Провадження 1-кс/522/5223/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП України в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000098, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно клопотання, у провадженні слідчого відділення відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального за № 0000098, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.190 КК України, за фактом незаконного відчуження квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, яка належала на праві приватної власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 4818 від 21.08.2025 року, на підставі якого видано свідоцтво про смерть ОСОБА_5 від 21.08.2025 серія НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. 1216, 1217, 1220 ЦК України після смерті фізичної особи відкривається спадщина, яка складається з усіх прав та обов`язків, що належали спадкодавцеві на момент смерті і не припинилися у зв`язку з її смертю.

Згідно зі ст. 1261, 1265 ЦК України спадкоємцем за законом є племінниця спадкодавця ОСОБА_6 . Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця у межах вартості одержаного спадкового майна. Згідно зі ст. 1296 ЦК України право на спадщину підтверджується свідоцтвом про право на спадщину, яке видається нотаріусом Таким чином реалізація права ОСОБА_6 на спадщину можлива лише після встановлення правового статусу квартири як спадкового майна.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 на момент смерті перебувала у важкому та безпорадному стані і фізично не могла самостійно звернутися до нотаріуса або здійснити будь-які правочини що свідчить про повну залежність спадкодавця від сторонніх осіб, що створює беззаперечну можливість зловживання її станом для досягнення особистої вигоди невстановленими особами та підтверджує наявність умислу на протиправне заволодіння майном. У зв`язку з цим укладення договору купівлі-продажу у день смерті спадкодавця від імені ОСОБА_5 є беззаперечною ознакою протиправного втручання невстановлених осіб у майнові права спадкоємця та свідомого використання безпорадного стану померлої для досягнення особистої вигоди.

З допиту потерпілої встановлено, що з квітня 2025 року у квартирі ОСОБА_5 стала мешкати знайома ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка фактично контролювала доступ до померлої і не допускала родичів, зокрема матір потерпілої ОСОБА_8 , до квартири, обмежуючи контакт і перешкоджаючи перевірці стану здоров`я ОСОБА_5 , що свідчить про навмисне використання її безпорадного стану.

Встановлено, що ОСОБА_5 страждала від алкогольної залежності, перебувала у стані, при якому не могла усвідомлювати свої дії і приймати правочини, що підтверджується фактом, що потерпіла особисто бачила її у стані алкогольного сп`яніння, а квартира була в повному безладі.

ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 22 години ОСОБА_9 повідомив потерпілу, що ОСОБА_5 померла, при цьому не зміг уточнити час смерті, оскільки факт смерті був прихований ОСОБА_10 , яка на момент повернення до квартири знайшла померлу і не повідомила родичів, що свідчить про умисне приховування події.

З допиту потерпілої також встановлено, що 21.08.2025 її матір бачила, як ОСОБА_7 з племінником ОСОБА_11 виходила з квартири ОСОБА_5 , при цьому ОСОБА_12 мав юридичну освіту та допомагав із питаннями поховання, що вказує на заздалегідь сплановані дії з контролю майнових і документальних процесів після смерті.

Фактичне відчуження майна у день смерті спадкодавця, використання підроблених документів та внесення завідомо неправдивих відомостей до державних реєстрів свідчить про наявність заздалегідь спланованого злочинного плану і умислу спрямованого на незаконне заволодіння спадковим майном, приховування слідів злочину та уникнення законних прав спадкоємця.

Так, 25.08.2025 ОСОБА_6 у встановлений законом шестимісячний строк звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини Проте їй стало відомо, що у день смерті спадкодавця від імені ОСОБА_5 був укладений договір купівлі-продажу зазначеної квартири на користь іншої особи що позбавляє ОСОБА_6 можливості реалізувати своє законне право спадкування.

Дії невстановлених осіб мають ознаки спланованого та умисного протиправного втручання у майнові права спадкоємця та свідомого приховування злочинної мети шляхом використання підроблених документів та підробки договору купівлі-продажу квартири у день смерті спадкодавця що свідчить про наявність у цих осіб злочинного умислу спрямованого на незаконне заволодіння спадковим майном та уникнення законних прав спадкоємця.

Установлено, що злочинні дії були сплановані заздалегідь і здійснені у чіткій послідовності включно з підготовкою підроблених документів, укладенням фіктивного договору купівлі-продажу та внесенням відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно що підтверджує наявність у діях невстановлених осіб організованої та цілеспрямованої протиправної спрямованості.

Також встановлено, що до вчинення зазначеного кримінального правопорушення причетні наступні особи: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 що свідчить про спільність та координацію дій осіб, спрямованих на незаконне заволодіння спадковим майном та отримання неправомірної вигоди за рахунок порушення прав спадкоємця та використання безпорадного стану ОСОБА_5 .

З огляду на викладене квартира є предметом злочину та має безпосереднє значення як речовий доказ і її незаконне відчуження може унеможливити встановлення істини у кримінальному провадженні та перешкодити реалізації законних прав спадкоємця що створює необхідність невідкладного накладення арешту для запобігання подальшому незаконному розпорядженню майном та забезпечення збереження речових доказів.

