н/п 1-кс/953/7807/25
"11" грудня 2025 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
представників власника майна - ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 ,
В результаті протиправних дій вказаних осіб за період з 2022 по 2025 роки місцевому бюджету (м. Харкова) було завдано збитків на загальну суму 1 372 705,00 гривень.
Враховуючи те, що вищевказане майно, яке було вилучено 03.12.2025 під час проведення обшуку відповідає критеріям ст. 98 КПК України, а саме зберегли на собі його сліди злочину, є об`єктом кримінально противоправних дій, може бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
03.12.2025 перелічене в клопотанні майно визнано речовими доказами.
Під заходами забезпечення кримінального провадження прийнято розуміти передбачені КПК заходи примусового характеру, які застосовуються за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, з метою запобігання і подолання негативних обставин, що перешкоджають або можуть перешкоджати вирішенню завдань кримінального провадження, забезпеченню його дієвості.
Підставами для застосування заходів забезпечення кримінального провадження КПК визначає: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться у клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Процесуальний керівник у кримінальному провадженні має підстави вважати, що вилучене майно відповідає вимогам ст. 170 КПК України.
Таким чином, метою накладення арешту у даному випадку у відповідності до вимог ст. 170 КПК України є збереження речових доказів.
Сторона обвинувачення зазначає, що у зв`язку з вищевикладеним, процесуальний керівник у кримінальному провадженні вважає, що предмети та речі вилучені під час проведення обшуків відповідають критеріям ст.ст. 98, 170 КПК України, мають доказове значення у кримінальному провадженні.
В судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання, просив його задовольнити.
В судовому засіданні представники власника майна КП «ХРБП» - ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_5 заперечували проти накладення арешту на всі особові справи, оскільки вони необхідні для нормальної роботи підприємства. На лютий 2026 року запланована перевірка підприємства, для чого потрібні вказані особові справи та оригінали табелів виходу на роботу. Вилучено було, крім іншого, особові справи осіб, які не мають жодного відношення до даного кримінального правопорушення, про них не було зазначено в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку. Вилучені посадові інструкції не належать до осіб, зазначених в ухвалі. Всі вказані документи вони можуть надати в копіях у встановленому законом порядку. Просили відмовити в задоволенні клопотання.
03.12.2025 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 28.11.2025 проведено обшук нежитлової будівлі літ «А-3» за адресою: м. Харків, вул. Бригади Хартія (Рибалко), 45-Б, в період з 08.01 год. до 15.25 год., в ході якого, згідно протоколу обшуку від 03.12.2025, вилучено вказане в клопотанні майно (а.с. 18-22).
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно вимог ч. 6 ст. 132 КПК України, до клопотання слідчого, прокурора про застосування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.
Відповідно до ч.1 ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.
Більш того, в статті 223 КПК України викладені вимоги до проведенні слідчих (розшукових) дій. Так, відповідно до ч.1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Таким чином, в разі звернення процесуальної особи, що здійснює кримінальне провадження, з клопотанням до слідчого судді про проведення обшуку, норми діючого кримінального процесуального законодавства, прямо встановлюють обов`язок цієї особи звертатися з таким клопотанням саме в рамках конкретного провадження, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у зв`язку із розслідуванням якого подається клопотання та відомості щодо вчинення саме цього кримінального правопорушення.
Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні сторони обвинувачення майно, вилучене в ході проведення обшуку за вказаною в клопотанні адресою, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.
Прокурором зазначено в клопотаннях та доведено під час його розгляду наявність підстав вважати, що вказане майно має значення для досудового розслідування, та може бути доказом у даному кримінальному провадженні.
Прокурором в межах розгляду заявленого клопотання доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, про який йдеться в клопотанні прокурора, доведено його значення для встановлення обставин у вищевказаному кримінальному провадженні, та можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах, а тому клопотання про арешти майна на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою забезпечення збереження речових доказів підлягає задоволенню.
На виконання та у відповідності до положень ч. 3, ч. 4, ч. 5 ст. 132; ст. ст. 170, 171, 173 КПК України, стороною обвинувачення доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні виправдовують на теперішній час такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотання.
