Справа № 462/780/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/953/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Веселе Бериславського району Херсонської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 23 вересня 2025 року про обвинувачення останнього у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 308, ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

вищенаведеним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 308, ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, та призначено йому покарання: за ч. 1 ст. 308 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки; за ч. 1 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки; за ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з конфіскацією майна; за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з конфіскацією майна.

До вступу вироку в законну силу, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , з визначенням застави, визначений ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 12.08.2025 залишено без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з дня затримання, тобто з 07.01.2025.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення, перебування під вартою з 07.01.2025 до набрання вироком законної сили у співвідношенні один день перебування під вартою за один день позбавлення волі.

Вирішено питання з арештом майна, речовими доказами, та процесуальними витратами.

Згідно з вироком, ОСОБА_7 , страждаючи на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, розпочав лікування, а саме 17.10.2023 проходження замісної підтримуючої терапії у Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень», що за адресою: м. Львів, вул. Богдана Лепкого, буд. 8, під час якого, за призначенням лікаря, почав отримувати для прийому лікарський засіб «Methadonehydrochloridi», що містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено «метадон», відповідно до Порядку проведення замісної підтримувальної терапії осіб з психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання опіоїдів, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України №200 від 27.03.2012.

Продовжуючи перебувати на замісній підтримуючій терапії та отримувати в Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» лікарський засіб «Methadonehydrochloridi», що містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено «метадон», діючи умисно, всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», Порядку проведення замісної підтримувальної терапії осіб з психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання опіоїдів, ОСОБА_7 , 09.05.2024 прибув до іншого закладу охорони здоров`я ТзОВ «Аксіома Медікал», КОД , який відповідно до Ліцензії МОЗ України №4428/21/М від 19.10.2021 має право на провадження господарської діяльності, з медичної практики, філія якого розташована за адресою: м. Львів, вул. Олени Степанівни, буд. 49, де подав заяву про отримання наркотичних засобів, підписав Інформаційну згоду на участь у замісній терапії із застосуванням препарату «Метадон», відповідно до якої останнього було проінформовано про характер, мету на наслідки замісної підтримувальної терапії, приховавши при цьому від працівників медичної установи інформацію про перебування на лікуванні (програмі замісної підтримуючої терапії) в іншому медичному закладі, а саме в Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень», зазначивши, що на момент звернення до ТзОВ «Аксіома Медікал», він не перебуває на лікуванні в іншому закладі охорони здоров`я, де йому призначено наркотичні та психотропні лікарські засоби, зобов`язавшись при цьому, під час лікування в даному закладі не звертатись в інші медичні заклади з метою призначення йому наркотичних та психотропних лікарських засобів, ввівши таким чином в оману лікаря-психіатра, в результаті чого з 09.05.2024 по 05.11.2024 незаконно отримував лікарський засіб «Метадон МЕТ 300», кожна таблетка якого містить діючу речовину наркотичний засіб «метадон», масою 25 мг, по чотири таблетки на добу, тим самим заволодів вказаним наркотичним засобом шляхом шахрайства.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 1 ст. 308 КК України.

Окрім цього, встановлено, що ОСОБА_7 , діючи всупереч положень Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їхніх аналогів і прекурсорів», Закону України «Про засади протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та зловживання ними», умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді порушення правил обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне збагачення, за рахунок продажу наркотичних засобів, усвідомлюючи суспільну небезпечність та протиправність своїх дій, тобто діючи з прямим умислом, вчинив кримінальні правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів.

Так, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконний збут наркотичних засобів, з корисливих мотивів, перебуваючи на програмі замісної терапії, у невстановлений органом досудового розслідування час та у невстановленому місці, але не пізніше 10 години 56 хвилин 28 листопада 2024 року, отримав блістер з 5 таблетками із написом «MetadoneZN», що містять у собі діючу речовину метадон, які зберігав за місцем свого проживання, а саме по АДРЕСА_2 метою подальшого збуту.