Фактичне відчуження майна спадкодавця у день її смерті шляхом підроблення документів свідчить про наявність у діях невстановлених осіб ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3,4 ст. 358 та ч. 3 ст. 190 КК України.

Враховуючи зазначене, квартира є ключовим речовим доказом, і без її арешту можливе приховування, поділ або інші реєстраційні дії, що можуть унеможливити встановлення істини та реалізацію законних прав спадкоємця.

Постановою старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 від 05.09.2025 року об`єкт нерухомості, а саме житлове приміщення (квартиру), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01 визнана речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000098, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

Враховуючи те, що існує об`єктивна імовірність, що зазначене нерухоме майно, яке стало об`єктом злочину, може бути відчужене третім особам, є необхідність у накладанні арешту.

Відповідно до інформаційної довідки № 441723359 від 01.09.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01 зареєстровано за ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Крім того, незастосування заборони на розпорядження вказаним майном, може привести до наслідків, які перешкоджатимуть ефективному здійсненню досудового розслідування.

Таким чином, вказані об`єкти нерухомого майна є об`єктами кримінально протиправних дій, право на яке набуте протиправним шляхом, зберігає сліди та інші відомості що можуть бути використані як доказ факту чи обставин що встановлюються під час кримінального провадження.

Враховуючи викладене на зазначене майно виникла необхідність накласти арешт, заборонивши відчуження, розпорядження та користування, підставою якого є те що існують безспірні підстави та підозри що воно є доказом злочину, було предметом вчинення кримінального правопорушення, зберігає сліди та інші відомості що можуть бути використані як доказ факту чи обставин що встановлюються під час кримінального провадження, метою накладання арешту є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

На теперішній час особи які фігурують в зазначеному кримінальному провадженні можуть бути обізнані про факт проведення досудового розслідування, розуміючи важливість дослідження доказів саме в тому вигляді в якому вони є на теперішній час, та для уникнення кримінальної відповідальності можуть здійснити відчуження майна, його поділ або інші реєстраційні дії що зашкодить досудовому розслідуванню.

Зазначене майно можливо та необхідно використати у кримінальному провадженні, як доказ, а не накладання арешту може призвезти до його, відчуження поділ або інших дій направлених на приховування незаконних реєстраційних дій та слідів правопорушення та в результаті неможливості встановлення важливих фактів та обставин що обов`язково необхідно встановити під час кримінального провадження.

При цьому розгляд клопотання про арешт майна, враховуючи можливі ризики зміни, знищення, пошкодження, з метою забезпечення об`єктивності та неупередженості досудового розслідування, доцільно розглядати за відсутності представників сторони, у володінні якої знаходяться об`єкт нерухомості.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, з метою збереження речового доказу, встановлення осіб, причетних до вчинення даного кримінального правопорушення, а також проведення ряду слідчих (розшукових) дій та призначення відповідних експертиз, слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням та просить накласти арешт на вищевказані речі, які є речовими доказами з метою їх збереження, розгляд якого просить проводити без участі осіб у власності та користуванні яких перебувало зазначене майно.

Слідчий в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання підтримує та просить задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом, в зв`язку з чим слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності сторін кримінального провадження.

У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України розгляд клопотання проведено за відсутності учасників судового провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів, оскільки всі особи, які беруть участь у судовому провадженні до суду не з`явилися.

Розглянувши клопотання, вивчивши матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, клопотання слідчого про арешт майна, відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

З клопотання та наданих до нього матеріалів, вбачаються підстави у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна, а саме з метою забезпечення збереження вилучених у кримінальному провадженні речей та документів, які за обставинами кримінального провадження є речовими доказами, відповідають критеріям, зазначеним уст. 98 КПК України, зокрема використані як засоби вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди та є предметом злочину, тобто є доказом злочину, та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно з ч.1 ст. 131 КПК України, захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

При цьому, завданням арешту майна є запобігання можливості приховування або знищення, оскільки його незастосування може призвести до втрати доказів, що перешкоджатиме розслідуванню та встановленню істини у кримінальному провадженні.

Слідчим у клопотанні конкретно вказаний перелік майна, на яке належить накласти арешт, а також до нього додані документи, якими він обґрунтовує його доводи.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що клопотання є законним, обґрунтованим, та підлягає задоволенню.

На підставі ч.2 ст.172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути вказане клопотання без виклику власника майна або його представника, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 309, 372, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП України в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000098, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.190 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна, заборонивши будь-яке відчуження, розпорядження, користування, передачу у будь-які форми власності, дарування, заставу, оренду, піднайм, будь-які реєстраційні дії, внесення змін до державних реєстрів, підписання будь-яких документів, нотаріальне посвідчення правочинів або будь-які інші дії, що стосуються об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, загальна площа 61.4 кв.м., включно з діями будь-яких фізичних і юридичних осіб, нотаріусів, акредитованих суб`єктів, державних реєстраторів та посадових осіб, уповноважених на здійснення будь-яких реєстраційних, нотаріальних або управлінських дій щодо цього об`єкта нерухомого майна

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя