Справа № 203/7348/25
Провадження № 1-кс/0203/5701/2025
ЦЕНТРАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
УХВАЛА

15 грудня 2025 року слідчий суддя Центрального районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання слідчого СВ ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області, ОСОБА_3 , погоджене прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра, ОСОБА_4 , про вжиття заходів забезпечення кримінального провадження, розпочатого з часу внесення 06 жовтня 2025 року відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002417 з попередньою правовою кваліфікацією посягання за ч. 2 ст. 190 КК України, у вигляді арешту майна, -

В С Т А Н О В И В:

11 грудня 2025 року до слідчого судді надійшло клопотання, складене слідчим, погоджене прокурором, про арешт майна, заявлене у кримінальному провадженні № 0002417, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 жовтня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Клопотання, яке за формою та змістом відповідає статті 171 КПК України, подане на предмет арешту в порядку п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України на об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101) квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві спільної часткової власності належить 2/3 ОСОБА_5 та 1/3 ОСОБА_6 , оскільки арешт майна на вказаний об`єкт нерухомості є необхідною умовою для досягнення дієвості цього кримінального провадження, адже вказаний об`єкт нерухомості є речовим доказом у цьому кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, є предметом злочину, а застосування заборони відчуження майна виправдані тим, що існують об`єктивні підстави вважати, що їх незастосування призведе до приховування, відчуження, зникнення, втрати цього об`єкту нерухомості.

Окрім цього, слідчий клопочить про заборону усім реєстраторам, нотаріусам та іншим уповноваженим особам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, проводити будь-які реєстраційні дії відносно об`єкту нерухомого майна житлової квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Слідча, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду клопотання, в судове засідання не з`явилася, одночасно з клопотанням подала заяву про розгляд клопотання за її відсутності, що за ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання її його відсутність.

Зважаючи на те, що нерухоме майно про арешт якого клопоче слідчий не є тимчасово вилученим, а підставою заходів забезпечення слідчим визначена як збереження речових доказів, з урахуванням ч. 2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про можливість розгляду цього клопотання без повідомлення власника майна.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання слідчого, приходить наступного висновку.

З матеріалів клопотання слідчим суддею встановлено, що до СВ Дніпровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , про те, що невстановлена група осіб, шахрайським шляхом, заволоділи 2/3 частки квартири АДРЕСА_2 , чим спричинили ОСОБА_6 матеріального збитку.

Під час досудового розслідування допитано в якості свідка потерпілу ОСОБА_6 , яка надала покази про те, що вона разом із матір`ю ОСОБА_8 та донькою ОСОБА_9 були співвласниками по 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 .

Матір ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за усною домовленістю, позичила у ОСОБА_10 грошові кошти в сумі приблизно 300 000 грн., проте не мала змоги їх повернути у визначений ОСОБА_10 строк, оскільки опинилась у скрутному матеріальному становищі.

ОСОБА_10 вимагав від ОСОБА_8 повернути грошові кошти негайно, незважаючи на її прохання надати ще часу. В подальшому ОСОБА_10 шляхом обману змусив ОСОБА_8 укласти договір купівлі-продажу 2/3 частки квартири, в якій проживала остання, на своє ім`я.

Під постійним примусом з боку ОСОБА_10 матір та онука були змушені погодитись на умови ОСОБА_10 та 30 липня 2021 року уклали договір купівлі-продажу 2/3 частки квартири за адресою: АДРЕСА_3 .

30 липня 2025 року між ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (Продавець 1), ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 (Продавець 2) та ОСОБА_10 (Покупець) укладено договір купівлі-продажу 2/3 частки квартири АДРЕСА_2 .

У пункті 7 вищевказаного договору зазначено: «цей договір укладається за згодою співвласника майна ОСОБА_6 , оформленої у вигляді заяви, справжність підпису на якій засвідчено 30 липня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_11 за реєстровим № 460».

Проте, згоду на продаж квартири ОСОБА_6 не надавала, будь-яких заяв з цього приводу не складала та у нотаріуса ОСОБА_11 ніколи не була.

Про дані обставини ОСОБА_6 не була обізнана.

В наступному, з метою заволодіння 1/3 частки квартири ОСОБА_10 , за спільною змовою та за допомогою ОСОБА_12 , почав перетворювати квартиру на «хостел» заселяв в неї безхатьок, які чинили безлад у квартирі, псували меблі та все що знаходилось всередині квартири.

В наслідок чого, літня жінка, яка не мала можливості самостійно впоратись із цією ситуацією, повідомила про вищезазначені події дочці та співвласниці квартири ОСОБА_6 .

В свою чергу ОСОБА_6 звернулась до представника ОСОБА_10 . ОСОБА_12 задля розуміння ситуації, який їй повідомив, що мати винна грошові кошти ОСОБА_10 і поки вона не повертала ці кошти уклали з нею договір купівлі-продажу квартири тому наразі ОСОБА_10 є власником квартири і може робити з нею що завгодно. Та повідомив, що начебто мати винна ОСОБА_10 20000 доларів США.

ОСОБА_8 заперечувала факт боргового зобов`язання у розмірі 20 000 доларів США, та зазначила що дійсно винна ОСОБА_10 близько 300 000 грн.

