Номер провадження 1-кп/243/1169/2025
Номер справи 243/9089/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001045 від 13.09.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пригоже Барвінківського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, який не має на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб, не одружений, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05 травня 2025 року за ч.1 ст.309 КК України до 1 року пробаційного нагляду, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан, дія якого неодноразово продовжувалась.

Згідно з Указом Президента України №478/2025 від 14 липня 2025 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №4524-ІХ від 15 липня 2025 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 07 серпня 2025 року строком на 90 діб.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи достовірно обізнаним про введення на території України воєнного стану, вчинив корисливі злочини за наступних обставин.

21 серпня 2025 року, приблизно о 03 год. 00 хв., більш точного часу в ході судового розгляду встановити не виявилося можливим, ОСОБА_4 , знаходився поблизу будинку АДРЕСА_2 , де, маючи умисел на вчинення крадіжки чужого майна, переліз через паркан зазначеного домоволодіння та далі через відкрите вікно проник у приміщення будинку, що є житлом, та у спальній кімнаті виявив належні ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Росо», модель «Х6 5G Black» і ноутбук «Lenovo IdeaPad Gaming 3 15IHU6».

В зазначений час, знаходячись у спальній кімнаті вищевказаного будинку, побачивши належні ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Росо», модель «Х6 5G Black» і ноутбук «Lenovo IdeaPad Gaming 3 15IHU6» у ОСОБА_4 виник протиправний умисел спрямований на таємне викрадення вказаних речей.

21 серпня 2025 року, приблизно о 03 год. 00 хв., більш точного часу в ході судового розгляду встановити не виявилося можливим, ОСОБА_4 , знаходячись у спальній кімнаті будинку за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій протиправний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, переслідуючи мету наживи та незаконного збагачення, розуміючи протиправний характер своїх дій, вважаючи, що навколо немає сторонніх осіб, які б могли запобігти доведенню його протиправних дій до кінця, а також те, що його дії залишаться не поміченими, усвідомлюючи, що посягає на чужу власність, на яку не має ніякого права, передбачаючи спричинення матеріальної шкоди і бажаючи завдати таку шкоду, умисно, таємно викрав належні мобільний телефон марки «Росо», модель «Х6 5G Black» вартістю 8694,50 грн. та ноутбук «Lenovo IdeaPad Gaming 3 15IHU6» вартістю 22000,00 грн.

Після чого ОСОБА_4 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 30 694,50 грн.

Крім того, наприкінці серпня 2025 року, у нічний час доби, точної дати та часу в ході судового розгляду встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 , знаходився поблизу будинку АДРЕСА_3 , де маючи умисел на крадіжку чужого майна, переліз через паркан зазначеного домоволодіння та далі через відкрите вікно проник у приміщення будинку, що є житлом, де у коридорі побачив належний ОСОБА_6 бензиновий генератор марки «Alimar» модель «ALM-В-3500МЕ».

В зазначений час, знаходячись у коридорі вищевказаного будинку та побачивши належний ОСОБА_6 бензиновий генератор марки «Alimar» модель «ALM-В-3500МЕ» у ОСОБА_4 виник протиправний умисел спрямований на його таємне викрадення.

Наприкінці серпня 2025 року, у нічний час доби, точної дати та часу в ході судового розгляду встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 , знаходячись у коридорі будинку за адресою: АДРЕСА_3 , реалізуючи свій протиправний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, переслідуючи мету наживи та незаконного збагачення, розуміючи протиправний характер своїх дій, вважаючи, що навколо немає сторонніх осіб, які б могли запобігти доведенню його протиправних дій до кінця, а також те, що його дії залишаться не поміченими, усвідомлюючи, що посягає на чужу власність, на яку не має ніякого права, передбачаючи спричинення матеріальної шкоди і бажаючи завдати таку шкоду, діючи умисно, повторно, таємно викрав належне ОСОБА_6 майно, а саме: бензиновий генератор марки «Alimar» модель «ALM-В-3500МЕ» вартістю 18200,00 грн.

Після чого ОСОБА_4 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 18 200,00 грн.

У судовому засіданні обвинувачений визнав повністю свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та суду пояснив, що наприкінці серпня 2025 року він проник до будинку за адресою: АДРЕСА_2 , звідки викрав мобільний телефон та ноутбук, та з будинку за адресою: АДРЕСА_3 , викрав бензиновий генератор.

Враховуючи свідчення обвинуваченого, його повне визнання своєї вини, а також те, що він не оспорює фактичні обставини справи, зазначені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, і не наполягає на дослідженні інших доказів по справі, то у відповідності до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження подій кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого у його скоєнні.

Згідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

У судовому засіданні суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст вказаних обставин, добровільно визнає себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України. Суд роз`яснив обвинуваченому, що погодившись на визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, він і прокурор будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оскільки сторони вважають, що фактичні обставини кримінального провадження доведені зібраними доказами, які не вимагають дослідження в ході судового розгляду, суд також визнає їх доведеними.

До таких фактичних обставин відносяться обставини, щодо дати, часу, місця, способу здійснення злочину, форми вини, заподіяної шкоди.

Досліджена у судовому засіданні правова кваліфікація кримінального правопорушення, відповідає дійсним обставинам скоєного діяння.

На підставі викладеного, суд визнає доведеним винуватість обвинуваченого у скоєні інкримінованого йому кримінального правопорушення і кваліфікації його дій за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у житло, вчиненому в умовах воєнного стану, та таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло, в умовах воєнного стану.

Згідно роз`яснень п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року (із змінами та доповненнями), суди, вирішуючи питання про вид і розмір покарання щодо особи, яка визнається винною у скоєнні злочину, зобов`язані дотримуватися загальних принципів призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, брати до уваги ступінь тяжкості скоєного злочину, дані щодо винної особи та обставини справи, які обтяжують або пом`якшують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Суд приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_4 раніше судимий, вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, характеризується з посередньої сторони, спричинена шкода відшкодовано шляхом повернення майна потерпілим, враховує конкретні обставини правопорушення.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05.05.2025 року за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді 1 року пробаційного нагляду, яке останнім не відбуте, суд приходить до висновку про необхідність при призначенні ОСОБА_4 остаточного покарання застосувати вимоги ч.1 ст. 71 КК України та призначити остаточне покарання шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_4 вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05.05.2025 року засуджений до покарання у вигляді пробаційного нагляду, суд вважає за необхідне при призначенні остаточного покарання застосувати вимоги п.п.а-1 п.1 ч.1 ст. 72 КК України, відповідно до якого одному дню позбавлення волі відповідають два дні пробаційного нагляду.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Застосований до обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту до набрання вироком законної сили необхідно залишити без змін.

Цивільний позов по справі не заявлений, процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370,374 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71, п.п.а-1 п.1 ч.1 ст. 72 КК України до покарання, призначеного ОСОБА_4 за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05 травня 2025 року, та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту затримання.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний ОСОБА_4 у виді домашнього арешту - залишити без змін.

Речові докази, а саме:

-мобільний телефон марки «Росо», модель «Х6 5G Black» та ноутбук «Lenovo IdeaPad Gaming 3 15IHU6», передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 , - залишити власнику;

-бензиновий генератор марки «Alimar» модель «ALM-В-3500МЕ», переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 , - залишити власнику.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок складений в нарадчій кімнаті в єдиному екземплярі.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області ОСОБА_1