05 грудня 2025 року
Єдиний унікальний № 501/3659/25
Провадження № 1-кп/501/255/25
У Х В А Л А

04 грудня 2025 року, м. Чорноморськ

Чорноморський міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000949 від 27 липня 2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михайлівка Скадовського р-ну Херсонської обл., громадянина України, який має середню освіту, не одружений, військовослужбовець військової служби, призваний за мобілізацією, зареєстрований з адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 на 60 днів без визначення розміру застави з утриманням останнього в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що на розгляді суду перебуває обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України.

Прокурор зазначає, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; може незаконно впливати на свідків; може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор зазначає, що вищезазначені ризики станом на теперішній час не зменшилися і що неможливо обрати більш м`який запобіжний захід.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Посилались на відсутність ризиків. Просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши учасників судового провадження, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України.

Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з абз. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

В провадженні суду перебуває обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України.

ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що він, будучи військовослужбовцем, призваним за мобілізацією, та проходячи військову службу на посаді навідника 3 десантно-штурмового відділення 3 десантно-штурмового взводу 6 десантно-штурмової роти 2 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат» у порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 12, 14, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасового ухилення від обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, 24 березня 2023 року приблизно о 13 годині 00 хвилин, більш точного часу вході досудового розслідування не встановлено, без поважних причин самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_1 , що дислокувалась в населеному пункті АДРЕСА_3 , більш точна адреса не вказується у зв`язку із вимогами воєнного стану, та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з обов`язками військової служби, до 16 години 45 хвилин, більш точного часу не встановлено, 27 травня 2025 року коли був затриманий працівниками поліції в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_4 , та його злочинна діяльність припинена.

За таких обставин, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а саме, у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану.

Крім цього, ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, призваним за мобілізацією, та проходячи військову службу на посаді навідника 3 десантно-штурмового відділення 3 десантно-штурмового взводу 6 десантно-штурмової роти 2 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», 22 лютого 2025 року приблизно о 13 годині 30 хвилин, більш точного часу вході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи біля терміналу видачі готівки банку АТ КБ «ПриватБанк», який розташований в приміщенні супермаркету «Таврія-В» за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, проспект Миру, 32, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, таємно викрав залишений у вказаному терміналі офіційний документ - банківську картку банку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , яка обладнана технологією безконтактної оплати та володільцем якої є потерпіла ОСОБА_6 , після чого місце вчинення кримінального правопорушення з викраденим офіційним документом залишив та розпорядився ним на власний розсуд.

За таких обставин, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, а саме, увикраденні офіційного документа, вчиненому з корисливих мотивів.

Крім цього, ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, призваним за мобілізацією, та проходячи військову службу на посаді навідника 3 десантно-штурмового відділення 3 десантно-штурмового взводу 6 десантно-штурмової роти 2 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат»,в період часу з 13 години 31 хвилина до 21 годину 35 хвилин 22 лютого 2025 року, більш точного часу вході досудового розслідування не встановлено, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, розуміючи, що на рахунку викраденої ним напередодні банківської картки банку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , володільцем якої являється потерпіла ОСОБА_6 , наявні грошові кошти та дана картка має функцію безконтактного розрахунку, що дозволяє викрадати з неї грошові кошти без наявності інформації про паролі доступу, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, в умовах воєнного стану,що введений в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, період якого в подальшому продовжений згідно зі змінами відповідних нормативних актів та який діє по теперішній час, перебуваючи в м. Чорноморськ Одеської області, шляхом здійснення вказаною банківською карткою розрахунків за покупки різноманітних товарів у магазинах на території м. Чорноморськ, Одеського району, Одеської області, більш точного місця досудовим розслідуванням не встановлено, таємно викрав грошові кошти з рахунку банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 на загальну суму 31 274,42 гривень, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.

За таких обставин, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме, в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану.

На даний час судове провадження не закінчене.

Суд вважає, що направлення до суду обвинувального акту щодо ОСОБА_5 свідчить про наявність у сторони обвинувачення інформації, яка може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_5 міг вчините кримінальне правопорушення. В той же час, суд наголошує, що обставини здійснення обвинуваченим конкретних дій та доведеність його винуватості потребують перевірки і оцінки під час судового розгляду по суті.

З реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що 29 травня 2025 року щодо ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який у подальшому продовжувався.

Так, ухвалою Чорноморського міського суду Одеської області від 13 жовтня 2025 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 10 грудня 2025 року включно та визначено заставу у 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 181680,00 грн.

Суд також встановив наявність обставин, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, адже тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, може змусити його переховуватися від суду на території України;

- ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, з метою уникнути кримінальної відповідальності або її пом`якшити, обвинувачений може впливати на потерпілу, свідків задля спотворення їхніх показань на свою користь.

З цих підстав суд відхиляє доводи обвинуваченого та його захисника про відсутність ризиків, на які посилається прокурор.

В той же час, суд не погоджується з наявністю інших ризиків, на які посилається прокурор. Так, посилаючись на наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурор не вказав конкретних обставин на обґрунтування цього ризику та не надав відповідних доказів.

Для запобіга ння встановленим ризикам суд вважає недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів, зокрема, особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави (окрім як альтернативного запобіжного заходу).

При ухваленні рішення, суд відповідно до ст. 178 КПК України бере до уваги: що покарання, яке загрожує обвинуваченому (а саме, позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років) є тяжким; відсутність у обвинуваченого скарг на стан здоров`я; відсутність на його утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей; відсутність дружини; відсутність постійного місця роботи; відсутність джерел постійного доходу; відсутність цінного рухомого майна та нерухомого майна; розмір майнової шкоди, завданої потерпілій можливими діями обвинуваченого (31274,42 грн); також слідчий суддя враховує відсутність судимостей у обвинуваченого.

Прокурор також просить не визначати обвинуваченому розмір застави. Однак суд не погоджується з цими доводами, оскільки прокурор не навів жодних аргументів, які б давали суду підстави відступити від загального обов`язку, передбаченого ч. 3 ст. 183 КПК України, щодо визначення застави при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Тож, суд вважає необхідним визначити обвинуваченому розмір застави.

Враховуючи викладене, той факт, що досудове розслідування завершене, обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , сімейний та майновий стан обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, суд вважає за можливе визначити обвинуваченому заставу у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 121120,00 грн.

При цьому, суд також враховує, що застава, визначена ухвалою Чорноморського міського суду Одеської області від 13 жовтня 2025 року у розмірі 181680,00 грн, не була внесена. На переконання суду, той факт, що обвинувачений не вніс заставу, у зв`язку з чим продовжує зазнавати обмежень, пов`язаних з триманням під вартою, вже само по собі свідчить про надмірність такого розміру застави.

У разі звільнення обвинуваченого з-під варти у зв`язку із внесенням застави, на нього необхідно покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Щодо клопотання захисника та обвинуваченого про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, то на переконання суду такий запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, з огляду на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та обставин зазначених вище, тому в його задоволенні слід відмовити.

При цьому, доводи ОСОБА_5 про наявність у нього на утриманні трьох дітей суд відхиляє, оскільки, як він сам зазначив у судовому засіданні, це діти його співмешканки.

З урахуванням викладеного вище, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою слід задовольнити частково.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 183, 194, 196 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 12 січня 2026 року включно, залишивши в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Визначити обвинуваченому ОСОБА_5 заставу, як альтернативний запобіжний захід, у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (який станом на 01 січня 2025 року становить 3028,00 грн), а саме 121120,00 грн, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) (отримувач коштів: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 26302945, рахунок отримувача: UA0005435, банк отримувач: ДКСУ м. Київ, код банку отримувача: 820172, сутність платежу застава за ОСОБА_5 ).

У разі внесення застави зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до суду в цьому кримінальному провадженні, а також виконувати в строк до 12 січня 2026 року включно, обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- не відлучатися з м. Чорноморська Одеського р-ну Одеської обл. без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утриматися від спілкування з потерпілою, свідками по справі;

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі суду протягом дії ухвали.

Запобіжний захід у вигляді застави, у разі внесення застави, діє до його припинення.

Роз`яснити заставодавцю та обвинуваченому, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава зв ертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника адвоката ОСОБА_4 про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити.

Копії ухвали після її оголошення негайно вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення чи з дня отримання її копії, якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, а для особи, яка перебуває під вартою, - з моменту вручення копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя