Справа № 645/2496/25
Провадження № 1-кп/645/380/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 р. м. Харків

Немишлянський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків кримінальне провадження №0000198 від 15.02.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Тула російської федерації, громадянина України, не працюючого, з неповною вищою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

14.02.2025 близько 11:00 год., більш точного часу не встановлено, ОСОБА_6 перебував поблизу станції метро «Палац Спорту», що розташована неподалік від пр. Героїв Харкова у м. Харкові, де зустрівся з раніше знайомою ОСОБА_4 , з якою підтримував давні дружні відносини. Під час спілкування з останньою у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на шахрайське заволодіння грошовими коштами ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою та незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не маючи наміру в подальшому повертати грошові кошти, ОСОБА_6 у той же день та час, перебуваючи за вищевказаною адресою, під приводом вжиття заходів до майбутнього зарахування на рахунок ОСОБА_4 грошових коштів, які нібито залишились їй у спадщину від батька на рахунку в іноземному банку, повідомив потерпілій, що йому необхідно знати номер її банківської картки, випущеної до рахунку, відкритому в АТ «А-банк» та паролю до мобільного застосунку «Абанк24». Потерпіла ОСОБА_4 , не здогадуючись про протиправний умисел ОСОБА_6 , довіряючи останньому та будучи впевненою у його добропорядності, добровільно повідомила останньому номер своєї банківської картки АТ «А-банк» № НОМЕР_1 та пароль для входу в мобільний застосунок «Абанк24».

У подальшому, у той же день, 14.02.2025 близько 13:00 год., більш точного часу не встановлено, ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на шахрайське заволодіння чужим майном шляхом здійснення незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, перебуваючи поблизу станції метро «Палац Спорту», що розташована неподалік будинку № 190/1 по пр. Героїв Харкова у м. Харкові, будучи обізнаним про наявність у потерпілої ОСОБА_4 на банківській картці грошових коштів, достовірно знаючи пароль для входу до мобільного застосунку «Абанк24», який попередньо йому добровільно, спираючись на довготривалі довірливі відносини, повідомила потерпіла, за допомогою електронно-обчислювальної техніки, а саме власного мобільного телефону марки Xiaomi моделі Redmi 5 IМЕІ НОМЕР_2 , який був з`єднаний з мережею Інтернет та на якому встановлене програмне забезпечення (платіжний застосунок - мобільний додаток «Абанк24»), що дає змогу користувачу ініціювати платіжну операцію з рахунку платника, не маючи не це згоди та без відома ОСОБА_4 , здійснив вхід у відповідний мобільний додаток, який згідно з вимогами Закону України «Про платіжні послуги» є платіжним інструментом та відповідно до Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» є інформаційною (автоматизованою) системою, авторизувався від імені клієнта банку ОСОБА_4 для подальшого безперешкодного доступу до особистого кабінету останньої та здійснення операцій за банківською карткою АТ «А-банк» № НОМЕР_1 , емітованою на ім`я ОСОБА_4 .

Після цього, діючи від імені ОСОБА_4 , ОСОБА_6 14.02.2025 о 13:06 год., перебуваючи за вищевказаною адресою, незаконно з банківської картки № НОМЕР_1 здійснив дебетовий переказ на суму 20 000.00 грн. на власну банківську картку АТ «А-Банк» № НОМЕР_3 , тобто заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_4 у сумі 20 000,00 грн, чим спричинив останній матеріальну шкоду на вказану суму.

ІІ. Статті (частини статті) закону про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальне правопорушення.

Відповідальність за вчинення вищевказаного правопорушення передбачена ч. 4 ст. 190 КК України.

ІІІ. Позиція сторони обвинувачення.

Правова позиція сторони обвинувачення відображена в обвинувальному акті, що був складений слідчим СВ ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_7 і затверджений 16.04.2025 прокурором Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 .

Прокурор вважала, що стороною обвинувачення надано та судом досліджено достатньо доказів для встановлення наявності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене шляхом незаконних операції з використанням електронно-обчислювальної техніки, та вважає вищевказане обвинувачення доведеним зважаючи на сукупність доказів.

ІV. Позиція обвинуваченого.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину по пред`явленому обвинуваченню визнав в повному обсязі, пояснивши суду про обставини вчинення кримінального правопорушення так, як це викладено у вироку. Цивільний позов визнав частково - в частині стягнення матеріальної шкоди. Заперечував проти стягнення з нього моральної шкоди зважаючи на складне матеріальне становище.

V. Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що ОСОБА_6 раніше був її сусідом. На даний час останній проживає в АДРЕСА_2 . Вона знайома з обвинуваченим близько 30 років, перебувала у дружніх відносинах з останнім, завжди йому допомагала. Напередодні ОСОБА_6 сказав їй, що батько потерпілої ОСОБА_8 , який помер 16 років тому, залишив спадщину останній. ОСОБА_6 добре знав її батька за життя, тому потерпіла йому повірила. Оскільки, зі слів ОСОБА_6 , спадкові гроші знаходились у Швейцарському банку, то він запропонував потерпілій займатися оформленням спадщини в Україні, за що потрібно було платити. Крім того, ОСОБА_6 сказав, що для вирішення цього питання йому потрібно надати всі свої дані, документи та паролі. Так, 14.02.2025 ОСОБА_6 сказав, що йому потрібен пін-код від її картки А-банку. Вона повідомила йому пін-код та чекала надходження грошей, проте помітила, що з її банківської катки № НОМЕР_4 були зняті кошти в сумі 20 000 грн. Після чого вона пішла до відділення банку, та дізналась, що її кошти були переведені на картку ОСОБА_6 . Останній, скориставшись її довірою, привласнив собі 20000 грн.

