У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/81/26

№ 1-кс/183/10/26

06 січня 2026 року м. Самар

Слідчий суддя Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську ОСОБА_5 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Територіального управління Державного бюро розслідувань Луганської області ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 21.05.2025 року за № 0000362 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Свердловськ Луганської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України,

в с т а н о в и в :

05 січня 2026 року слідчий Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську ОСОБА_5 за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Територіального управління Державного бюро розслідувань Луганської області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 21.05.2025 року за № 0000362 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на те, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000362 від 21.05.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до статей 1-3, 6 Конституції України - Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава; суверенітет України поширюється на всю її територію; Україна є унітарною державою; територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною; людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність; державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову; органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно зі статтями 17, 19, 65, 68 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу; на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом; на території України не допускається розташування іноземних військових баз; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України; кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей; незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Так у березні - квітні 2014 року у м. Луганськ та інших населених пунктах Луганської області розпочалася збройна агресія російської федерації шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств російської федерації, у тому числі на окупацію Луганської області та порушення територіальної цілісності України, за результатами чого у 2014 році «проголошено» створення незаконного псевдодержавного утворення так званої «луганської народної республіки» (далі - «лнр»).

В результаті вищезазначених подій значна кількість території та населених пунктів Луганської області протягом квітня-вересня 2014 року опинилась під контролем російської федерації.

24.02.2022 збройні сили російської федерації незаконно вторглись на територію України шляхом збройної агресій та здійснили часткову окупацію її території.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб введено воєнний стан, який у подальшому неодноразово продовжено і діє по теперішній час.

Згідно статті 42 IV-ї Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі та додатку до неї Положення про закони і звичаї війни на суходолі (1907 року), територія визнається окупованою, якщо вона фактично перебуває під армією супротивника.

Відповідно до п. 7 ст.1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Статтею 3 Закону «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено перелік територій, які вважаються «тимчасово окупованою територією». Такою територією зокрема визначається:

1) сухопутна територія тимчасово окупованих російською федерацією територій України, водні об`єкти або їх частини, що знаходяться на цих територіях.

Відповідно до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 №376 - з 07.04.2014 року збройні сили рф здійснили тимчасову окупацію Довжанського району Луганської області, до якого входить місто Краснодон (з 2016 року відповідно до постанови ВРУ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей» № 1351-VIIIвід 12.05.2016 перейменовано на місто Сорокине, Сорокинська міська територіальна громада, яка входить до складу Довжанського району згідно постанови ВРУ «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-IX від 17.07.2020).

Таким чином, урозумінні п.п. 6 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території міста Краснодон (Сорокине) Довжанського району Луганської області державою-агресором створено окупаційну адміністрацію російської федерації, тобто сукупність державних органів і структур російської федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних російській федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.

З початку тимчасової окупації території міста Краснодон (Сорокине) Довжанського району Луганської області представниками так званої «лнр», підконтрольними політичному керівництву держави-агресора російської федерації (далі рф), організовано та розпочато діяльність системи правоохоронних органів, які відповідно до чинного законодавства України, визнані незаконними.

Частиною 1 статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», від 12.05.2015 за № 389-VIII передбачено, що у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» від 23.12.1993 за № 3781-ХІІ, правоохоронні органи - органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, Бюро економічної безпеки України, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Функціонування так званої «прокуратури луганської народної республіки», до структури якої входить так звана «прокуратура Антрацитівського району луганської народної республіки» регламентовано нормативно-правовими актами псевдоутворення «луганської народної республіки» та російської федерації, а саме: федеральним конституційним законом рф від 04.10.2022 № 6-ФКЗ «Про прийняття до російської федерації луганської народної республіки та утворення у складі російської федерації нового суб`єкта - луганської народної республіки», «конституції російської федерації» (від 12.12.1993 року зі змінами), федеральним законом «про прокуратуру російської федерації» від 17.01.1992 № 2202-1 зі змінами, який визначає правові та організаційні засади діяльності «прокуратури луганської народної республіки», встановлює права та обов`язки співробітників прокуратури, гарантії правового та соціального захисту».