У подальшому, 28.11.2024 близько 10 години 56 хвилин, ОСОБА_7 , всупереч положень Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їхніх аналогів і прекурсорів», перебуваючи за адресою свого проживання, а саме у квартирі АДРЕСА_3 , маючи умисел на незаконне збагачення, незаконно збув ОСОБА_9 п`ять таблеток у блістері із написом «MetadoneZN», що містять у собі діючу речовину метадон, який згідно з «Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, загальна маса метадону становить - 0,1115 грама, за що отримав від ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 500 гривень, які в подальшому використав на власний розсуд.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 1 ст. 307 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконний збут наркотичних засобів, з корисливих мотивів, діючи повторно, перебуваючи на програмі замісної терапії, у невстановлений органом досудового розслідування час та у невстановленому місці, але не пізніше 11 години 58 хвилин 07.01.2025 отримав блістер з 5 таблетками із написом «Метафін ІС», які зберігав за місцем свого проживання, а саме по АДРЕСА_2 метою подальшого збуту.

У подальшому, 07.01.2025 близько 11 год. 58 хв. ОСОБА_7 , всупереч положень Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їхніх аналогів і прекурсорів», реалізовуючи свій умисел на незаконний збут наркотичної речовини, перебуваючи у під`їзді будинку АДРЕСА_4 , повторно незаконно збув ОСОБА_9 5 таблеток, які знаходилися у блістері із написом «Метафін ІС», що містять у собі діючу речовину метадон, який згідно з «Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, загальна маса метадону становить - 0,1115 грама, за що отримав від ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 500 гривень, після чого був затриманий працівниками поліції.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 2 ст. 307 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання з метою збуту, з корисливих мотивів, у невстановлений органом досудового розслідування час та спосіб та у невстановленому місці, але не пізніше 12 години 52 хвилини 07.01.2025, отримав (придбав) у невстановленої слідством особи та незаконно зберігав один прозорий зіп-пакет з речовиною рослинного походження, в якому містився наркотичний засіб, обіг якої обмежено - «канабіс», та 2 блістери із надписом «МЕТАДОН-ЗН», один з 10 таблетками, один з 4 таблетками, 1 блістер з 10 таблетками із надписом «МЕТАФІН ІС», 6 таблеток у блістерах та порошкоподібну речовину, що містять у собі діючу речовину метадон, які незаконно зберігав за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 з метою їх подальшого незаконного збуту за грошову винагороду, та які вилучено 07.01.2025 під час санкціонованого обшуку за вказаною адресою.

Виявлені та вилучені у ОСОБА_7 2 блістери із надписом «МЕТАДОН-ЗН», один з 10 таблетками, один з 4 таблетками, 1 блістер з 10 таблетками із надписом «МЕТАФІН ІС», 6 таблеток у блістерах та порошкоподібна речовина, містять у собі діючу речовину метадон, який згідно з «Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, загальна маса метадону становить - 0,6944 грама.

У виявленій та вилученій у прозорому зіп-пакеті речовині рослинного походження, виявлено канабіс, який згідно з «Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, загальна маса канабісу становить - 2,01 грама.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 1 ст. 307 КК України.

