Справа № 642/7467/25
Провадження № 1-кп/642/661/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року Холодногірський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001333 від 04.11.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пісочин, Харківського району, Харківської області, громадянина України, українця, із вищою освітою, розлученого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, а саме: 05.04.2017 Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки; 25.10.2017 року Харківським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі; 30.07.2019 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі; 30.10.2019 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі; 24.05.2021 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, зазначених у даному вироку і вироку Ленінського району суду м. Харкова від 30.07.2019 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання до 4 років 2 місяців позбавлення волі; 22.09.2025 Холодногірським районним судом м. Харкова за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, від відбуття покарання звільнено з іспитовим строком 3 роки,-.

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 в період дії в Україні воєнного стану, який було введено 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022, строк дії якого неодноразово продовжувався, у зв`язку із військовою агресією Російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015», оцінивши обстановку, яка склалася, сприятливою для вчинення кримінального правопорушення - злочину, діючи умисно та цілеспрямовано, переслідуючи корисливу мету, вчинив повторно умисний корисливий злочин проти власності за наступних обставин.

Так, 01.11.2025 р. в період часу з 16.00 год. по 16 год. 16 хв., більш точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 , перебуваючи біля хвіртки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , разом із своїм знайомим ОСОБА_5 , побачив як у останнього випав мобільний телефон Infinix HOT 30 Plаy моделі Infinix Х6835В з вбудованою ємністю 128 гб чорно-синього кольору з карткою пам`яті Kingston 512 Gb у справному стані, який на праві власності належить дружині ОСОБА_5 ОСОБА_6 , яка передала у тимчасове користування останньому у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 01.11.2025р.

Після того, як ОСОБА_4 помітив на землі мобільний телефон Infinix HOT 30 Plаy моделі Infinix Х6835В, користувачем якого є ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що телефон йому не належить, реалізуючи свій злочинний умисел, оцінивши ситуацію, що склалася, впевнившись, що за його діями ніхто, як на його думку, із сторонніх осіб не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, в умовах воєнного стану, введеного на території України, повторно, непомітно для оточуючих, таємно викрав вказаний мобільний телефон, залишивши у себе в користуванні.

При цьому ОСОБА_4 усвідомлював, що телефон не вийшов з володіння власника.

Тобто ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи можливості повідомити про знайдений телефон ОСОБА_5 , який його загубив, повернути його останньому, або заявити про знахідку до Національної поліції України, усвідомлюючи, що знає реального власника мобільного телефону, не вжив належних заходів для повернення знайденого мобільного телефону.

Таким чином, ОСОБА_4 виконав усі дії, які вважав за необхідне, для досягнення своєї злочинної мети, спрямованої на таємне викрадення чужого майна, належного ОСОБА_6 , та яким тимчасово користувався ОСОБА_5 .

Після чого, ОСОБА_4 , звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись в подальшому ним на власний розсуд. Своїми протиправними умисними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 5410 грн 34 коп., згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №287425 від 07.11.2025.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України визнав повністю, щиро покаявся та пояснив, що 01.11.2025р. він разом із своїм знайомим ОСОБА_5 пішли до лікарні, де останній перебуває під програмою лікування від наркоманії. Так, після того, як ОСОБА_5 отримав пігулки і випив їх, він весь час дорогою до дому падав і губив свій мобільний телефон. Коли вони приїхали до дому, ОСОБА_5 знов виронив свій телефон. Побачивши це у нього виник умисел телефон забрати та не повертати, ОСОБА_5 . Після цього, викрадений телефон він разом із своїм знайомим на ім`я ОСОБА_7 , здали у ломбард за 1200 грн., які розподілили між собою. У скоєному щиро покаявся.

Потерпіла надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження не оспорювали вказані вище фактичні обставини справи, суд за пропозицією прокурора, та згодою обвинуваченого, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним в повному обсязі дослідження доказів щодо цих обставин, які ніким не оспорюються, визнавши необхідним у судовому засіданні допитати обвинуваченого та вивчити дані, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 .

Аналізуючи вищевикладені докази суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.4 ст. 185 КК України кваліфіковані вірно, оскільки він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно в умовах воєнного стану.

При визначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та розміру покарання суд враховує суспільну небезпечність та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, данні про його особу.

Обставини, які відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 - є щире каяття у скоєному злочині, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які відповідно до ч. 1 ст. 67 КК України обтяжують покарання судом - не встановлено.

Враховуючи приписи ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, приймаючи до уваги вищезазначені обставини, дані які характеризують особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , відношення до скоєного злочину, щире каяття, обставини вчинення вказаного кримінального правопорушення, вартість викраденого майна та його значимість для потерпілого, а також те, що в результаті протиправних дій обвинуваченого тяжких наслідків не настало, відсутність у потерпілого претензій ані матеріального характеру, ані морального характеру, суд вважає що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 не можливо без ізоляції від суспільства, а тому враховуючи вирок Холодногірського районного суду м. Харкова від 22.09.2025 р. яким ОСОБА_4 засуджений до 5 років позбавлення волі, який набрав законної сили, суд вважає необхідним застосувати положення ст. 71 КК України. Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 обрано у виді тримання під вартою строком до 17.01.2026р.

В ході судового розгляду потерпілою ОСОБА_6 цивільний позов не заявлявся.

Витрати по кримінальному провадженню на залучення експерта складають 420 грн., які слід покласти на обвинуваченого відповідно до положень ст. 124 КПК України.

Питання про речові докази суд вирішить відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 337, 370, 371, 374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Холодногірського районного суду м. Харкова від 22.09.2025 року і визначити остаточне ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити без змін у виді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Строк відбуття покарання рахувати з моменту обрання запобіжного заходу, а саме з 19.11.2025.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави на відшкодування процесуальних витрат на залучення експерта в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень.

Вирок може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Холодногірський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Згідно з ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженій та прокурору.

Головуючий: