СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/1991/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва в складі колегії:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

провівши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в м. Києві підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.09.2025 за № 0001025, стосовно ОСОБА_5 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_6 ,

обвинувачена - ОСОБА_5 ,

захисник - ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

До Святошинського районного суду міста Києва 14.10.2025 надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.09.2025 за № 0001025, стосовно ОСОБА_5 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.10.2025 зазначений обвинувальний акт цього ж дня отриманий головуючою суддею.

Ухвалою від 14.10.2025 у даному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання на 14 год. 00 хв. 12.11.2025 року.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, вважаючи, що по кримінальному провадженні під час досудового розслідування, а також при складенні обвинувального акта, дотримані всі вимоги, передбаченні ст. 32, 291, 384 КПК України, підстави для прийняття рішень, передбачених п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, відсутні. Крім того, прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченої ОСОБА_5 на строк 60 днів без визначення розміру застави. Дане клопотання прокурор обґрунтовує тим, що на даний час існують ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме обвинувачена може: переховуватися від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Вік обвинуваченої, стан її здоров`я, соціальні зв`язки дозволяють їй ефективно переховуватися від суду, у тому числі за межами України. Також системна злочинна діяльність обвинуваченої була спрямована на вчинення злочину проти національної безпеки України, а тому перебуваючи на волі, вона може продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, оскільки була затримана правоохоронними органами та, ймовірно, не виконала всі завдання співробітника спецслужби рф.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 , позицію якого підтримала обвинувачена ОСОБА_5 , не заперечував щодо призначення даного обвинувального акта до судового розгляду. Щодо клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував щодо його задоволення, посилаючись на те, що обвинувальний акт є необґрунтованим. Всі докази у даному провадженні є недопустимими та неналежними, НСРД проведено незаконно. Ризики, які вказує прокурор, є не доведеними. ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки, проживає з матір`ю пенсійного віку та своєю малолітньою дитиною, здобула вищу освіту, до затримання працювала асистентом вихователя у Маковищанській гімназії Макарівської селищної ради Бучанського району Київської області, має поганий стан здоров`я, який погіршується в умовах слідчого ізолятору, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася. Просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучені до нього додатки, суд дійшов таких висновків.

Вказане кримінальне провадження відповідно до вимог ст. 32 КПК України підсудне Святошинському районному суду міста Києва.

Підстав для прийняття рішень, передбачених п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, судом не встановлено.

Обвинувальний акт та додатки до нього складені у відповідності до вимог КПК України, при затвердженні прокурором обвинувального акта дотримані вимоги закону.

За таких обставин є достатні підстави для призначення даного обвинувального акта до судового розгляду.

Кримінальне провадження на підставі ч. 3 ст. 31, ч. 10 ст. 615 КПК України належить здійснювати колегіально судом у складі трьох суддів.

Судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.

Коло осіб, які беруть участь у судовому розгляді, є наступним: прокурор, обвинувачена, захисник.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченої ОСОБА_5 на строк 60 днів без визначення розміру застави, суд, з урахуванням положень кримінального процесуального закону щодо судового контролю за дотриманням прав обвинувачених, керуючись принципом правової визначеності, дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно із ч. 4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Таким чином, ретельно проаналізувавши доводи, наведені прокурором та стороною захисту, суд дійшов до висновку про те, що такі обставини як зміст та обсяг обвинувачення, конкретні обставини кримінального правопорушення, яке інкриміноване обвинуваченій ОСОБА_5 , дані про особу обвинуваченої, у своїй сукупності свідчать про те, що на даний час наявні такі ризики як: обвинувачена, перебуваючи на волі зможе ухилятися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування), і на це вказують такі обставини, як характер протиправних дій, в яких вона обвинувачуються; мотиви, за яких вона вчинила дії, що ставляться їй у провину; тяжкість покарання, яке їй загрожує у разі визнання її винуватою у даному кримінальному правопорушенні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому вона обвинувачується.

Також, суд відповідно до вимог ст. 178 КПК України приймає до уваги дані про особу обвинуваченої, а саме її вік, стан здоров`я, щодо якого на даний час в розпорядженні суду відсутні об`єктивні медичні застереження щодо неможливості перебування її під вартою, відомості про місце її проживання та місце роботи (до затримання працювала), міцність соціальних зв`язків в місці її постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, - має малолітню дитину та матір пенсійного віку, раніше не судима.

Крім того, зважаючи на те, що кримінальне провадження перебуває на стадії підготовчого судового засідання, що у своїй сукупності свідчить про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам, суд дійшов до висновку про доведення прокурором обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченої ОСОБА_5 під вартою.

Так, Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Жодних стримуючих факторів, які б свідчили, що обвинуваченими не будуть вживатися перешкоди в уникненні від правосуддя в спосіб неявки в судові засідання, стороною захисту не наведено та не надано доказів на підтвердження цього.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що сукупність обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона обвинувачується, відомості, які характеризують обвинувачену, свідчить, що на даний час продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченої ОСОБА_5 не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Доводи сторони захисту не спростовують обґрунтованості, необхідності та виправданості застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки не містять відомостей про обставини, які не були враховані під час вирішення питання про обрання та продовження строку його дії під час досудового розслідування.

Враховуючи зазначені вище обставини, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження стосовно обвинуваченої ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід задовольнити та продовжити обвинуваченій запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів без визначення розміру застави.

Керуючись ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 314-316, 369-372, 376, 384, ч. 10 ст. 615 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.09.2025 за № 0001025, на підставі обвинувального акта стосовно ОСОБА_5 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, у відкритому судовому засіданні в приміщенні Святошинського районного суду м. Києва (м. Київ, вул. Якуба Колоса, 27А) на 13 год. 00 хв. 19 листопада 2025 року.

Клопотання прокурора про продовження стосовно обвинуваченої ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити стосовно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 10 січня 2026 року (включно), без визначення розміру застави і утримувати її у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Копію ухвали вручити обвинуваченій та прокурору, а також надіслати до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України на виконання.

Кримінальне провадження здійснювати колегіально судом у складі трьох суддів.

Викликати в судове засідання: прокурора, обвинувачену, захисника.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголосити о 13 год. 15 хв. 13.11.2025 року.

Головуюча суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3