Провадження №1-кп/523/1719/25
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

25.09.2025 року м. Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора Пересипської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду кримінальне провадження №0000511 від 07 серпня 2025 року із звинувачення

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, з базовою середньою освітою, неодруженого, не маючого судимості в силу ст.89 КК України, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ст.126-1 КК України,

в с т а н о в и в:

25 червня 2025 року, 20 червня 2025 року та 15 липня 2025 року ОСОБА_4 було притягнуто до відповідальності, передбаченої ч.1 ст.173-2 КУАП, за вчинення, відповідно, 01 квітня 2025 року, 29 травня 2025 року та 08 червня 2025 року домашнього насильства відносно своєї матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Близько 08 години 00 хвилин 07 серпня 2025 року ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в кв. АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин, під час безпідставно спровокованого ним словесного конфлікту, діючи систематично, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, вчинив відносно ОСОБА_5 психологічне насильство у вигляді словесних образ та приниження її честі та гідності.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому визнав та показав, що причиною погіршення стосунків із матір`ю є її незадоволення з приводу вживання ним алкогольних напоїв. Відносно нього три рази складалися адміністративні матеріали про домашнє насильство, із накладенням стягнення у виді штрафу.

Про обставини останньої розглядуваної судом події обвинувачений показав, що у ранковий час одного із днів минулого місяця у них вкотре виник словесний конфлікт з аналогічного приводу, в розвиток якого він допустив по відношенню до неї принизливі словесні образи та нецензурну лайку.

Про вчинене обвинувачений жалкує, щиро кається.

Отримавши показання обвинуваченого, що повністю відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, з`ясувавши правильність розуміння всіма учасниками судового засідання змісту цих обставин та відсутності їх оспорювань, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши правові наслідки застосування положень ч.3 ст.349 КПК України, за клопотанням прокурора, підтриманим обвинуваченим, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів.

Таким чином суд визнає доведеним, що ОСОБА_4 , будучи притягнутим 25 червня 2025 року, 20 червня 2025 року та 15 липня 2025 року до відповідальності, передбаченої ч.1 ст.173-2 КУАП, за вчинення, відповідно, 01 квітня 2025 року, 29 травня 2025 року та 08 червня 2025 року домашнього насильства відносно своєї матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння близько 08 години 00 хвилин 07 серпня 2025 року в кв. АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин, під час безпідставно спровокованого ним словесного конфлікту, діючи систематично, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, вчинив відносно ОСОБА_5 психологічне насильство у вигляді словесних образ та приниження її честі та гідності.

Зазначені дії суд кваліфікує за ст.126-1 КК України, як умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

Ст.50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Згідно із ст.65 цього ж Кодексу суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Виправлення як мета покарання - це той наслідок, якого прагне досягнути держава передбаченими законом заходами примусу. Виправлення засудженого - це ті певні зміни в його особистості, які утримують його в подальшому від вчинення нових злочинів. З моральної точки зору, виправлення засудженого і є кінцевою метою покарання. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винуватого, які підлягають обов`язковому врахуванню.

При призначенні покарання обвинуваченому суд визнає його щире каяття в якості обставини, яка пом`якшує покарання, а вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та щодо особи похилого віку - в якості обставин, які його обтяжують.

Окрім того, при призначенні покарання суд враховує наступні дані про особу обвинуваченого: відсутність незнятої та непогашеної судимості, негативна характеристика за місцем проживання від дільничного інспектора поліції, виключно позитивна характеристика за місцем неофіційного працевлаштування, показання в судовому засіданні свідка ОСОБА_6 як неофіційного працедавця та сусідки (про позитивні риси характеру обвинуваченого, його бажання припинити вживати алкогольні напої та помиритися із матір`ю), не перебування обвинуваченого на спеціалізованому обліку в медичних установах, його показання про не офіційну роботу різноробочим, відсутність до нього будь-яких позовних вимог від потерпілої, а також висновок досудової доповіді про високі ризики повторного вчинення кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб.

На підставі викладеного, тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого, наявності вищезазначених обставин, які як пом`якшують, так і обтяжують покарання, з урахуванням особи винуватого, його ставлення до вчиненого, відсутності у того непогашеної та незнятої судимості, суд вважає можливим, як виключення, виправлення ОСОБА_4 без реального відбуття основного покарання у виді позбавлення волі, із встановленням іспитового строку, у зв`язку із чим, до останнього необхідно застосувати положення ст.ст.75 і 76 КК України, із застосуванням обмежувального заходу.

Керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.126-1 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки.

Відповідно до пунктів 1-2 ч.1 ст.76 цього ж кодексу зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі пункту 5 ч.1 ст.91-1 КК України застосувати стосовно ОСОБА_4 наступний обмежувальний захід, як направлення для проходження програми для кривдників на строк 3 (три) місяці.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Пересипський районний суд м. Одеси впродовж 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.

Головуючий ОСОБА_1