Окрім цього встановлено, що ОСОБА_7 , у невстановлений органом досудового розслідування час та місці, всупереч вимог Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом МВС України № 622 від 21.08.1998, не маючи передбаченого законом дозволу, діючи з прямим умислом та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, отримав (придбав) від невстановленої слідством особи 2 (два) патрони із маркувальними позначеннями в донній частині «60-93» «3-81», які є боєприпасами, патронами кал. 5,45мм (5,45?39), призначені для стрільби із бойової, нарізної вогнепальної зброї, автоматів та кулеметів Калашникова - є патронами промислового виробництва, придатними до стрільби; 6 (шість) патронів із маркувальними позначеннями в донній частині «270-73», «270-74», «21-83» та «711-76», які є боєприпасами, патронами кал. 7,62мм (7,62?39), призначеними для стрільби із бойової, нарізної вогнепальної зброї - автоматів Калашнікова відповідного калібру, з них - 1 патрон із маркувальними позначеннями в донній частині «711-76» споряджений трасуючою кулею - є патронами промислового виробництва, придатними до стрільби; 1 (один) патрон із маркувальними позначеннями в донній частині «LC 17», який є боєприпасом, патроном кал. 7,62х51 мм (NATO), які призначені для стрільби із бойової, нарізної вогнепальної зброї, відповідного калібру - є патроном промислового виробництва, придатним до стрільби; 23 (двадцять три) патрони із маркувальними позначеннями в донній частині «79-21», «17-84» та «bxn-91», які є боєприпасами, патронами кал. 7,62?54R, призначені для стрільби із бойової, нарізної вогнепальної зброї, гвинтівок і карабінів Мосіна, та кулеметів Калашнікова, 13 (тринадцять) з них, із маркувальними позначеннями «17-84» споряджені пристрілочно - запалювальними кулями «П3», промислового виробництва, придатні до стрільби, які незаконно зберігав за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , та які було вилучено 07.01.2025 під час санкціонованого обшуку за вказаною адресою.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 1 ст.263 КК України.

Не погоджуючись із цим вироком, адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить вирок Залізничного районного суду м. Львова від 23 вересня 2025 року щодо ОСОБА_7 скасувати та ухвалити нове рішення, яким визнати ОСОБА_7 за ч. 1, 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України невинним, а за ч. 1 ст. 308 КК України визнати його винним та призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі, застосувавши при цьому ст. 75 КК України, звільнивши від відбування покарання на 1 рік.

В обґрунтування апеляційних вимог сторона захисту посилається на те, що оскаржений вирок не відповідає вимогам ст. 370 КК України. Вказує, що ОСОБА_7 визнає себе винним за ч. 1 ст. 308 КК України. Стосовно ч. 1 та ч. 2 ст. 307 КК України, то обвинувачення ОСОБА_7 будується виключно на доказах, що були здобуті в ході негласних слідчих (розшукових) дій із залученням ОСОБА_9 (особа зі зміненими анкетними даними).

Як зазначає захисник, матеріали справи не містять постанови про проведення контролю за вчиненням злочину, а отже відсутні підстави вважати, що готується або вчиняється тяжкий чи особливо тяжкий злочин, в порушення положень ст. 271 КПК України. Також, в порушення вимог ч. 6 ст. 246 КПК України та Інструкції про організацію про проведення негласних слідчих (розшукових) дій та використання їх результатів у кримінальному провадженні, суду не надано відповідного рішення слідчого чи прокурора про залучення ОСОБА_9 (анкетні дані змінено) як особи, щодо якої застосовано заходи безпеки.

Вказує, що всупереч вимог п. 6.11 Інструкції в матеріалах кримінального провадження відсутнє належне підтвердження легітимності грошових коштів, використаних під час оперативної закупки. Сторона обвинувачення не надала відповідного корінця платіжного доручення, виданого відповідною фінансовою структурою, який свідчить про видачу працівникам правоохоронних органів видатків спеціального призначення в цьому кримінальному провадженні, та авансових звітів щодо використаних коштів.

Втім, суд першої інстанції вказаним доводам оцінки не надав. Поза увагою суду залишилось і те, що сторона обвинувачення не надала будь-яких достовірних доказів, що оперативна закупка в ОСОБА_7 психотропної речовини була викликана попереднім збутом ним таких речовин; дії органу досудового слідства не сприяли попередженню та виявленню злочинної діяльності, а навпаки стали передумовою вчинення свідомої та бажаної провокації: наполегливе, неодноразова підбурювання та схиляння до вчинення злочину.

На думку захисника, органи досудового розслідування під час здійснення оперативної закупки в ОСОБА_7 не виявили необхідної пасивності, навпаки така закупка була проведена за активною участю ОСОБА_9 (анкетні дані змінено), що свідчить про використання провокації проти ОСОБА_7 .