Задля припинення знущання над матір`ю, літньою жінкою, ОСОБА_6 була змушена повернути грошові кошти у розмірі 7000 доларів США ОСОБА_10 через його представника ОСОБА_12 та підписати попередній договір 25 травня 2025 року про намір викупу даної квартири за 20 000 доларів США за вимогою ОСОБА_12 .

Таким чином, ОСОБА_6 припинила на деякий час знущання над матір`ю та фактично повернула борг ОСОБА_10 вигравши час для звернення до адвоката задля припинення протиправних дій ОСОБА_10 та ОСОБА_12 .

Саме під час проведення консультації було встановлено, що начебто відчуження 2/3 частини квартири відбулось за нотаріально посвідченою згодою ОСОБА_6 , яку вона не надавала та дізналась про її існування лише від адвоката.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що право власності на квартиру АДРЕСА_2 , 06 липня 2007 року зареєстровано по 1/3 на ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 .

Однак, 30 липня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_13 на підставі договору купівлі-продажу, 2/3 частки квартири, серія та номер НРВ 638174, р/н 936 право власності зареєстровано на ОСОБА_10 .

В подальшому, 04 серпня 2025 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_14 , зареєстровано право власності на 2/3 частки квартири АДРЕСА_2 на ОСОБА_5 .

Окрім цього допитано в якості свідка ОСОБА_8 (мати ОСОБА_6 ), яка надала покази про те, що не була обізнана взагалі, що є заява від її доньки та зазначила, що ОСОБА_6 у приміщенні нотаріуса ОСОБА_13 не знаходилась.

Також допитано в якості свідка ОСОБА_9 , яка надала покази про те, що взагалі не була обізнана про те, що у приміщенні нотаріуса потрібно підписувати саме договір купівлі-продажу своєї частки та не знала про існування заяви від матері ОСОБА_6 .

Отже у органу досудового розслідування є підстави вважати те, що невстановлені особи, шахрайським шляхом можуть заволодіти й 1/3 частки квартири АДРЕСА_2 , яка належить на теперішній час ОСОБА_6 , так як без згоди останньої здійснено продаж 2/3 частки вище вказаної квартири.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав, об`єкт нерухомого майна розташований за адресою: АДРЕСА_1 по праву спільної часткової власності належить 2/3 ОСОБА_5 та 1/3 ОСОБА_6 .

Даний об`єкт нерухомого майна визнано речовим доказом по кримінальному провадженню.

У зв`язку з тим, що набуття права власності на 2/3 частки квартири АДРЕСА_2 є спірним та з метою збереження права власності ОСОБА_6 на 1/3 частки квартири, яка є речовим доказом у кримінальному провадженні в цілому, то виникає необхідність у накладені арешту на квартиру АДРЕСА_2 .

На теперішній час у органу досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказаний захід забезпечення є необхідним, та таким, незастосування якого спричинить шкоду досудовому розслідуванню, оскільки фактично, група осіб, шляхом підробки офіційних документів, заволоділи правом власності на вищевказане нерухоме майно.

Відповідно ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Пунктом 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачено, що одним із заходів такого забезпечення є арешт майна.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно п. п. 1, 2, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд враховує: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку передбаченому п. 1 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначених у ст. 98 КПК України.

Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Ураховуючи, що в ході розгляду клопотання доведений ризик того, що майно безпосередній об`єкт злочину, може бути відчужене, а також з огляду на наявність обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, предметом якого є, зазначене в клопотанні майно об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , наявні підстави для накладення арешту на вказаний об`єкт нерухомості та встановлення заборони усім реєстраторам, нотаріусам та іншим уповноваженим особам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, проводити будь-які реєстраційні дії спрямовані на відчуження відносно об`єкту нерухомого майна за вищевказаною адресою.

Крім цього, зважаючи на те, що слідчим обґрунтовано заявлено про застосування заборони відчуження об`єкта нерухомого майна, адже невжиття таких заходів може призвести до втрати майна, а саме переоформлення права власності на нерухоме майно на інших осіб (фізичних або юридичних) іншим чином відчуження майна, тому слідчий суддя вважає необхідним накласти арешт з забороною відчуження об`єкта нерухомості квартири (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві спільної часткової власності належить 2/3 ОСОБА_5 та 1/3 ОСОБА_6 .

Відповідно до вимог ст. 175, п.5 ч.5 ст. 173 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором, а тому виконання вказаної ухвали належить покласти на слідчого ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , а також на прокурорів групи прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 .

Керуючись ст. ст. 110, 131, 132, 170-174, 175, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області, ОСОБА_3 , погоджене прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра, ОСОБА_4 , про вжиття заходів забезпечення кримінального провадження, розпочатого з часу внесення 06 жовтня 2025 року відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002417 з попередньою правовою кваліфікацією посягання за ч. 2 ст. 190 КК України, у вигляді арешту майна задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження об`єкта нерухомості квартири (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві спільної часткової власності належить 2/3 ОСОБА_5 та 1/3 ОСОБА_6 .

Заборонити усім реєстраторам, нотаріусам та іншим уповноваженим особам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, проводити будь-які реєстраційні дії спрямовані на відчуження відносно об`єкту нерухомого майна розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Виконання ухвали покласти на слідчого ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , а також на прокурорів групи прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 .

Ухвала слідчого судді про арешт майна або відмову у ньому, може бути оскарження в апеляційному порядку, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1