Рівненський апеляційний суд
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

16 жовтня 2025 року м. Рівне

Справа № 563/1756/25

Провадження № 11-сс/4815/304/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Корецького відділу Здолбунівської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Корецького районного суду Рівненської області від 02 жовтня 2025 року про часткове задоволення клопотання слідчого про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000157 від 01.10.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.115 КК України, ?

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Корецького районного суду Рівненської області від 02 жовтня 2025 року задоволено частково клопотання слідчого С ВВП №7 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю за адресою: АДРЕСА_1 строком на два місяці до 29 листопада 2025 року з покладенням на підозрюваного наступних обов`язків:

- прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування/суду;

- не залишати без дозволу органу досудового розслідування, слідчого, прокурора, суду місце постійного проживання за адресою АДРЕСА_1 ;

- повідомляти орган досудового розслідування, прокурора про зміну місця свого проживання;

- утримуватися від спілкування із свідками та потерпілим.

В поданій апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_5 вказує, що при винесенні ухвали слідчий суддя не врахував характер, ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчиненого правопорушення, особу підозрюваного та ризики, передбачені ст.177 КПК України. Зазначає, що підозрюваний в силу інвалідності І групи категорії «А» не може працювати, із показань свідків вживає спиртні напої, після вчинення інкримінованого правопорушення залишив місце події і приховав знаряддя вчинення злочину, усвідомлюючи тяжкість покарання, тому з метою уникнення відповідальності може чинити тиск на свідків, яким є його дружина та падчерка, та також вчинити інший злочин, оскільки перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння проявляє агресивну поведінку. Також вважає, що ОСОБА_6 може приховати дійсне знаряддя вчинення злочину, оскільки він не надав покази, яким саме предметом спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_9 , господарства з яким розташовані поряд, суцільно поєднані між собою без будь-яких огороджень та доступ до нього є вільним та безперешкодним для ОСОБА_6 ..

Наголошує, що інкриміноване йому правопорушення відноситься до особливо тяжких злочинів, вчинено проти особи, яка перебувала у безпорадному стані, залишив місце події, не надавши допомоги потерпілому, тому вважає, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, не здатен забезпечити перебування підозрюваного за місцем свого проживання, своєчасне з`явлення його до слідчого та суду на виклик для проведення слідчих та інших процесуальних дій, а також запобігти встановленим ризикам.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді від 02 жовтня 2025 року та постановити нову, якою обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримання апеляційної скарги, думку підозрюваного та його захисника, які заперечили проти її задоволення та просили залишити рішення слідчого судді без зміни, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 інкримінується те, що 30 вересня 2025 року приблизно о 17.00 годині він, будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи на подвір`ї в господарстві ОСОБА_9 , що знаходиться в АДРЕСА_1 , під час раптово виниклого побутового конфлікту з ОСОБА_9 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння смерті особі, протиправно, з метою позбавлення життя іншої людини, наніс не менше одного удару обухом сокири по голові ОСОБА_9 , в результаті чого спричинив останньому тілесне ушкодження у вигляді набряку-набухання та компресії головного мозку, відкритої черепно-мозкової травми з переломом кісток склепіння черепа, крововиливами в речовину та під оболонки головного мозку, внаслідок чого ОСОБА_9 помер.

01.10.2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосуванням більш м`яких запобіжних заходів мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного і його поведінки.

У відповідності до вимог ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою, відповідно до ч.2 даної статті, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені в ч.1 цієї статті (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених ст.177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання та наслідки вчинення протиправних діянь.

Як вбачається із матеріалів провадження, при розгляді клопотання про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу в суді першої інстанції слідчий та прокурор не довели того, що більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавлення волі, не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Так, слідчий суддя оцінив в сукупності всі обставини, необхідні для обрання запобіжного заходу, в тому числі вагомість наявних доказів про обґрунтованість підозри у вчиненні злочину, ступінь його тяжкості та особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, соціальні зв`язки, є особою з інвалідністю І-А групи, потребує подальшої реабілітації та постійного стороннього догляду через отримане поранення та втрату кінцівок, та прийшов до вірного висновку про відсутність доказів, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту не забезпечить належну процесуальну поведінку останнього.

Доводи апеляційної скарги прокурора про наявність ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, а також впливу на потерпілого та свідків жодним доказом не доведені, отже є безпідставними. Крім того, ухвалою слідчого судді на підозрюваного покладено відповідні обов`язки, що передбачає контроль за його поведінкою з боку правоохоронних органів, порушення яких може спричинити ініціювання обрання більш суворого запобіжного заходу, що на думку апеляційного суду, може запобігти ризикам, передбачених ст.177 КПК України, в разі їх настання.

Посилання прокурора на тяжкість інкримінованого злочину, в якому підозрюється ОСОБА_6 не можуть, на думку суду, безумовно свідчити про наявність ризиків, зазначених у клопотанні слідчого. Крім того, сама по собі тяжкість кримінальних правопорушень не може бути підставою для тримання особи під вартою, що слідує із усталеної практики Європейського суду з прав людини.

Під час апеляційного розгляду захисник та підозрюваний зазначили, що ОСОБА_6 є особою з інвалідністю І-А групи, оскільки втратив обидві кінцівки під час участі в бойових діях по захисту країни та потребує подальшої реабілітації та постійного стороннього догляду, не порушує обов`язки, покладені на нього слідчим суддею, співпрацює зі слідством, з`являється за викликами до слідчого, прокурора та суду, тому вважають, що обраний запобіжний захід є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Прокурор в судовому засіданні підтвердив доводи підозрюваного та його захисника та вказав, що повідомлення про порушення ОСОБА_6 обов`язків, покладених на нього судом при обранні запобіжного заходу, не надходили, письмові або усні дані про вплив на свідків в органу досудового розслідування відсутні, не зафіксовано порушення запобіжного заходу, що свідчить про те, що на даному етапі кримінального провадження стороною обвинувачення не обґрунтовано наявність ризиків, зазначених в клопотанні, а тому суд прийшов до правильного висновку, що стороною обвинувачення не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 ..

Отже, враховуючи викладене в сукупності та те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього кодексу, колегія апеляційного суду вважає, що наявні на даний час обставини та факти свідчать про те, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням додаткових обов`язків достатньою мірою забезпечить необхідний баланс між правами підозрюваного та інтересами досудового розслідування.

Однак, орган досудового розслідування не позбавлений права, в разі недотримання підозрюваним умов домашнього арешту звернутися до слідчого судді з клопотанням про зміну запобіжного заходу на більш суворий.

За таких обставин, слідчий суддя обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому законних підстав для скасування ухвали слідчого судді і постановлення нової ухвали по викладених в апеляційній скарзі доводах прокурора апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Корецького районного суду Рівненської області від 02 жовтня 2025 року про часткове задоволення клопотання слідчого про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000157 від 01.10.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.115 КК України, залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора Корецького відділу Здолбунівської окружної прокуратури ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2