Провадження № 11-сс/4823/482/25
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 вересня 2025 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ ЧРУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_10 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002072 від 07 травня 2024 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Куликівка, Чернігівської області, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 185 КК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що подія кримінального правопорушення, за підозрою у скоєнні якого 12.09.2025 був затриманий ОСОБА_8 , відноситься до 12.03.2025, що виключає обставину «безпосередньо після вчинення злочину», у зв`язку з чим у органу досудового розслідування не було підстав для затримання особи в порядку ст. 208 КПК України. Також, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і зазначені в клопотанні слідчого ризики, передбачені п. 3,4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Не погоджуючись з даною ухвалою слідчого судді, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб без визначення розміру застави. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_8 було затримано співробітниками військової служби правопорядку у АДРЕСА_2 , однак ВСП виконує функцію забезпечення правопорядку та доставлення військовослужбовця, але не має повноважень на його процесуальне затримання, а тому затримання 21 серпня 2025 року солдата ОСОБА_8 співробітниками ВСП не може вважатися моментом закінчення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та припинення останнім злочинної діяльності, як зазначено слідчим суддею, тобто останній продовжував вчиняти вказаний злочин. З вказаних підстав затримання підозрюваного в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 407 КК України з підстав «безпосередньо після вчинення злочин» органом досудового розслідування було правомірно.

Крім того, на переконання апелянта, слідчим суддею не в повній мірі взято до уваги, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які є тяжкими злочинами та мають високу ступінь суспільної небезпеки. І враховуючи наявність реальних ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти його належній поведінці та запобігти вказаним ризикам.

Заслухавши доповідача, прокурора, щодо можливості задоволення поданої апеляційної скарги, думку підозрюваного ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно із п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.1, 2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважать, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчого зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримані, а доводи прокурора щодо незаконності ухвали слідчого судді, викладені в апеляційній скарзі та у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, є необґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження постановою першого заступника керівника Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону від 10 липня 2025 року визначено підслідність кримінального провадження № 0002072 від 07 травня 2024 року та здійснення досудового розслідування доручено слідчому відділу Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області.

12 вересня 2025 року о 13 год. 08 хв. ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Того ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 185 КК України.

З матеріалів справи вбачається, що слідчий суддя прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання слідчого з наступних підстав.

Подія кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за підозрою у скоєнні якого 12 вересня 2025 року був затриманий ОСОБА_8 , відноситься до 12 березня 2025 року, що виключає обставину «безпосередньо після вчинення злочину», у зв`язку з чим у органу досудового розслідування не було підстав для затримання особи в порядку ст. 208 КПК України.

З 21 серпня 2025 року військовослужбовець ОСОБА_8 продовжує проходження військової служби, відомостей про продовження вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, клопотання не містить, так само як і оголошена йому підозра.

Також слідчий суддя прийшов до переконання, що не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і зазначені в клопотанні слідчого ризики, передбачені п. 3,4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки згідно наказу командира від 22 серпня 2025 року ОСОБА_8 зарахований до в/ч НОМЕР_1 для подальшого проходження служби і тому матеріалами клопотання не підтверджено, що він має реальну можливість вплинути на військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 , так само, як і іншим чином перешкодити кримінальному провадженню. Бажання військовослужбовця продовжити військову службу, який на даний час не є особою, що самовільно залишила військову частину, свідчить про відсутність ризику вчинення кримінального правопорушення.

У зв`язку з викладеним слідчим суддею, зважаючи на положення ч.1 ст. 191 КПК України, було ґрунтовно відмовлено у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу.

Вагомих доводів на спростування правильності вказаних рішень прокурором в апеляційній скарзі не наведено.

З урахуванням наведеного колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст. ст. 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 вересня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3