Звертає увагу, що у судових засідання ОСОБА_9 (анкетні дані змінено) допитаний не був, оскільки він помер на момент проведення судового розгляду цієї справи, а отже неможливо станом на сьогодні встановити ряд істотних обставин справи. При цьому з відеозаписів негласних слідчих (розшукових) дій взагалі неможливо зрозуміти, що відбувається, хто кому і що передає, хто в кого і що купує, а отже такі жодним чином не можуть свідчити про наявність складу кримінального правопорушення в діях ОСОБА_7 .

Щодо епізоду за ч. 1 ст. 263 КК України, то такий, на переконання сторони захисту, також жодним чином не доведений, оскільки бойові припаси, що були знайдені за адресою: АДРЕСА_2 , не належать ОСОБА_7 , він був лише тимчасовим фактичним користувачем квартири, будь-які докази, що бойові припаси були придбані та перебували на зберіганні ОСОБА_7 відсутні. Показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 щодо факту проживання обвинуваченого за вказаною адресою також не підтверджують належність йому боєприпасів. Фактично ця квартира належить третій особі, яка здавала таку в оренду ОСОБА_11 , однак він не був допитаний через неможливість встановити його місцезнаходження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 подану апеляційну скаргу підтримали та просили таку задовольнити.

Прокурор ОСОБА_8 заперечив проти задоволення апеляційних вимог, пославшись на їх безпідставність.

Заслухавши доповідача, позицію сторін кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи, що в апеляційній скарзі захисник оспорює законність засудження ОСОБА_7 за ч. 1, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, а визнання обвинуваченого винним за ч. 1 ст. 308 КК України лише в частині суворості призначеного йому покарання, апеляційний суд здійснює перегляд апеляційної скарги відповідно до заявлених вимог.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим. Законним є рішення, постановлене компетентним судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням вимог кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За приписами ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що судом першої інстанції під час розгляду цього кримінального провадження дотримано наведені вище вимоги кримінального процесуального закону, спрямовані на встановлення об`єктивної істини у справі, а його висновки про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, зокрема, ч. 1, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, за які його засуджено, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються наявними в матеріалах справи та викладеними у вироку доказами, які судом всебічно і повно досліджені та правильно і об`єктивно оцінені в їх сукупності та взаємозв`язку.

Так, свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, місцевий суд обґрунтував, посилаючись, зокрема, на: показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , показання свідка ОСОБА_9 , оголошені в судовому засіданні, а також письмовими доказами: протоколом про результати проведення контролю за вчиненням злочину від 28 листопада 2024 року та про хід проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 28 листопада 2024 року; протоколами огляду покупця від 28 листопада 2024 року та від 07 січня 2025 року, згідно з якими, за участі понятих, було здійснено огляд ОСОБА_9 ; протоколами ідентифікації та огляду грошових коштів від 28 листопада 2024 року та від 07 січня 2025 року; протоколом огляду місця події від 28 листопада 2024 року, згідно з яким об`єктом огляду є прибудинкова територія будинку АДРЕСА_5 ; висновком експерта №СЕ-19/114-24/28670-НЗПРАП від 05 грудня 2024 року; постановою про визнання речових доказів метадону 0,1115 грам, який поміщено в спецпакет; відеозаписом від 28 листопада 2024 року, з якого видно як ОСОБА_7 кладе блістер з таблетками на стіл, а особа передає йому грошові кошти і берез зі столу таблетки, події відбуваються за адресою: АДРЕСА_2 ; протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_7 (обшук проведено на підставі ухвали слідчого судді від 06 січня 2025 року); висновком експерта №СЕ-19/114-25/859-НЗПРАП від 23 січня 2025 року; висновком експерта №СЕ-19/114-25/856-НЗПРАП від 21 січня 2025 року; висновком експерта №СЕ-19/114-25/858-НЗПРАП від 22 січня 2025 року; висновком експерта №СЕ-19/114-25/910-Бл від 13 січня 2025 року щодо бойових припасів (патронів); відеозаписом від 07 січня 2025 року, з якого вбачається як ОСОБА_7 передає таблетки у під`їзді будинку, а особа передає йому грошові кошти, зміст яких детально викладений у вироку суду першої інстанції.

