушення гарантованого кожному ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) права на справедливий суд.

Згідно з положеннями ст. 24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Главою 26 КПК України передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

Частиною 1 статті 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, що можуть бути оскаржені на досудовому провадженні, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Так, порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування регламентований положеннями ст. 306 КПК.

Відповідно до ч.3 ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Виходячи з приписів вказаної правової норми, оскарження рішення, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача чи прокурора під час досудового розслідування стосується особисто інтересів заявника, що й передбачає його обов`язкову участь в судовому засіданні з метою безпосереднього з`ясування усіх обставин порушення права заявника та підстав звернення його із відповідною скаргою.

Кримінальним процесуальним законом не передбачено яким саме чином повинен діяти слідчий суддя та яке саме процесуальне рішення він повинен приймати у випадку неявки без поважних причин особи, яка подала скаргу, участь якого є обов`язковою, на підставі вимог ч. 3 ст. 306 КПК України, яким у даному випадку є ОСОБА_6 .

З матеріалів провадження вбачається, що оскаржувана ухвала постановлена 30 червня 2025 року за відсутності ОСОБА_6 , тобто, особи, яка подала скаргу, оскільки слідчий суддя прийшов до переконання, що скаржника з невідомих причин не було доставлено до суду.

Не заперечуючи дискреційне право слідчого судді на обґрунтування свого рішення і його висновок щодо розгляду скарги за відсутності особи, яка подала скаргу, апеляційний суд звертає увагу, що за приписами ч. 6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 КПК України особа викликається до суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. При цьому суд повинен переконатися, що таке повідомлення мало місце.

Частиною 3 ст. 135 КПК України передбачено, що особа, що перебуває під вартою, викликається через адміністрацію місця ув`язнення.

З матеріалів провадження убачається, що слідчий суддя здійснював судові виклики ОСОБА_6 через ДУ «Одеський слідчий ізолятор» (а.с.25,29 т.1), однак жодних відомостей про те з яких саме причин неможливо здійснити конвоювання останнього до зали судового засідання матеріали справи не місять та слідчим суддею витребувано не було. Не міститься у матеріалах провадження і відомостей про те, що відсутність ОСОБА_6 у судовому засіданні є наслідком його волевиявлення чи небажання брати участь в судовому засіданні при розгляді поданої скарги.

Таким чином, слідчий суддя, не забезпечив участь скаржника у судовому засіданні, внаслідок чого він не мав можливості доводити свою позицію у суді, передчасно визнав можливим розглянути скаргу ОСОБА_6 за його відсутності, зважаючи на відсутність підтвердження об`єктивної неможливості проведення судового засідання за участі останнього.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді не відповідає вимогам процесуального закону, а тому підлягає скасуванню, а матеріали за скаргою направленню до суду на новий розгляд, під час якого слід урахувати наведене й ухвалити рішення, яке відповідає вимогам ст. 307 КПК України.

При прийнятті рішення колегія суддів, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом, а саме в частині перегляду судового рішення у межах апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 32, 303, 306, 370, 404, 405, 407, 409, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 30 червня 2025 року про відмову у задоволені скарги на бездіяльність посадових осіб УСБУ в Одеській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд скарги ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб УСБУ в Одеській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у суді першої інстанції, іншим слідчим суддею.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4