Так, не пізніше 08 травня 2025 року, більш точний час в ході досудового розслідування встановити за об`єктивних причин не виявилося можливим, ОСОБА_6 , будучи громадянином України, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалась приблизно о 05 годині ранку 24.02.2022 повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України, усвідомлюючи російську агресію проти України, з метою переслідування своїх особистих інтересів, перебуваючи на тимчасово окупованій території у м. Краснодон (Сорокине) Довжанського району Луганської області, маючи умисел на зайняття посади в незаконно створених правоохоронних органах окупаційної влади на території м. Краснодон (Сорокине) Довжанського району Луганської області, реалізуючи його, вступив у злочинну змову з представниками так званої «лнр», які підконтрольні державі-агресору рф, отримавши від них пропозицію на зайняття посади у незаконному правоохоронному органі, а саме посади «помічника прокурора Краснодонського району луганської народної республіки», розташованому на тимчасово окупованій території м. Краснодон (Сорокине) Довжанського району Луганської області за адресою: м. Краснодон Краснодонский район улица Стадионная 5.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_6 , не пізніше 08 травня 2025 року, більш точний час в ході досудового розслідування встановити за об`єктивних причин не виявилося можливим, будучи громадянином України, перебуваючи на тимчасово окупованій території м. Краснодон (Сорокине) Довжанського району Луганської області, діючи зі своїх особистих мотивів та бажання, у порушення вимог Конституції та Законів України добровільно, умисно та протиправно погодився на пропозицію представників окупаційної адміністрації держави-агресора російської федерації та представників незаконних збройних формувань так званої «луганської народної республіки», умисно та протиправно, добровільно зайняв посаду у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, а саме посаду «помічника прокурора Краснодонського району луганської народної республіки».

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

03.12.2025 року у відповідності до ст. ст. 276-278 КПК України складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

У зв`язку зі збройною агресією російської федерації, введеним воєнним станом в Україні, захопленням м. Краснодон(м. Сорокине) Луганської області та проведенням бойових дій на лінії зіткнення, беручи до уваги існування достатніх підстав вважати, що ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України та обґрунтовану неможливість вручити складене письмове повідомлення про підозру та повістки про виклик, вказане позбавило орган досудового розслідування можливості вручити йому письмове повідомлення про підозру від 03.12.2025 у день його складання, у зв`язку з чим, зазначене повідомлення про підозру та повістки про виклики (на 07.12.2025 року; 08.12.2025 року та 09.12.2025 року), відповідно до вимог ч. 1 ст. 278,ст. ст. 111, 135 КПК України направлено у спосіб, передбачений для вручення повідомлень, а саме опубліковано на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора (за посиланням https://www.gp.gov.ua/ua/posts/povidomlennya-pro-pidozru-koncuru-maksimu-andriiovicu-ta-povistki-pro-viklik-na-312025-ta-31032025,а також офіційному сайті видання Кабінету Міністрів України, тобто засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження газети «Урядовий кур`єр» № 247 (8172) від 03.12.2025 (за посиланням: https://ukurier.gov.ua/media/newspaper/adv/2025-12-02/247_3.12.2025_R.pdfдляпроведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1КК України, допиту в якості підозрюваного тощо.

Жодного разу у призначений час громадянин України ОСОБА_6 у призначене місце не з`явився, про неможливість та причини неприбуття не повідомив.

10 12.2025 року, у зв`язку з неявкою за викликом слідчого та ухиленням від слідства ОСОБА_6 оголошено у розшук.

Наявність обґрунтованої підозри про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, підтверджується сукупністю доказів, які здобуті під час досудового розслідування, зокрема:

- матеріалами Другого оперативного відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську;

- протоколами огляду за участю свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 соціальної мережі «Telegram» - каналу під назвою «Прокуратура лнр» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 , де розміщено публікацію із відеозаписом тривалістю 01 хвилина 44 секунд, з написом, мовою оригіналу: «Сотрудники прокуратуры луганской народной республики читают стихи о войне и победе».

Оглядом відеозапису встановлено, що серед інших осіб, у період з 01 хвилини 19 секунди по 01 хвилини 27 секунди зазначеного відео, зафіксовано читання вірша на російській мові особою чоловічої статі та написом у нижній частині відео, мовою оригіналу: « ОСОБА_9 помощник прокурора Краснодонского района», який стоїть попереду групи людей у кількості 10 осіб у форменому одязі, ймовірно представників силових структур, одягнутий у темно-синій формений кітель із золотими ґудзиками та погонами на плечах, які свідчать про офіцерське звання. На лацкарі видно металеві емблеми, характерні для прокурорської служби. Під час перегляду зазначеного відео свідки впізнали колишнього працівника прокуратури ОСОБА_6 , який добровільно залишився на тимчасово окупованій території та у порушення вимог Конституції та Законів України добровільно, умисно та протиправно зайняв посаду у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, а саме посаду «помічника прокурора Краснодонського району луганської народної республіки».

