У Х В А Л А

06 листопада 2025 року м. Львів

Слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , з участю в режимі відеоконференції адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 на постанову прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 від 21.10.2025 року про відмову у визнанні ОСОБА_6 потерпілим у кримінальному провадженні №0000232 від 20.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365 КК України,

в с т а н о в и в :

скаржник звернувся до слідчого судді із скаргою на постанову прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 від 21.10.2025 року про відмову у визнанні ОСОБА_6 потерпілим у кримінальному провадженні №0000232 від 20.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365 КК України. Просить таку скасувати.

Скаргу мотивує тим, що слідчими Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, за процесуального керівництва Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000232 від 20 березня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України.

21.10.2025 прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 винесено постанову про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 поданого 20.10.2025 за вих.№20/10-1 в інтересах ОСОБА_6 щодо визнання його потерпілим в кримінальному провадженні №0000232 від 20.03.2024 року.

Адвокат зазначає, що процесуальне рішення прийняте прокурором не може вважатись вмотивованим у відповідності до вимог п.2 ч.5 ст.110 ЦПК України та є необгрунтованим.

Адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги скарги підтримав, просить таку задоволити.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні проти вимог скарги заперечила, в задоволенні такої просить відмовити.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали скарги вважаю, що в задоволенні такої слід відмовити виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що слідчими Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, слідчими Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, за процесуального керівництва Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000232 від 20 березня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України.

Відомості в ЄРДР внесено на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06.11.2025 року, за заявою адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 .

20.10.2025 року адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону з клопотанням №20/10-1 від 20.10.2025 щодо визнання ОСОБА_6 потерпілим у кримінальному провадженні.

Постановою прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 від 21.10.2025 року, відмовлено у визнанні ОСОБА_6 потерпілим у кримінальному провадженні №0000232 від 20 березня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України.

Прокурор дану постанову обґрунтувала тим, що під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, на даний час, не встановлено обставин, які б свідчили, що ОСОБА_6 завдано моральної, фізичної або майнової шкоду.

Встановивши обставини справи, слід зазначити наступне.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених КПК України, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне (ч. 3 ст. 110 КПК).

Необхідно визначити, у яких випадках особа може набувати статусу потерпілого відповідно до норм кримінального процесуального закону. Так, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди (ч. 1 ст. 55 КПК України). Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 2 ст. 55 КПК України). Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 3 ст. 55 КПК України).

З урахуванням цих положень, потерпілим може бути 1) особа, якій завдано шкоди (моральної, фізичної або майнової), яка 2) подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або 3) яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода, і тому вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. Слід враховувати, що слідчий має право відмовити особі у визнанні її потерпілим. Зокрема, така відмова (у формі постанови) є обґрунтованою за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди (ч. 5 ст. 55 КПК України). Це єдиний випадок, коли можна відмовити особі у визнанні її потерпілим.

Так, процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК України є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані.

Проаналізувавши постанову прокурора, остання вважає, що з урахуванням зібраних у ході досудового розслідування матеріалів кримінального провадження, на даний момент, не встановлено обставин, які б свідчили, що ОСОБА_6 завдано моральну, фізичну або майнову шкоду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до правил оцінки доказів (частина 3 статті 370 КПК України). Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, суд повинен виносити вмотивовані рішення (наприклад, Рішення Великої Палати у справі Moreira Ferreira проти Португалії (no. 2) від 11 липня 2007 року, Заява № 19867/12, параграф 84). Вмотивованість вимагає від суду чітко вказати на підстави тієї чи іншої аргументації. При вирішенні питання про встановлення процесуального статусу осіб, таким чином, необхідно чітко вказати, на підставі яких доказів в осіб виникає такий процесуальний статус

Окрім цього, звертаю увагу на те, що процесуальний статус потерпілого виникає саме з моменту, коли встановлено, що цій особі було завдано шкоди кримінальним правопорушенням. У цьому випадку скаржник не надає будь якого підтвердження завдання будь-якої шкоди кримінальним правопорушенням. В своїй скарзі скаржник лише зазначає, про протиправні дії працівників прикордонної служби та неефективне досудове розслідування. Однак не зазначає вид шкоди завданої його додовірителю, оцінку суми такої шкоди.

Однією, з характерних ознак злочину передбаченого ч.3 ст. 365 КК України є спричинення тяжких наслідків.

Згідно з приміткою 4 до ст. 364 КК України тяжкими наслідками у статтях 364-367 вважаються такі наслідки, які у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

У кримінальному провадженні підлягають доказуванню вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, причинно-наслідковий зв`язок такої шкоди, покладається на сторону, що їх подає.

Слідчий суддя критично ставиться до доводів скаржника з приводу того, що постанова є немотивованою та необґрунтованою. У постанові прокурора є мотивувальна частина з посиланням на положення КПК, яка містить мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування (у задоволенні клопотання відмовлено, оскільки зібраними у ході досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, на даний момент, не встановлено обставин, які б свідчили, що ОСОБА_6 завдано моральну, фізичну або майнову шкоду).

Слід зазначити, що сам факт внесення відомостей в ЄРДР не свідчить про вчинення кримінального правопорушення, а є підставою для проведення певних слідчих (розшукових) дій з метою перевірки обставин викладених заявником та виконання завдання кримінального провадження. Як вбачається з постанови прокурора, матеріалами кримінального провадження на даний момент, не встановлено обставин, які б свідчили, що ОСОБА_6 завдано моральну, фізичну або майнову шкоду. Крім цього, скаржник в скарзі не спростовує такий висновок прокурора, доказів зворотного не надано. На даний час статус заявника, надає можливість скаржнику подавати на підтвердження своєї заяви речі і документи.

Крім цього, не заслуговує на увагу посилання адвоката на п.6 ч.2 ст. 242 КПК України, оскільки такий обов`язок в слідчого або прокурора виникає відносно потерпілого, а не заявника.

Таким чином, у задоволенні скарги слід відмовити, оскільки скаржником не доведено будь-якими доказами, що йому було завдано моральну, фізичну або майнову шкоду кримінальним правопорушенням. Разом з тим, звертаю увагу на те, що таким чином права скаржника не обмежуються, оскільки визнання потерпілим може відбутися на будь-якій стадії кримінального провадження, щойно буде встановлено (або належним чином доведено) вид і розмір шкоди, що була завдана кримінальним правопорушенням.

Керуючись вимогами ст.ст.55, 303, 306, 307, 372 КПК України, -

у х в а л и в :

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 на постанову прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 від 21.10.2025 року про відмову у визнанні ОСОБА_6 потерпілим у кримінальному провадженні №0000232 від 20.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365 КК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1