Крім того, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні письмових доказів, а саме:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 15.02.2025, відповідно до якого ОСОБА_4 повідомила про те, що 14.02.2025 ОСОБА_6 отримав від неї код від її банківської картки та переказав 20000,00 грн. на власну картку;

- квитанцією А-банку №214966951, з якої вбачається, що 14.02.2025 о 13 год. 06 хв. з рахунку ОСОБА_4 НОМЕР_5 на банківську карту НОМЕР_6 було переведено 20000,00 грн.;

- випискою по картці А-банку від 15.02.2025, згідно з якою 14.02.2025 о 13 год. 06 хв. на рахунок НОМЕР_7 , відкритий на ім`я ОСОБА_6 , надійшли грошові кошти у розмірі 20000,00 грн.;

- протоколом огляду предметів від 17.02.2025, відповідно до якого було оглянуто мобільний телефон Xiaomi Redmi 5, добровільно виданий ОСОБА_6 згідно заяви від 15.01.2025, відповідно до якого було встановлено IMEI телефону НОМЕР_2 ;

- протоколом огляду предметів від 17.02.2025, згідно з яким було оглянуто банківську картку, добровільно видану ОСОБА_6 згідно заяви від 15.01.2025, та встановлено її номер НОМЕР_3 ;

- постановою про визнання речовим доказом від 17.02.2025, згідно з якою видані ОСОБА_6 мобільний телефон Xiaomi Redmi 5, IMEI № НОМЕР_2 та банківську картку № НОМЕР_3 визнано речовими доказами;

- інформацією та випискою АТ «А-банк» від 12.03.2025 №20.1.0.0.0/7-20250310/0400 щодо наявності рахунків у ОСОБА_6 та руху коштів по ним, з яких вбачається, що на ім`я ОСОБА_6 відкрито рахунок - НОМЕР_7 , до якого випущено картку НОМЕР_3 , та 14.02.2025 о 13:06:28 на рахунок ОСОБА_6 було зараховано 20000,00 грн. від ОСОБА_4 з рахунку НОМЕР_8 ;

- протоколом огляду CD-R диску від 01.04.2025 ( з додатком до протоколу у вигляді фототаблиці), наданого AT «A-Банк», згідно з яким під час огляду інформації щодо руху грошових коштів по банківському рахунку НОМЕР_7 , відкритому на ім`я ОСОБА_6 , встановлено, що 14.02.2025 о 13:06:28 год. на рахунок ОСОБА_6 надійшли грошові кошти у сумі 20 000,00 грн від ОСОБА_4 з рахунку НОМЕР_8 ;

- постановою від 01.04.2025 про визнання речовим доказом CD-R диску, на якому відображено рух грошових коштів по банківському рахунку НОМЕР_7 , відкритому на ім`я ОСОБА_6 ;

- інформацією та випискою АТ «А-банк» від 11.03.2025 №20.1.0.0.0/7-20250310/0399 щодо наявності рахунків у ОСОБА_4 та руху коштів по ним, з яких вбачається, що на ім`я ОСОБА_4 відкрито рахунок НОМЕР_8 , до якого випущено картку № НОМЕР_9 , та 14.02.2025 о 13:06:28 год. з рахунку ОСОБА_4 НОМЕР_8 відбулось списання грошових коштів у сумі 20000,00 грн. внаслідок здійснення дебетової транзакції на рахунок НОМЕР_7 , відкритий на ім`я ОСОБА_6 ;

- протокол огляду CD-R диску (з додатком до протоколу у вигляді CD-R диску та фототаблиці), наданого AT «A-Банк», згідно з яким під час огляду інформації щодо руху грошових коштів по банківському рахунку НОМЕР_8 , відкритому на ім`я ОСОБА_4 , встановлено, що 14.02.2025 о 13:06:28 год. з рахунку ОСОБА_4 НОМЕР_8 відбулось списання грошових коштів у сумі 20 000,00 грн внаслідок здійснення дебетової транзакції на рахунок ОСОБА_6 НОМЕР_7 ;

- постановою від 01.04.2025 про визнання речовим доказом CD-R диску, на якому відображено рух грошових коштів по банківському рахунку № НОМЕР_8 , відкритому на ім`я ОСОБА_4 ;

Суд не бере до уваги показання допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_9 , оскільки останній не був безпосереднім свідком події кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_6 , а всі обставини відомі йому лише зі слів потерпілої ОСОБА_4 .

