Справа №601/2631/25
Провадження № 1-кп/601/286/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2025 року м. Кременець

Кременецький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000322 від 18.08.2025 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною середньою освітою, військовослужбовця ЗСУ,одруженого, раніше не судимого:

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

УСТАНОВИВ:

Верховною Радою України 24.02.2022 прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ, яким затверджено Указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який триває до теперішнього часу.

Отже, ОСОБА_3 добре володів інформацією про те, що в Україні відповідно до вищевказаних нормативно - правових актів введено воєнний стан.

15 серпня 2025 року близько 15 години 30 хвилин (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_3 перебував в приміщенні магазину «Продсервіс», що розташований по вул. Дубенській, 210 в м. Кременці Тернопільської області. В цей час ОСОБА_3 підійшов із продуктами харчування до торгівельного прилавку, що розташований біля каси щоб розрахуватися та побачив, що на прилавку лежить мобільний телефон марки «Xiomi 11T Pro», модель 2107113SG, ІМЕ11: НОМЕР_1 , ІМЕ12: НОМЕР_2 із сім-карткою оператора ПрАТ «Київстар»: НОМЕР_3 , корпусом чорного кольору, із об`ємом вбудованої пам`яті 256 GB, який перебував у користуванні. Вказаний мобільний телефон належить ОСОБА_5 , який помилково залишив на касі. Після цього у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, направлений на умисне таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану, 15 серпня 2025 року близько 15 години 30 хвилин (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, знаючи, що його дії є таємними для інших осіб, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу викрав мобільний телефон марки «Xiomi 11T Pro», модель 2107113SG, який перебував у користуванні ОСОБА_5 вартістю 6000 (шість тисяч) гривень, який знаходився на торгівельному прилавку біля каси. Після чого покинув місце вчинення злочину та отримав можливість розпорядитися викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 6000 (шість тисяч) гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю та пояснив, що 15 серпня 2025 року близько 15 години 30 хвилин він перебував в приміщенні магазину «Продсервіс», що розташований по вул. Дубенській м. Кременці Тернопільської області. Коли підійшов із продуктами до каси щоб розрахуватися, то на прилавку побачив мобільний телефон, взяв його і пішов додому. Через два тижні телефон був вилучений у нього працівниками поліції. Завдану шкоду потерпілому відшкодував. Шкодує про скоєне та просить суворо не карати.

Крім власного визнання вини обвинувачений повністю погодився зі всіма доказами по справі, що були зібрані в процесі досудового слідства і підтверджують його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, відмовившись від їх дослідження в ході судового розгляду.

Оскільки фактичні обставини справи не оспорюються учасниками судового провадження, показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження фактичних обставин справи, не маючи сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку, що у відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України слід визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються та обмежитися допитом обвинуваченого, дослідженням даних у справі, що характеризують особу обвинуваченого.

Отже, оцінивши в сукупності всі фактичні обставини справи, суд приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, яке слід кваліфікувати за ч.4 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст. 50, 65 КК України враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, обставини, що пом`якшують покарання - визнання вини, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відшкодування завданого збитку, і вважає обрати йому покарання у виді позбавлення волі на мінімальний термін, передбачений санкцією статті обвинувачення.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та пом`якшуючі обставини: визнання вини, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відшкодування завданого збитку, обставини справи, думку потерпілого, який просить суворо не карати обвинуваченого, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого без відбування покарання, а тому вважає за доцільне відповідно до ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановити іспитовий строк і покласти на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Дане покарання обвинуваченому на думку суду відповідає передбаченій ст.50 КК України меті покарання, зокрема, виправленню обвинуваченого, запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Керуючись статтями 349, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України обвинуваченого ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до п.п. 1,2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Кременецький районний суд Тернопільської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення виключно з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 15 ст. 615 КПК України, після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини.

Учасникам судового провадження вручається повний текст вироку в день його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Головуючий