Відповідно до ч. 4 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Однією із загальних засад кримінального провадження, визначених п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України, є розумність строків. Відповідно до ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує можливість використання їх як доказів у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
Крім того, зважаючи на пояснення представників пдприємства в судовому засіданні, слідчий суддя вважає необхідним зобов`язати сторону обвинувачення надати власнику вилученого майна копії всіх арештованих вилучених документів.
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України,
Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити.
1. Оригінал особової справи ОСОБА_6 на 9 арк.;
2. Оригінал особової справи ОСОБА_7 на 30 арк.;
3. Оригінал особової справи ОСОБА_8 на 8 арк.;
4. Оригінал особової справи ОСОБА_9 на 35 арк.;
5. Оригінал особової справи ОСОБА_10 на 15 арк.;
6. Оригінал особової справи ОСОБА_11 на 19 арк.;
7. Оригінал особової справи ОСОБА_12 на 8 арк.;
8. Оригінал особової справи ОСОБА_13 на 19 арк.;
9. Оригінал особової справи ОСОБА_14 на 12 арк.;
10. Оригінал особової справи ОСОБА_15 на 9 арк.;
11. Оригінал особової справи ОСОБА_16 на 35 арк.;
12. Копію колективного договору КП «ХРБП» на 2021 2026 рр. на 69 арк.;
13. Оригінал журналу ознайомлення працівників з місцем роботи, правилами внутрішнього трудового розпорядку, колективним договором та посадовими (робочими) інструкціями на 40 арк.;
14. Оригінали наказів по преміюванню працівників КП «ХРБП» за 2023 2025 рр. на 149 арк.;
15. Оригінали табелів обліку використання робочого часу КП «ХРБП» за січень 2023 року грудень 2023 року на 60 арк., за квітень 2022 року грудень 2022 року на 36 арк., за січень 2024 року грудень 2024 року на 70 арк., січень 2025 року листопад 2025 року на 83 арк.;
16. Витяги з електронно-інормаційної системи щодо лікарняних ОСОБА_14 на 6 арк., ОСОБА_10 на 2 акр., ОСОБА_9 на 2 арк., ОСОБА_13 на 2 арк.;
17. Завірену копію головної книги КП «ХРБП» по рахунку 66/1 відносно: ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 на 12 арк.;
18. Оригінал особової справи ОСОБА_17 на 14 арк.;
19. Оригінал особової справи ОСОБА_18 на 5 арк.;
20. Оригінал особової справи ОСОБА_19 на 6 арк.;
21. Оригінал особової справи ОСОБА_20 на 11 арк.;
22. Оригінал особової справи ОСОБА_21 на 8 арк.;
23. Оригінал особової справи ОСОБА_22 на 7 арк.
24. Відомості розподілу виплат КП «ХРБТ» та запит директора КП «ХРБП» до АТ «КБ «Приватбанк» всього на 157 арк.;
25. Копії розрахункових відомостей КП «ХРБП» за 2022, 2023, 2024, 2025 рр. всього на 138 арк.;
26. Посадову інструкцію начальника служби по утриманню та ремонту дитячих та спортивних майданчиків КП «ХРБП» на 3 арк.;
27. Посадову інструкцію начальника матеріально-технічного постачання КП «ХРБП» на 5 арк.;
28. Посадову інструкцію заступника директора КП «ХРБП» на 4 арк.;
29. Робочу інструкцію підсобного робітника КП «ХРБП» на 4 арк.;
30. Оригінал особової справи ОСОБА_23 на 3 арк.;
31. Оригінал особової справи ОСОБА_24 на 5 арк.;
32. Оригінал особової справи ОСОБА_25 на 3 арк.;
33. Оригінал особової справи ОСОБА_26 на 2 арк.;
34. Оригінал особової справи ОСОБА_4 на 15 арк.;
35. Оригінал особової справи ОСОБА_27 на 3 арк.;
36. Оригінал особової справи ОСОБА_28 на 5 арк.;
37. Посвідчення КП «ХРБП» на ім`я ОСОБА_15 (б/н, без підпису, без фото);
38. Опис документів, що подаються заявником для проведення державної реєстрації в ЄДР ЮО, ФОП та громадських формувань на 1 арк. до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Визначити місцем зберігання іншого арештованого майна - СУ ГУНП в Харківській області.
Зобов`язати сторону обвинувачення надати власнику вилученого майна копії всіх арештованих вилучених документів.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1