Крім того, представник потерпілої звертає увагу на неповний судовий розгляд, оскільки не був досліджений письмовий доказ протокол огляду предметів від 11.04.2025 року в частині підтвердження здійснення погроз обвинуваченого на адресу потерпілої. Також зазначає, що з вказаного протоколу огляду вбачається, що є розбіжності між показаннями, наданими обвинуваченим під час досудового розслідування та наданими під час судового розгляду.

Вказані доводи представника потерпілої суд вважає безпідставними, оскільки обов`язок подання доказів покладений на відповідну сторону кримінального провадження. В даному випадку стороною обвинувачення та потерпілою (представником потерпілої) вказаний доказ наданий не був. Крім того обставина спричинення погроз обвинуваченого на адресу потерпілої не є предметом розгляду у вказаному кримінальному провадженні.

Разом з тим, враховуючи принцип безпосередньості дослідження доказів, суд приймає до уваги тільки пояснення обвинуваченого, що були безпосередньо надані ним в судовому засіданні.

VІ. Мотиви суду.

Розглянувши справу в межах пред`явленого обвинувачення, оцінивши наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, та проаналізувавши ці докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про їхню достатність для визнання ОСОБА_6 винуватим в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії за 4 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, та вважає вищевказане обвинувачення доведеним.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що він на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий, інших характеризуючих даних не надано.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до статей 66,67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , в межах санкції кримінального закону, що передбачає відповідальність за вчинене, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані, що характеризують особу обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, конкретні обставини справи, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження нових кримінальних правопорушень призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинене. При цьому, суд вважає, що виправлення ОСОБА_6 можливе в умовах без реального відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням, але в умовах контролю за його поведінкою.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.

Крім того потерпілою ОСОБА_4 під час підготовчого судового засідання було подано цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої злочином в розмірі 20000,00 грн та моральної шкоди у розмірі 50000,00 грн., який вона підтримала в судовому засіданні.

Обвинувачений у судовому засіданні цивільний позов визнав частково в частині стягнення матеріальної шкоди. Заперечував проти стягнення з нього моральної шкоди зважаючи на складне матеріальне становище.

Згідно ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Положеннями ч. 5 ст.128 КПК України передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом та із застосуванням норм ЦПК України, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам та майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до статей 23, 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з висновком Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеному у постанові від 05.12.2022 у справі № 214/7462/20 зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди та її результатом; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц дійшла висновку, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

При вирішені позовів про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачам моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Спричинення матеріальної шкоди підтверджено дослідженими в судовому засіданні доказами. Крім того, суд вважає, що потерпілій ОСОБА_4 була завдана також моральна шкода, що полягала в душевних стражданнях, викликаних шахрайськими діями обвинуваченого.

Зважаючи на доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, обставини вчинення кримінального правопорушення, часткове визнання обвинуваченим цивільного позову, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, цивільний позов підлягає задоволенню у повному обсязі шляхом стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 20000,00 грн та моральної шкоди - 50000,00 грн.

Питання про речові докази по справі суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.

На підставі ст. 96-1, п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України суд застосовує спеціальну конфіскацію до засобів вчинення злочину, а саме мобільного телефону Xiaomi моделі Redmi 5, IMEI НОМЕР_2 , належного обвинуваченому.

Питання про судові витрати судом вирішується відповідно до ст. 124 КПК України.

Питання щодо скасування заходів забезпечення кримінального провадження, а саме арешту на тимчасово вилучене майно, накладеного на підставі ухвали Фрунзенського районного суду міста Харкова від 20.02.2025 (справа №645/1073/25, пр. 1-кс/645/228/25) суд вирішує згідно вимог ч. 4 ст. 174 КПК України.

Керуючись ст.ст. 371, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 п.п. 1, 2, ч. 3 п. 2 ст. 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.

Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, і компенсації моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 20000,00 грн ( двадцять тисяч грн) та моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн.( п`ять тисяч грн).

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати, пов`язані із залученням експертів на проведення судової комп`ютерно-технічної експертизи № СЕ-19/121-25/4440-КТ від 07.04.2025 у розмірі 10744 грн 65 коп. (стягувач платежу - Держава, код доходів - 24060300).

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою Фрунзенського районного суду міста Харкова від 20.02.2025 (справа №645/1073/25, пр. 1-кс/645/228/25) частково - в частині накладення арешту на банківську карту № НОМЕР_3 .

Речові докази:

- мобільний телефон Xiaomi моделі Redmi 5, що зберігається в камері схову речових доказів ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області (квитанція № 146 від 11.04.2025) конфіскувати у власність держави на підставі ст. 96-1, п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України;

- банківську карту№ НОМЕР_3 , що зберігається в камері схову речових доказів ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області (квитанція № 147 від 19.02.2025) знищити ;

- CD-R диск Verbatim 700 MB з інформацією про рух коштів по банківській картці ОСОБА_4 , наданий AT «A-Банк», - зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- CD-R диск Verbatim 700 MB з інформацією про рух коштів по банківській картці ОСОБА_6 , наданий AT «A-Банк», - зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- диск з надписом «Інформація до СЕ-19/121 -25/4440-КТ з інформацією, отриманою за результатами проведення судової комп`ютерно-технічної експертизи СЕ-19/121-25/4440-КТ - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя