Справа № 344/242/26
Провадження № 11-сс/4808/48/26
Категорія ст. 584 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 січня 2026 року про застосування до громадянина Латвійської Республіки ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) запобіжного заходу у виді тримання під вартою (екстрадиційний арешт),

за участю прокурора ОСОБА_10 ,

затриманого ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 січня 2026 року клопотання задоволено, та застосовано до громадянина Латвійської Республіки ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) до вирішення питання про його видачу та фактичну передачу компетентним органам Латвійської Республіки строком на два місяці до 07 березня 2026 року включно.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що згідно з обліками Генерального секретаріату Інтерполу ОСОБА_11 ( ОСОБА_9 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває у міжнародному розшуку, наявність запиту латвійської сторони про його видачу для притягнення його до кримінальної відповідальності, а також ті обставини, що згадана вище особа переховується від компетентних органів Латвійської Республіки, його вік та стан здоров`я, який не перешкоджає екстрадиції, відсутність обставин, які гарантують запобігання втечі особи, існує реальний ризик того, що перебуваючи на волі особа намагатиметься уникнути притягнення до кримінальної відповідальності на території Латвійської Республіки, що в свою чергу перешкодить виконанню Україною запиту про його екстрадицію (ризик передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України).

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що існують підстави для застосування до ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), екстрадиційного арешту - запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_7 , що діє в інтересах ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про застосування екстрадиційного арешту строком на 2 місяці до ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ).

Вважає ухвала слідчого судді прийнята з грубим порушенням норм кримінального процесуального законодавства, відповідно таке рішення є незаконним, необґрунтованим та невмотивованим, та повинно бути скасоване. Наголошує на відсутності ризиків.

Під час апеляційного розгляду:

- затриманий ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) в судовому засіданні повідомив, що послуги перекладача йому не потрібні, українську мову він розуміє, затриманий та його захисник ОСОБА_7 просили задовольнити апеляційну скаргу;

- прокурор заперечував з приводу вимог апеляційної скарги, вважав ухвалу слідчого судді законною та вмотивованою.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали клопотання, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, а ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до вирішення питання про її видачу (екстрадиційного арешту) та порядок застосування такого запобіжного заходу регламентований ст. 584 КПК України.

Відповідно до змісту ст. 584 КПК України, при вирішенні питання про застосування екстрадиційного арешту, слідчий суддя керується положеннями КПК України та міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Так, згідно ч. 2 ст. 56 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах (далі Конвенції), ратифікованої Україною 10.11.1994, видача для притягнення до кримінальної відповідальності провадиться за такі діяння, які за законами запитуючої і запитуваної Договірних Сторін є карними і за здійснення яких передбачається покарання у виді позбавлення волі на термін не менше одного року або більш тяжке покарання.

Пункт 9 ч. 1 ст. 541 КПК України передбачає визначення терміну «екстрадиційний арешт», відповідно до якого екстрадиційний арешт це застосування запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою з метою забезпечення її видачі (екстрадиції).

У відповідності до ч. 8 ст. 584 КПК України, при розгляді клопотання слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу.

Згідно ч. 10 ст. 584 КПК України, екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.

Як вбачається з матеріалів провадження до Івано-Франківського міського суду надійшло клопотання керівника Окружної прокуратури міста Івано-Франківська ОСОБА_12 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) до вирішення питання про його видачу та фактичну передачу компетентним органам Латвійської Республіки щодо ОСОБА_13 ( ОСОБА_9 ).

Рішенням слідчого судді Ризького міського суду Латвійської Республіки від 01.12.2025 у справі 5 до ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Латвійською стороною висловлено запевнення, що згідно з положеннями кримінального права Латвійської Республіки термін давності виконання призначеного покарання не закінчився.

09 грудня 2025 року об 11 годині 30 хвилин працівниками УКР ГУНП в Івано-Франківській області в порядку статей 208, 582 Кримінального процесуального кодексу України, затримано громадянина Латвійської Республіки ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до листа заступника начальника ДКР ГУНП України від 09.12.2025 підтверджено факт затримання та перебування ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розшуку з метою арешту та екстрадиції до Латвійської Республіки за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 177 Кримінального кодексу Латвійської Республіки.

Згідно бази даних Інтерполу стосовно ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , компетентними органами Латвійської Республіки виставлене «Червоне» оповіщення (розшук з метою подальшого затримання та арешту) №2018/58422 (контрольний номер А-7520/7-2018) на підставі рішення Ризького міського суду (KPL77-1059852/80).

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 грудня 2025 року клопотання задоволено, застосовано до громадянина Латвійської Республіки ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасовий арешт строком до 40 (сорока) діб до надходження запиту про його видачу від компетентних органів Латвійської Республіки, а саме до 11 години 30 хвилин 17 січня 2026 року.

Інкримінований ОСОБА_14 ( ОСОБА_9 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , злочин за законодавством України про кримінальну відповідальність кваліфікується за ч. 5 ст. 190 КК України і є екстрадиційним, оскільки передбачає позбавлення волі на строк не менше 1 року. Строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за злочин, за який запитано видачу, згідно ст. 49 Кримінального кодексу України не минув. Згідно із запитом ОСОБА_11 ( ОСОБА_9 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином Латвійської Республіки. Запити інших держав про видачу ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , не надходили. Діяння, вчинення яких інкримінуються особі, не належать до військових злочинів, не мають політичного характеру та не порушуються відповідно до положень ст.477 КПК України за заявою потерпілого. На території України громадянин Латвійської Республіки ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , до кримінальної відповідальності не притягується. Компетентні органи України не проголошували остаточне рішення стосовно ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із правопорушеннями, за які вимагається його видача, та не ухвалювали рішення не порушувати чи припиняти переслідування у зв`язку із цими злочинами. Згідно з висновком Західного міжрегіонального управління з питань громадянства ОСОБА_11 ( ОСОБА_9 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованим, знятим з реєстрації не значиться, паспортом громадянина України та паспортом громадянина України для виїзду за кордон не документувався. Відомості про оформлення набуття громадянства України, надання дозволу на імміграцію, отримання статусу біженця, статусу особи, яка потребує додаткового захисту в Україні, зокрема політичного притулку в ЗМУ ДМС відсутні. За інформацією Департаменту у справах іноземців та осіб без громадянства Державної міграційної служби України ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, а також з питань громадянства України в установленому законодавством порядку не звертався.

Колегією суддів встановлено, що слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт), належним чином дослідив матеріали клопотання та додані до нього докази, та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність обрання ОСОБА_14 ( ОСОБА_9 ) виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 1 Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року (далі Конвенція), договірні Сторони зобов`язуються видавати одна одній, з урахуванням положень та умов, викладених в цій Конвенції, всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої Сторони за вчинення правопорушення або які розшукуються зазначеними органами з метою виконання вироку або постанови про утримання під вартою. Видача правопорушників, відповідно до ч. 1 ст. 2 Конвенції, здійснюється у зв`язку із правопорушеннями, які караються за законами запитуючої Сторони та запитуваної Сторони позбавленням волі, або згідно з постановою про утримання під вартою на максимальний термін не менше одного року чи більш суворим покаранням. Якщо особа визнається винною і вирок про ув`язнення або постанова про утримання під вартою проголошується на території запитуючої Сторони, термін призначеного покарання має складати не менше чотирьох місяців.

Забезпечення компетентними органами України виконання вимог ст. 1 вказаної Конвенції можливо лише в разі застосування до особи запобіжного заходу у вигляді утримання під вартою.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ст.1 Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року (далі Конвенція), договірні Сторони зобов`язуються видавати одна одній, з урахуванням положень та умов, викладених в цій Конвенції, всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої Сторони за вчинення правопорушення або які розшукуються зазначеними органами з метою виконання вироку або постанови про утримання під вартою.

Видача правопорушників, відповідно до ч. 1 ст. 2 Конвенції, здійснюється у зв`язку із правопорушеннями, які караються за законами запитуючої Сторони та запитуваної Сторони позбавленням волі, або згідно з постановою про утримання під вартою на максимальний термін не менше одного року чи більш суворим покаранням. Якщо особа визнається винною і вирок про ув`язнення або постанова про утримання під вартою проголошується на території запитуючої Сторони, термін призначеного покарання має складати не менше чотирьох місяців.