- протоколом допиту свідка ОСОБА_7 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ;

- висновком експертизи за спеціальністю 6.2 «Ідентифікація особи за ознаками зовнішності за матеріальними зображеннями» (судова портретна експертиза) від 20.11.2025, відповідно до якої встановлено, що на відеозаписі «Сотрудники прокуратуры луганской народной республики читают стихи о войне и победе», зображено ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- протокол огляду від 06.08.2025 Переліку територій на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до якого Довжанський район Луганської області, до якого в 2014 році входило місто Сорокине (Краснодон) тимчасово окуповане внаслідок вйськових дій країни-агресора РФ з 07.04.2014 року;

- протоколом огляду від 15.08.2025 т. зв. «федерального закона о прокуратуре российской федерации»;

-протоколами огляду від 02.09.2025та 05.09.2025 Інтернет сторінки т.зв. «генеральная прокуратура российской федерации», відповідно до яких встановлено структуру прокуратури рф, створення та місце розташування т. зв. прокуратури краснодонського района, за адресою: лнр, Краснодонский район, Краснодон, улица Стадионная, 5 та іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку.

Таким чином, під час досудового розслідування були встановлені обставини, які вказують на вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Необхідність обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю наступних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які можуть настати, якщо підозрюваний буде залишатися на волі.

У зв`язку із повідомленням ОСОБА_6 про підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, з метою забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; впливати на свідків кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчините інше кримінальне правопорушення, потребується застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Згідно із вимогами ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається із відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, цього Кодексу та інших законів.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на цей час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 покладається необхідність запобігання спробам:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що підтверджується тим, що ОСОБА_6 зареєстрований та мешкає на території, яка є тимчасово окупованою державою-агресором, а саме, у м. Свердловськ (Довжанськ)Луганської області;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, підтверджується тим, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може вчинити інший однорідний злочин, або інші злочини, тим самим продовжити переховуватись та ухилятись від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, у вчиненні якого останньому повідомлено про підозру.

Таким чином,в умовах воєнного стану на території України, такий підхід національних судів щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може породити позитивні прецеденти для належного покарання осіб, які вчинили тяжкі та особливо тяжкі злочини, що поміж іншого, не допустить негативного впливу на обороноздатність держави в умовах воєнного стану та підриву авторитету державних органів влади.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_6 у вигляді домашнього арешту пов`язана з тим, що місце реєстрації останнього - Луганська область, м. Свердловськ (Довжанськ), вул. Фабрична, 59, що наразі є тимчасово окупованою територією України та не підконтрольне українській владі.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_6 у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що до органу досудового розслідування не було звернення із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю доставити її до органу досудового розслідування, чи до суду на першу вимогу.

Зазначені ризики та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів підтверджується показаннями свідків та іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

За таких обставин застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти цим ризикам, також суворість покарання за кримінальне правопорушення та особистість підозрюваного свідчить про те, що наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнані нею менш небезпечними ніж кримінальне переслідування.

З метою запобігання переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників у кримінальному провадженні, необхідно обрати останньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Приймаючи до уваги особливу суспільну небезпеку протиправних дій ОСОБА_6 , для запобігання вказаним ризикам, враховуючи, що він вчинив особливо тяжкий злочин проти основ національної безпеки України у період військового стану, об`єктивно необхідним є обрання щодо нього запобіжного заходу - тримання під вартою як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років.

У рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 ЄСПЛ вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. Розглядаючи скаргу у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, ЄСПЛ підкреслив також, що при визначенні «ступеня підозри» підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту може бути «більш низький поріг обґрунтованості підозри» при вчиненні особливої категорії злочинів».

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, вчинених, в тому числі, і в умовах воєнного стану, а також те, що останній переховується від органів досудового розслідування, може знищити та сховати будь-які речі та документи, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджується вищезазначеними матеріалами досудового розслідування, що свідчить про неможливість запобіганням цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 КК України.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, до нього може бути застосований виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно з абз. 7 ч. 4 ст. 183 КК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Відповідно до абз. 7 ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

У зв`язку з наведеним, у клопотання слідчий, посилаючись на вимоги ст. ст. 40, 111, 131, 132, 135, 176178, 183, 184, 193, 194 КПК України просив:

- обрати підозрюваній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, посилався на підстави звернення до суду, викладені в клопотанні, просив його задовольнити.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.

Дослідивши клопотання, заслухавши позицію прокурора, захисника, надані письмові докази, приходжу до переконання, що клопотання обґрунтоване та підлягає задоволенню, з нижченаведеного.