Дослідивши відповідно до ст. 94 КПК України вищевказані докази і визнавши їх належними та допустимими, оцінивши їх у сукупності з іншими фактичними даними, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та правильно кваліфікував його дії, зокрема, за ч. 1, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, як незаконний збут наркотичного засобу; незаконний збут наркотичного засобу, вчинений повторно; незаконне придбання та зберігання з метою збуту наркотичних засобів; незаконне придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, твердження сторони захисту про провокацію злочинів та відсутність даних про залучення ОСОБА_9 (анкетні дані змінено) як особи, щодо якої застосовані заходи безпеки, в ході апеляційного перегляду свого підтвердження не знайшли.

Так, судом встановлено, що підставою для початку досудового розслідування цього кримінального провадження став рапорт о/у СКП ВП №1 ЛРУП №2 ГУ ПН у Львівській області ОСОБА_13 від 25 листопада 2024 року про те, що ним в ході спілкування із особою на ім`я ОСОБА_14 встановлено, що особа на ім`я ОСОБА_15 здійснює збут наркотичних засобів та психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів на території Залізничного району у м. Львові.

За усталеною судовою практикою під конфіденційним співробітництвом слід розуміти негласні відносини, що встановлюються уповноваженими органами з повнолітньою дієздатною особою і на засадах добровільності та конспіративності використовуються для вирішення завдань кримінального провадження.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 275 КПК, під час проведення НСРД слідчий має право використовувати інформацію, отриману внаслідок конфіденційного співробітництва з іншими особами, або залучати цих осіб до проведення НСРД у випадках, передбачених цим Кодексом.

Залучення до конфіденційного співробітництва є не окремим різновидом НСРД, а складовим елементом їх проведення, що вбачається з положень ч. 2 ст. 246 КПК, де визначаються види НСРД, серед яких залучення до конфіденційного співробітництва відсутнє.

Участь конфідента в контексті реалізації положень статей 223, 246, 271 КПК охоплюється змістом і є невід`ємною складовою процесуальної дії органу досудового розслідування, спрямованої на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Дії конфідента як невід`ємна складова НСРД у формі оперативної закупки фактично утворюють собою спосіб здійснення правоохоронним органом окремої процесуальної дії, метод втілення прихованих засобів виявлення і викриття кримінального правопорушення спеціальними підрозділами, отже, і виконавчий зміст здійснення правоохоронної діяльності у формі проведення НСРД.

Враховуючи характер конфіденційного співробітництва, орган розслідування сам визначає форми і способи його організації з урахуванням потреб розслідування, необхідності запобігти розголошенню факту і деталей такого співробітництва тощо.

З матеріалів кримінального провадження, а саме протоколів огляду покупця та протоколів ідентифікації та огляду грошових коштів від 28 листопада 2024 року, 07 січня 2025 року вбачається, що закупник під легендованими даними ОСОБА_9 дав свою добровільну згоду для проведення конфіденційного співробітництва під час проведення оперативної закупки наркотичних засобів у ОСОБА_7 , яка ним здійснювалась двічі.

Про добровільність згоди на проведення указаних оперативних закупок ОСОБА_9 (анкетні дані змінено) зазначив і під час проведення його допитів 28 листопада 2024 року та 07 січня 2025 року (а.с. 32-35, 200-203, т. 1).

Оскільки залучення особи до конфіденційного співробітництва й участь у НСРД є підготовчими діями сторони обвинувачення, спрямованими на підготовку до контролю за вчиненням злочину, проведення спостереження, відео-, аудіоконтролю особи, кримінальний процесуальний закон не встановлює вимог про те, щоб день та час постановлення прокурором рішення про проведення такої НСРД, як контроль за вчиненням злочину чи ухвали слідчого судді про дозвіл на проведення НСРД - аудіо-, відеоконтроль особи, передували отриманню від особи згоди на її участь у НСРД.