Забезпечення компетентними органами України виконання вимог ст. 1 вказаної Конвенції можливо лише в разі застосування до особи запобіжного заходу у вигляді утримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 584 КПК України після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою.

Відповідно до положень п. 6 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як в тому числі і до особи, яку розшукують компетентні органи іноземної держави за кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким може бути вирішено питання про видачу особи (екстрадицію) такій державі для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку, в порядку і на підставах, передбачених розділом ІХ цього Кодексу або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною радою України.

Враховуючи перебування згідно з обліками Генерального секретаріату Інтерполу ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , у міжнародному розшуку, наявність запиту латвійської сторони про його видачу для притягнення його до кримінальної відповідальності, а також ті обставини, що згадана вище особа переховується від компетентних органів Латвійської Республіки, його вік та стан здоров`я, який не перешкоджає екстрадиції, відсутність обставин, які гарантують запобігання втечі особи, існує реальний ризик того, що перебуваючи на волі особа намагатиметься уникнути притягнення до кримінальної відповідальності на території Латвійської Республіки, що в свою чергу перешкодить виконанню Україною запиту про його екстрадицію (ризик передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України).

Також, з оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчий суддя, відповідно до вимог ч. 8 ст. 584 КПК України, не досліджуючи питання про винуватість та не перевіряючи законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі щодо ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), встановив наявність обставин, які згідно зі ст. 584 КПК України, є підставою для застосування екстрадиційного арешту, та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) відносно ОСОБА_10 до його фактичної передачі правоохоронним органам Чеської Республіки для притягнення до кримінальної відповідальності в межах строку його екстрадиційного арешту.

З огляду на викладене та враховуючи, що перебуває у міжнародному розшуку правоохоронних органів іноземної держави, інкриміновані йому злочини за законодавством України є екстрадиційним, строки давності притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, відповідно до ст. 49 КК України, не закінчились, на переконання апеляційного суду слідчий суддя дійшов до законного та обґрунтованого висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) щодо ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ).

Таким чином приймаючи рішення про застосування щодо ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) такого запобіжного заходу, слідчим суддею враховано наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема щодо можливості останнього ухилятися як від компетентних органів України, так і від компетентних органів іноземної держави, та обґрунтовано прийнято рішення про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризику, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України та для забезпечення виконання затриманим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді про те, що що в даному випадку мають місце ризики здійснити підозрюваним дії, передбачені п. 1. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів вважає, що враховуючи тяжкість покарання, що загрожує останньому в разі його засудження за можливе вчинення зазначених злочинів, прокурором доведено існування на даний час ймовірного ризику втечі затриманого з метою унеможливлення його подальшої видачі та неможливість застосування до цієї особи будь-якого іншого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.

Враховуючи вищевикладені обставини та характеристику особи ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), апеляційний суд вважає, що інший запобіжний захід, тобто більш м`який, ніж екстрадиційний арешт, не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки до безпосередньої його екстрадиції, у зв`язку із чим слідчий суддя суду першої інстанції, належним чином оцінивши все вищезазначене, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування до затриманого екстрадиційного арешту.

Посилання захисника на наявність у затриманого ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) цивільної дружини ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка згідно копії Медичної карти стаціонарного хворого № 5118 госпіталізована 11 січня 2026 року до КНП «Центр інфекційних захворювань Івано-Франківської ОР» колегія суддів вважає, не може бути вирішальною обставиною для обрання більш м`якого запобіжного заходу.

На думку апеляційного суду, слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання прокурора про наявність підстав для застосування екстрадиційного арешту щодо ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), належним чином дослідив матеріали клопотання та додані до нього докази та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування до останнього екстрадиційного арешту.

Відтак суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) відносно ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , є законна, вмотивована та обґрунтована, а тому слід її залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419, 422, 584 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 січня 2026 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) до громадянина Латвійської Республіки ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) строком на два місяці до 07 березня 2026 року включно, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5