Згідно ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України однією з підстав для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Встановлено, що 21.05.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за № 0000362:

-правова кваліфікація кримінального правопорушення - ч. 7 ст. 111-1 КК України;

-короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: за матеріалами Другого оперативного відділу Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м. Краматорську, встановлено, що колишній працівник Луганської обласної прокуратури ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , знаходячись в населених пунктах на території проведення антитерористичної операції, вчиняла дії, направлені на участь у діяльності у терористичній організації «лнр»;

-орган досудового розслідування: Другий слідчий відділ (з дислокацією у м. Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську.

03.12.2025 року у відповідності до ст. ст. 276-278 КПК України складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Постановою слідчого від 10.12.2025 року на підставі ст. 281 КПК України підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в розшук.

Вручити повідомлення про підозру не виявилося можливим у зв`язку з неможливістю встановити місцезнаходження ОСОБА_6 .

Частиною 1 статті 278 КПК України передбачено, що письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

У відповідності до ч.1 ст. 135 КПК України, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

На підставі ч. 2 ст. 135 КПК України, у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Із показань свідків, протоколів огляду публікацій Інтернет-ресурсів підтверджується, що з 08 травня 2025 року ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України в м. Краснодон (м. Сорокине) Луганської області.

У зв`язку зі збройною агресією російської федерації, введеним воєнним станом в Україні, захопленням м. Краснодон (м. Сорокине) Луганської області та проведенням бойових дій на лінії зіткнення, беручи до уваги існування достатніх підстав вважати, що ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України та обґрунтовану неможливість вручити складене письмове повідомлення про підозру та повістки про виклик, вказане позбавило орган досудового розслідування можливості вручити йому письмове повідомлення про підозру від 03.12.2025 у день його складання, у зв`язку з чим, зазначене повідомлення про підозру та повістки про виклики (на 07.12.2025 року; 08.12.2025 року та 09.12.2025 року), відповідно до вимог ч. 1 ст. 278,ст. ст. 111, 135 КПК України направлено у спосіб, передбачений для вручення повідомлень, а саме опубліковано на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора (за посиланнямhttps://www.gp.gov.ua/ua/posts/povidomlennya-pro-pidozru-koncuru-maksimu-andriiovicu-ta-povistki-pro-viklik-na-312025-ta-31032025,а також офіційному сайті видання Кабінету Міністрів України, тобто засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження газети «Урядовий кур`єр» № 247 (8172) від 03.12.2025 (за посиланням: https://ukurier.gov.ua/media/newspaper/adv/2025-12-02/247_3.12.2025_R.pdf дляпроведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1КК України, допиту в якості підозрюваного тощо.

Жодного разу у призначений час громадянин України ОСОБА_6 у призначене місце не з`явився, про неможливість та причини неприбуття не повідомив.

10 12.2025 року, у зв`язку з неявкою за викликом слідчого та ухиленням від слідства ОСОБА_6 оголошено у розшук, здійснення якого в подальшому доручено відповідному оперативному підрозділу.

Водночас, встановлено, що 03.12.2025 року захисником підозрюваного ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_4 , призначеного згідно постанови слідчого від 03.12.2025 року отримано копію повідомлення про підозру, а також пам`ятку.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, підтверджуються зібраними матеріалами кримінального провадження, а саме:

- Витягом з ЄРДР від 21.05.2025 року;

- матеріалами Другого оперативного відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську;

- протоколами огляду за участю свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 соціальної мережі «Telegram» - каналу під назвою «Прокуратура лнр» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 , де розміщено публікацію із відеозаписом тривалістю 01 хвилина 44 секунд, з написом, мовою оригіналу: «Сотрудники прокуратуры луганской народной республики читают стихи о войне и победе».

Оглядом відеозапису встановлено, що серед інших осіб, у період з 01 хвилини 19 секунди по 01 хвилини 27 секунди зазначеного відео, зафіксовано читання вірша на російській мові особою чоловічої статі та написом у нижній частині відео, мовою оригіналу: « ОСОБА_9 помощник прокурора Краснодонского района», який стоїть попереду групи людей у кількості 10 осіб у форменому одязі, ймовірно представників силових структур, одягнутий у темно-синій формений кітель із золотими ґудзиками та погонами на плечах, які свідчать про офіцерське звання. На лацкарі видно металеві емблеми, характерні для прокурорської служби. Під час перегляду зазначеного відео свідки впізнали колишнього працівника прокуратури ОСОБА_6 , який добровільно залишився на тимчасово окупованій території та у порушення вимог Конституції та Законів України добровільно, умисно та протиправно зайняв посаду у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, а саме посаду «помічника прокурора Краснодонського району луганської народної республіки».