Окремої постанови про залучення ОСОБА_9 (анкетні дані змінено) до конфіденційного співробітництва матеріали справи не містять. Водночас, колегія суддів враховує, що рішення про застосування заходів безпеки, які містять справжні анкетні дані особи, котра дала згоду на конфіденційне співробітництво і до якої застосовано заходи безпеки, відповідно до вимог ч. 1 ст. 252 КПК та п. «а» ст. 15 Закону України від 23 грудня 1993 року №3782-XII «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» є державною таємницею і до матеріалів кримінального провадження не приєднуються, а зберігаються окремо в органі, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження. Згідно з ч. 3 ст. 317 КПК матеріали про застосування заходів безпеки стосовно осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, для ознайомлення не надаються.

Залучення ОСОБА_9 до участі в контролі за вчиненням злочину було зумовлено об`єктивними обставинами та відповідає положенням ч. 6 ст. 246 КПК, а відсутність у матеріалах провадження окремої постанови про його залучення до конфіденційного співробітництва не є порушенням вимог КПК, не свідчить про порушення прав учасників кримінального провадження, про наявність таких порушень КПК, які б могли призвести до ухвалення незаконного та/або необґрунтованого рішення.

Зазначене відповідає правовій позиції Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловленою у постанові від 25 вересня 2023 року у справі №208/2160/18.

При цьому у ході апеляційного перегляду апеляційним судом не встановлено, що закупник ОСОБА_9 діяв не з власної волі, будь-які докази щодо примушування його бути закупником не встановлені.

Згідно зі ст. 271 КПК України одним із видів негласних слідчих (розшукових) дій є контроль за вчиненням злочину, який може проводитись у формі контрольованої та оперативної закупки.

Поряд із тим, для використання результатів указаних дій як доказів має бути дотримано визначеної процесуальним законом процедури.

Як визначено ч. 7 ст. 271 КПК України, прокурор у своєму рішенні про проведення контролю за вчиненням злочину, крім відомостей, передбачених статтею 251 цього Кодексу, зобов`язаний: 1) викласти обставини, які свідчать про відсутність під час негласної слідчої (розшукової) дії провокування особи на вчинення злочину; 2) зазначити про застосування спеціальних імітаційних засобів.

Всупереч тверджень сторони захисту, у матеріалах кримінального провадження наявні постанова про проведення контролю за вчиненням злочину від 26 листопада 2024 року (а.с. 13-14, т. 1), на підставі якої проведено оперативну закупку 28 листопада 2024 року, , а також постанова про проведення контролю за вчиненням злочину від 06 січня 2025 року (а.с. 69-70, т. 1), на підставі якої проведено оперативну закупку 07 січня 2025 року. Крім цього, відомості про указані постанови про проведення контролю за вчиненням злочину вказані у реєстрі матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001073 від 05 липня 2024 року за порядковими номерами 5 та 10 у розділі ІІ. Прийняті під час досудового розслідування процесуальні рішення (а.с. 14, т. 3).

За змістом статей 246, 271 КПК України негласні слідчі (розшукові) дії можуть проводитись, якщо наявні достатні підстави вважати, що готується вчинення або вчиняється тяжкий чи особливо тяжкий злочин, а також якщо відомості про злочини та особу, яка його вчинила, неможливо отримати в інший спосіб. При цьому, згідно з ч. 3 ст. 271 КПК України під час підготовки та проведення заходів із контролю за вчиненням злочину забороняється провокувати (підбурювати) особу на вчинення цього злочину з метою його подальшого викриття, допомагаючи особі вчинити злочин, якого вона би не вчинила, якби слідчий цьому не сприяв. Здобуті в такий спосіб речі та документи не можуть бути використані у кримінальному провадженні.

Зазначені положення процесуального закону узгоджуються з практикою Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях розробив ряд критеріїв для відмежування провокації від допустимої поведінки правоохоронних органів - змістовний та процесуальний критерії.

При цьому, під змістовним критерієм розуміється наявність/відсутність суттєвих змістовних ознак, притаманних провокації правоохоронних органів, а під процесуальним - наявність у суду можливості перевірити відомості про ймовірну провокацію під час судового засідання з дотриманням принципів змагальності та рівності сторін.

