УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2026 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Київського районного суду м. Харкова скаргу розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Київського районного суду м. Харкова скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача сектору дізнання ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження внесеного 09.11.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000631 від 28 грудня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

30 грудня 2025 року до Київського районного суду м. Харкова надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову дізнавача сектору дізнання ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000631 від 09.11.2024.

Заявник у своїй скарзі вказує, що 27 грудня 2025 року вона отримала повідомлення, що кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000631 від 09.11.2024 закрито.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 30.12.2025, розгляд справи №953/535/25 н/п 1-кс/953/142/26 передано слідчому судді ОСОБА_1 .

В судове засідання ОСОБА_3 не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, конверт повернувся до суду з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою.

В судове засідання дізнавач СД ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином.

На підставі ст. 107 ч. 4 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб.

Перевіривши матеріали скарги, суд приходить до таких висновків.

Статтею 1 КПК передбачено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим Кодексом та іншими законами України.

Частиною 6 ст. 9 КПК визначено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2025 року задоволено скаргу ОСОБА_3 , на постанову дізнавача сектору дізнання ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження внесеного 09.11.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000631 від 28 грудня 2024 року.

Скасовано постанову дізнавача сектору дізнання ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0000631 від 28 грудня 2024 року.

Відповідно до статей 395, 532 Кримінального процесуального кодексу України ухвала слідчого судді від 03 листопада 2025 року, якою скасовано постанову дізнавача сектору дізнання ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0000631 від 28 грудня 2024 року набирала законної сили, та є обов`язковою до виконання.

Згідно ч.2 ст. 305 КПК України слідчий чи прокурор можуть самостійно скасувати рішення, передбачені пунктами 1, 2, 5 і 6 частини першої статті 303 цього Кодексу, припинити дію чи бездіяльність, які оскаржуються, що тягне за собою закриття провадження за скаргою.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 КПК України слідчий, дізнавач чи прокурор можуть самостійно скасувати рішення, передбачені пунктами 1, 2, 5 і 6 частини першої статті 303 цього Кодексу, припинити дію чи бездіяльність, які оскаржуються, що тягне за собою закриття провадження за скаргою.

Прокурор може самостійно скасувати рішення, що передбачене пунктами 3 та 10 частини першої статті 303 цього Кодексу і оскаржується в порядку, передбаченому частиною шостою статті 284 цього Кодексу, що тягне за собою закриття провадження за скаргою.

Варто відмітити, що КПК України не передбачає можливості повторного вирішення питання з тих самих правових підстав, щодо якого слідчим суддею було прийнято рішення яке набрало законної сили.

У контексті розглядуваної ситуації, слідчий суддя звертає увагу на загальні засади кримінального провадження, закріплені та визначені у ч. 1 ст. 7 КПК України, зокрема засади верховенство права та обов`язковість судових рішень (п. п. 1, 14 ч. 1 ст. 7 КПК).

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (п. 61 рішення ЄСПЛ від 28.11.1999 у справі "Брумареску проти Румунії", заява №28342/95; п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі "Христов проти України", заява №24465/04).

Правова певність (юридична визначеність) передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи. Цей принцип наполягає на тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи. Повноваження судів вищої ланки переглядати рішення повинні використовуватися для виправлення судових помилок, помилок у здійсненні правосуддя, а не заміни рішень. Саме лише існування двох поглядів на один предмет не є підставою для повторного розгляду (п. 52 рішення ЄСПЛ від 24.07.2003 у справі "Рябих проти росії" заява №52854/39).

Зазначений принцип правової визначеності, як вказано у п. 107 рішення ЄСПЛ від 12.01.2016 у справі "Борг проти Мальти", також гарантує певну стабільність у правових ситуаціях і сприяє довірі суспільства до судів. Така довіра, безперечно, є однією з найважливіших складових існування держави, заснованої на верховенстві права.

Водночас відхід від зазначеного принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (п. 52 рішення ЄСПЛ від 24.07.2003 у справі "Рябих проти росії", заява №52854/39).

Так, відступ від принципу правової визначеності є необхідним і виправданим у разі виявлення суттєвого недоліку попереднього провадження, який може вплинути на результат справи, або у випадках, коли є необхідність забезпечити відшкодування (у контексті виконання рішень ЄСПЛ) (п. 62 рішення ЄСПЛ від 11.07.2017 у справі "Морейра Феррейра проти Португалії", заява №19867/12).

Отже, за відсутності вагомих й непереборних обставин повторний розгляд та винесення у справі нового рішення судом, який щодо тих самих вимог тієї ж особи уже по суті висловлював власну позицію, буде суперечити принципу юридичної визначеності.

Застосовуючи вказані стандарти до обставин даної справи провадження по скарзі ОСОБА_3 на постанову дізнавача сектору дізнання ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження внесеного 09.11.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000631 від 28 грудня 2024 року, яка підлягає закриттю.

На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 303, 305, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по скарзі ОСОБА_3 на постанову дізнавача сектору дізнання ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження внесеного 09.11.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000631 від 28 грудня 2024 року - закрити.

Ухвала оскарженню не підлягає, однак заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1