Номер провадження: 11-кп/813/2837/25
Справа № 503/2482/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції заяву захисника ОСОБА_6 про відвід головуючого судді ОСОБА_2 від розгляду кримінального провадження за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Подільського міськрайонного суду Одеської області від 02.12.2025 року про продовження відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, ч.3 ст. 146, ч.5 ст.185, ч.3 ст.15, ч.5 ст.186 КК України строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000646,

установив

Оскаржуваною ухвалою суду було задоволено клопотання прокурора ОСОБА_9 , та продовжено відносно ОСОБА_8 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 30.01.2026 року включно, без визначення розміру застави.

Також, ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подали апеляційну скаргу, яка на підставі протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду надійшла в провадження колегії суддів Одеського апеляційного суду у складі головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Черговий судовий розгляд апеляційної скарги призначений на 22.12.2025 року.

Також забезпечена участь в апеляційному розгляді обвинуваченого ОСОБА_8 , який утримується під вартою в ДУ «Одеська виправна колонія №14», проте обвинувачений покинув приміщення де проводилась відеоконференція та відмовився від участі в судовому засіданні.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 заявив відвід судді ОСОБА_2 від розгляду вказаної апеляційної скарги, який обґрунтований тим, що головуючим суддею відмовлено у задоволенні клопотання захисника про перенесення судового засідання та йому не зрозуміло підстави для відмови у задоволенні його клопотання, що, на його думку, є проявом упередженості судді.

Прокурор, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до апеляційного суду не з`явився, однак його неявка не перешкоджає розгляду провадження.

Захисник ОСОБА_7 підтримав заяву захисника ОСОБА_6 .

Заслухавши учасників провадження, колегія суддів приходить висновку про таке.

Згідно із ч. 1 ст. 81 КПК України, у разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду.

Стаття 75 КПК України передбачає вичерпний перелік обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 80 КПК України, заявлений відвід повинен бути вмотивованим.

Разом з тим, наявність передбачених п.4 ч. 1 ст. 75 КПК України підстав для відводу колегії суддів не встановлено, з огляду на наступне.

Згідно матеріалів судової справи, захисником ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 оскаржується в апеляційному порядкуухвала Подільського міськрайонного суду Одеської області від 02.12.2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави відносно ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, ч.3 ст. 146, ч.5 ст.185, ч.3 ст.15, ч.5 ст.186 КК України.

Судові засідання призначались на 16.12.2025 року, 22.12.2025 року.

Право ОСОБА_8 на участь в судовому засіданні забезпечено шляхом проведення судового засідання в режимі відеоконференції між Одеським апеляційним судом та ДУ «Одеська виправна колонія №14» за участю обвинуваченого.

При цьому, ОСОБА_8 був належним чином сповіщений про дату, час та місце апеляційного розгляду, на адресу ДУ «Одеська виправна колонія №14» була направлена копія ухвали Одеського апеляційного суду про призначення судового засідання у режимі відео конференції.

За повідомленням службових осіб ДУ «Одеська виправна колонія №14» ОСОБА_8 покинув приміщення де проводилась відеоконференція та відмовився від участі в судовому засіданні.

Відповідно до ст.321 КПК головуючий у судовому засіданні керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності та порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками кримінального провадження їхніх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення з`ясування всіх обставин кримінального провадження, усуваючи з судового розгляду все, що не має значення для кримінального провадження.

Головуючий у судовому засіданні вживає необхідних заходів для забезпечення в судовому засіданні належного порядку.

Колегія суддів звертає увагу, що обвинувачений ОСОБА_8 під час апеляційного розгляду забезпечений двома захисниками, яким надано можливість надати свої пояснення щодо поданих апеляційних скарг та мотивувати думку стосовно незаконності оскарженої ухвали слідчого судді; надано можливість звертатися до суду із заявами та клопотаннями, тобто користуватися передбаченими кримінальним процесуальним законом правами.

Колегія суддів зауважує, що окрім поваги до суду та інших учасників процесу, сторона процесу повинна мати повагу до закону.

Так, відповідно до ч.3 ст.21 КПК України кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Положеннями ч. 2 ст. 422 та ст. 422-1 КПК передбачено особливий порядок апеляційної перевірки ухвал як слідчих суддів (у тому числі щодо застосування та продовження певних запобіжних заходів, обраних під час досудового розслідування), так і ухвал суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті. Так, особливість становлять: спрощений порядок подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду; скорочений строк апеляційного оскарження; відсутність стадії відкриття апеляційного провадження; обмежені строки розгляду апеляційної скарги; невідкладність вирішення питання про відновлення порушених прав і свобод заінтересованих осіб (постанова ОП від 19.09.2022 у справі № 521/12324/18 (провадження № 51-5817кмо21)).

У даному провадженні ОСОБА_8 має статус обвинуваченого. Згідно практики ЄСПЛ, яка регулює відносини явки обвинуваченого до суду, вбачається «Хоча присутність обвинуваченого у кримінальному процесі під час судового розгляду має величезне значення як через право слухання, так і через необхідність перевірити точність показань обвинуваченого та порівняти їх зі свідченнями свідків, розгляд, проведений за відсутності обвинуваченого, не є несумісним з Конвенцією, якщо заінтересована особа може згодом отримати від суду, який його заслухав, нову ухвалу по суті обвинувачення, як щодо права, так і факту (див. рішення ЄСПЛ у справі Пуатримоля, § 31). Більше того, залишається відкритим питання про те, чи застосована ця остання вимога, якщо обвинувачений відмовився від свого права на явку та захист. Для того, щоб така відмова була ефективною для цілей Конвенції, вона повинна бути встановлена недвозначним чином і супроводжуватися мінімальними гарантіями, пропорційними його важливості (там же). Наприклад, Суд вважає, що перш ніж можна стверджувати, що обвинувачений побічно, своєю поведінкою, відмовився від важливого права за статтею 6, необхідно довести, що він міг розумно передбачати, якими будуть наслідки його поведінки».

В ухвалі судді-доповідача від 18.12.2025 року, після суд стверджувально зазначив, що 22.12.2025 року о 11 годині відбудеться судове засідання, в яке викликається ОСОБА_8 , водночас, обвинувачений покинув приміщення де проводилась відеконференція та відмовився від участі в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що неможливо зобов`язати приймати участь особу у розгляді власної справи, так само як і не можливо нескінченно чекати волі обвинуваченого на те, щоб він з`явився до суду для участі у розгляді апеляційної скарги, поданої в його інтересах. Однак, у даному випадку, всі змоги провести публічний судовий розгляд апеляційної скарги у встановлені у законі строки розбиваються об свавілля обвинуваченого, який фактично маніпулює державними ресурсами та створює ілюзію порушення власного права. Правовладдя, як видатний інститут людської діяльності, захищає кожного, хто потребує цього, однак воно не може захистити людину, яка сама не бажає такого захисту і штучно створює перешкоди для справедливого судового розгляду.

З урахуванням практики ЄСПЛ можливо стверджувати, що ОСОБА_8 розумно міг передбачити, що у випадку неявки для розгляду апеляційної скарги його захисників, судовий розгляд буде проведений без його участі.

Таким чином, усі наведені захисником ОСОБА_6 доводи зводяться до його незгоди із раніше прийнятими процесуальними рішеннями та розглядом його клопотань, однак, для задоволення відводу за об`єктивним критерієм мають бути не щонайменші сумніви одного з учасників справи, а достатні підстави вважати, що суддя (судді) не є безсторонніми або що їм бракує неупередженості під час розгляду справи.

Так, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України»зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. При чому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 року, у справі №5-15п12).

Так, коли йдеться про «безсторонність», то зазвичай це означає відсутність упереджень, існування яких може бути доведене у кілька способів. Ухвалення суддею попередньо рішення щодо того самого звинувачення само по собі не є підставою для того, щоб говорити про упередженість суду (п. 37 рішення ЄСПЛ від 08.10.2020 у справі «Тесля проти України» / Teslya v. Ukraine, заява №52095/11).

Враховуючи, що матеріали провадження не містять даних, які б свідчили про наявність безумовних підстав для відводу головуючого судді, які передбачені положеннями діючого кримінального процесуального законодавства, а наведені захисником обставини ґрунтуються лише на його особистих припущеннях та не підтверджені документально, зводяться до незгоди з порядком розгляду провадження в суді апеляційної інстанції, тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення заявленого ним невмотивованого відводу судді Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 .

Жодних обставин, які б прямо вказували на упередженість чи необ`єктивність здійснення судового розгляду, в заяві не міститься.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що вчинення суддею дій у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку та прийняття процесуальних рішень, їх зміст та форма, не можуть бути підставою для відводу судді. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року (справа №800/592/17) та від 1 жовтня 2018 року (справа №9901/673/18).

Враховуючи наведене, приймаючи до уваги наведене, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність обставин, які у відповідності до вимог ст.ст. 75, 76 КПК України унеможливлюють подальшу участь судді ОСОБА_2 у даному апеляційному провадженні, у зв`язку з чим заявлений захисником ОСОБА_6 відвід суддів задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 24, 75-76, 80-81, 370, 404, 405, 419, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив

Заяву захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 про відвід судді Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 від розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, ч.3 ст. 146, ч.5 ст.185, ч.3 ст.15, ч.5 ст.186 КК України залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4