Так, для визначення провокації злочину ЄСПЛ встановив, зокрема, такі критерії: чи були дії правоохоронних органів активними, чи мало місце з їх боку спонукання особи до вчинення злочину, наприклад, прояв ініціативи у контактах з особою, повторні пропозиції незважаючи на початкову відмову особи, наполегливі нагадування, підвищення ціни вище середньої; чи було би скоєно злочин без втручання правоохоронних органів; вагомість причин проведення оперативної закупівлі, чи були у правоохоронних органів об`єктивні дані про те, що особу було втягнуто у злочинну діяльність і чи була суттєвою ймовірність вчинення нею злочину.

Таким чином, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ застосування особливих методів ведення слідства - зокрема, агентурних методів - саме по собі не може порушувати право особи на справедливий суд. Ризик провокації з боку працівників правоохоронних органів, викликаний указаними методами, означає, що їх використання повинно бути суворо регламентованим. Для застосування цих методів у правоохоронних органів мають бути докази на підтвердження аргументу про схильність особи до вчинення злочину.

Перевіривши доводи апелянта щодо провокації злочинів, передбачених ст. 307 КПК України, з урахуванням зазначених критеріїв, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що встановлені судом обставини свідчать про те, що орган досудового розслідування діяв у пасивний спосіб і не підбурював обвинуваченого до вчинення злочину. Адже пропозиція ОСОБА_9 щодо бажання придбати наркотичні засоби носила загальний абстрактний вираз його готовності заплатити певну суму грошей за наданий наркотичний засіб, після чого ОСОБА_7 добровільно продовжував спілкуватися з ним, щоб отримати особисту користь від абстрактної готовності «покупця» купувати у нього «метадон». Таке бажання ОСОБА_9 не було обов`язковою умовою для злочинної діяльності обвинуваченого ОСОБА_7 , тобто дії, якої в іншому випадку він би не вчинив. При цьому продаж наркотичного засобу ОСОБА_9 був здійснений ОСОБА_7 два рази, що також підтверджує його волевиявлення на вчинення зазначених дій.

Таким чином, негласні слідчі (розшукові) дії не призвели до підбурювання через призму прецедентної практики ЄСПЛ щодо п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані доводи захисника про відсутність інформації щодо попередньої злочинної діяльності ОСОБА_7 оскільки, як слідує з матеріалів провадження, у ході допиту свідка ОСОБА_16 , проведеного 06 листопада 2024 року, тобто ще до винесення прокурором постанови про проведення контролю за вчиненням злочину від 26 листопада 2024 року та до проведення оперативної закупки, останній повідомив, що на початку 2024 року він познайомився з ОСОБА_7 , який пропонував придбати у нього наркотичні засоби, а саме таблетки «метадону», оскільки він здійснює торгівлю ними (а.с. 9, т. 1)

Наведене свідчить про стійку спрямованість ОСОБА_7 на збут наркотичних засобів і виключає будь-яку провокацію правоохоронними органами на вчинення злочинів.

В апеляційній скарзі захисник вказує на непроведення допиту ОСОБА_9 .

Втім, як слідує з листа органу поліції від 29 травня 2025 року, свідок ОСОБА_9 , який був залучений до конфіденційного співробітництва у цьому кримінальному провадженні, помер. З огляду на це, прокурор у кримінальному провадженні заявила клопотання в порядку ст. 97 КПК України (а.с. 175-176, т. 3), про дослідження протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 07 січня 2025 року, який відкривався стороні захисту на стадії досудового розслідування.

На переконання апеляційного суду, місцевий суд обґрунтовано визнав допустимим доказом показання вказаного свідка, оскільки такі показання не є єдиним доказом винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, тому відсутні підстави вважати, що ці показання мали вагоме значення для підтвердження винуватості ОСОБА_7 і суттєво вплинули на ухвалення обвинувального вироку.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 12 грудня 2019 року у справі №750/7023/18.