- протоколом допиту свідка ОСОБА_7 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ;

- висновком експертизи за спеціальністю 6.2 «Ідентифікація особи за ознаками зовнішності за матеріальними зображеннями» (судова портретна експертиза) від 20.11.2025, відповідно до якої встановлено, що на відеозаписі «Сотрудники прокуратуры луганской народной республики читают стихи о войне и победе», зображено ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- протокол огляду від 06.08.2025 Переліку територій на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до якого Довжанський район Луганської області, до якого в 2014 році входило місто Сорокине (Краснодон) тимчасово окуповане внаслідок військових дій країни-агресора РФ з 07.04.2014 року;

- протоколом огляду від 15.08.2025 т. зв. «федерального закона о прокуратуре российской федерации»;

-протоколами огляду від 02.09.2025та 05.09.2025 інтернет сторінки т.зв. «генеральная прокуратура российской федерации», відповідно до яких встановлено структуру прокуратури рф, створення та місце розташування т. зв. прокуратури краснодонського района, за адресою: лнр, Краснодонский район, Краснодон, улица Стадионная, 5 та іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку.

Приходжу до висновку, що наявні достатні підстави вважати, що підозрюваний переховується від органів досудового розслідування на тимчасово окупованій території України.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII від 15.04.2014 - тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Таким чином, незаконні збройні формування так званої «ЛНР» відносяться до збройних формувань окупаційної влади країни-агресора РФ.

Відповідно до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 №376 - з 07.04.2014 року збройні сили рф здійснили тимчасову окупацію Довжанського району Луганської області, до якого входить місто Краснодон (з 2016 року відповідно до постанови ВРУ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей» № 1351-VIIIвід 12.05.2016 перейменовано на місто Сорокине, Сорокинська міська територіальна громада, яка входить до складу Довжанського району згідно постанови ВРУ «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-IX від 17.07.2020).

Відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч. 7 ст. 111-1 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 віднесено до особливо тяжких злочинів.

Підозрюваний ОСОБА_6 на виклики до органу досудового розслідування не з`являється, його місцезнаходження не встановлене.

Отже, є достатні підстави вважати, що підозрюваний переховується від органів досудового розслідування.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, враховуючи ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі "Murray v.United Kingdom", 14310/88, 28.10.94, п. 55).

Уявлення про "обґрунтовану підозру" має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка оголосила про підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні такого кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на цей час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

При цьому суд звертає увагу, що для повідомлення про підозру не потрібна така ж ступінь доведення як для визнання особи винною, достатньо щоб у стороннього спостерігача склалось враження, що злочин було вчинено і підозрювана особа причетна до його вчинення. Такого ступеню доведення у цій справі було досягнуто.

Згідно ч 2 ст. 177 КПК України другою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя вважає, що слідчим доведено наявність ризиків, передбачених п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_6 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, оскільки останній зареєстрований та мешкає на території, яка є тимчасово окупованою державою-агресором, а саме у місті Свердловськ (Довжанськ) Луганської області та підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину за яке, передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі строком від дванадцяти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що підозрюваний ОСОБА_6 , добровільно вступивши на службу у незаконному правоохоронному органі на посаду «помічника прокурора Краснодонського району луганської народної республіки», може вчинити інше кримінальне правопорушення.

З огляду на те, що у судовому засіданні знайшли своє підтвердження ті обставини, що ОСОБА_6 набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, підозра є обґрунтованою, доведення органом досудового розслідування наявності ризиків, передбачених п.п. 1,5 ч. 1 ст.177 КПК України, а також факт того, що сукупність доказів у своєму зв`язку вказують слідчому судді на достатність підстав вважати, що підозрюваний перебуває на тимчасово окупованій території України, слідчим суддею встановлено достатні підстави для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу за відсутності підозрюваної, відповідно до приписів ч. 6 ст. 193 КПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжним заходом є тримання під вартою.

Згідно з абз. 7 ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Згідно з абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, перебуває на тимчасово окупованій території України, розмір застави слідчий суддя не визначає.

Згідно ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі ч. 6 статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст..ст. 177, 178, 183, 184, 193, 194, 197, 369-372, 376, 395, 615 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

клопотання слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську ОСОБА_5 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Територіального управління Державного бюро розслідувань Луганської області ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 21.05.2025 року за № 0000362 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України задовольнити.

Обрати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Роз`яснити, що згідно з положеннями ч. 6 ст.193 КПК України, після затримання особи і не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки її до місця кримінального провадження слідчий суддя, за участю підозрюваного, розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 4 ст.197 КПК України строк дії такої ухвали не зазначається.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення повного тесту ухвали.

Повний текст ухвали проголошено о 13.30 год. 07 січня 2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1