Стосовно джерела походження коштів, про необхідність встановлення якого вказує адвокат, то згідно з протоколами огляду грошових коштів від 28 листопада 2024 року, 07 січня 2025 року грошові кошти у сумі 500 гривень, номіналом по 100 гривень в кількості 5 та грошові кошти у сумі 500 гривень, номіналом 100 гривень в кількості 3 та купюра номіналом 200 гривень в кількості 1, виділені зі спецфонду Національної поліції України для використання під час проведеної оперативної закупки (а.с. 23, 71, т. 1).

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним судом, за протоколами огляду покупця та вручення грошових коштів від 28 листопада 2024 року та 07 січня 2025 року, органом досудового розслідування вказані гроші були видані ОСОБА_9 для закупки в ОСОБА_7 наркотичних засобі, частина з яких (купюра номіналом 100 гривень серії УЄ8181814) надалі була виявлена під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у своїй постанові від 25 вересня 2023 року у справі №208/2160/18 дійшла висновку, що у матеріалах кримінального провадження має бути відображена інформація про походження грошових коштів, які використовувалися під час контролю за вчиненням злочину. Відсутність у матеріалах справи «корінця платіжного доручення» про видачу працівникам правоохоронних органів грошових коштів як видатків спеціального призначення та авансового звіту про використання коштів не є істотним порушенням вимог КПК і має бути оцінена у взаємозв`язку з відомостями про джерело походження коштів.

За таких обставин, враховуючи, що у протоколах огляду грошових коштів від 28 листопада 2024 року, 07 січня 2025 року вказано джерело їх походження, при цьому ні чинне законодавство, ні усталена судова практика не вимагають надання і дослідження документів відповідної фінансової установи, яка ці кошти видала, у колегії суддів відсутні підстави сумніватися у законності походження грошових коштів, використаних під час контролю за вчиненням злочину у цьому кримінальному провадженні.

У своїй апеляційній скарзі захисник також вказує на недоведеність у діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, оскільки він був лише фактичним користувачем квартири, у якій виявили боєприпаси.

Втім, наведені апеляційні доводи спростовуються показаннями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , які підтвердили факт проживання ОСОБА_7 у квартирі АДРЕСА_3 . При цьому свідок ОСОБА_12 зазначив, що у цій квартирі ОСОБА_7 проживав з кінця літа 2024 року.

На підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, свідчить і той факт, що у випадку неналежності йому вказаних боєприпасів, він заявив би це у правоохоронні органи або позбувся цих патронів. Втім, обвинувачений цього не зробив, що підтверджує належність виявлених патронів саме йому.

За таких обставин, показання обвинуваченого стосовно того, що він жодних наркотичних засобів не збував, боєприпасів не мав, колегія суддів оцінює критично, як обрану ОСОБА_7 лінію захисту, оскільки його показання спростовуються зібраними в ході досудового розслідування та перевіреними в судовому засіданні доказами.

Водночас, призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, домірним вчиненому. Підстав вважати його явно несправедливим через надмірну суворість або м`якість колегія суддів не вбачає.

При цьому звільнення від відбування покарання з випробуванням до ОСОБА_7 не може бути застосоване, оскільки застосування ст. 75 КК України вимагає дотримання певних умов, однією з яких є призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років. Водночас, ОСОБА_7 призначене остаточне покарання у виді шести років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Беручи до уваги викладене, переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність і умотивованість наведених висновків суду першої інстанції, в апеляційній скарзі сторона захисту не навела.

Тому з урахуванням викладеного апеляційний суд дійшов висновку, що вирок місцевого суду є належно вмотивованими й обґрунтованим і за змістом відповідає вимогам статей 370, 419 КПК, у ньому наведено мотиви, з яких виходив суд першої інстанції, та положення закону, яким він керувався, постановляючи рішення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону або неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які би були підставами для скасування судового рішення, під час розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції не встановлено.

З огляду на викладене вище, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , подану в інтересах ОСОБА_7 , необхідно залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

вирок Залізничного районного суду м. Львова від 23 вересня 2025 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в його інтересах без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4