Справа № 638/1508/26
Провадження № 1-кс/638/323/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року Шевченківський районний суд міста Харкова у складі:

Слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань суду клопотання старшого слідчого СВ Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000202 від 28.01.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

встановив:

До слідчого судді Шевченківського районного суду міста Харкова звернувся слідчий за погодженням з прокурором з клопотанням, в якому просить накласти арешт шляхом заборони на їх користування, відчуження та розпорядження на майно: предмет, ззовні схожий на розкладний ніж з дерев`яною ручкою, загальною довжиною 25 см., довжиною леза 10,5 см., довжиною рукоятки 9 см., а також два відрізки кабелю чорного кольору з маркуванням «ТППеп3 100х2х0,5» довжиною 313 см та довжиною 1 880 см.

В обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, що у провадженні слідчого відділу Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000202 від 28.01.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 27.01.2026 року о 17:01 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись у підвальном у приміщенні будинку АДРЕСА_1 , діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, викрав кабель зв`язку «ТППеп3 100х2х0,5» у кількості 23,1 м., заподіявши АТ «Укртелеком» майнової шкоди на суму 4 662 грн. 14 коп..

В ході досудового розслідування від Харківської філії АТ «Укртелеком» надійшла заява про вчинення кримінального правопорушення, зокорема про крадіжку кабелю зв`язку «ТППеп3 100х2х0,5» у кількості 23.1 м, яке мало місце 27.01.2026 року при обстеженні кабельної лінії зв`язку АТС-336 (інв.№24193) після спрацювання охоронної сигналізації о 17:02 27.01.2026 року. Крім того, Харківською філією АТ «Укртелеком» надано довідку про вартість викраденого майна, яке складає 4 662 грн. 14 коп. з ПДВ.

В подальшому під час досудового розслідування встановлено, що до вказаного кримінального правопорушення може бути причетний гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

27.01.2026 року в ході огляду місця події за адресою м.Харків, пр.Людвіга Свободи 40-Б, зокрема в підвальному приміщенні вказаного будинку було виявлено та вилучено предмет, ззовні схожий на розкладний ніж з дерев`яною ручкою, загальною довжиною 25 см., довжиною леза 10,5 см., довжиною рукоятки 9 см., а також два відрізки кабелю чорного кольору з маркуванням «ТППеп3 100х2х0,5» довжиною 313 см та довжиною 1 880 см.

Постановою слідчого від 28.01.2026 року вказані предмети визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Слідчий зазначає, що вищевказане майно може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та може відігравати роль речових доказів у кримінальному провадженні та застосування арешту майна необхідне з метою збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження.

Слідчий в судове засідання не з`явилась, просила клопотання розглянути у її відсутність та задовольнити.

Власник майна в судове засідання не з`явився, про розгляд повідомлявся.

Розглянувши клопотання, дослідивши надані докази, слідчий суддя дійшов наступного.

Встановлено, що СВ Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000202 від 28.01.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

З Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000202 вбачається, що 27.01.2026 о 17:01 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись у підвальному приміщенні будинку №40-Б по пр.Людвіга Свободи у м.Харкові, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану викрав кабель зв`язку «ТППеп3 100х2х0,5» у кількості 23,1 м., заподіявши АТ «Укртелеком» майнової шкоди на суму 4 662 грн. 14 коп..

Надані докази свідчать про обґрунтованість вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Встановлено, що 27.01.2026 року в ході огляду місця події за адресою м.Харків, пр.Людвіга Свободи 40-Б, зокрема в підвальному приміщенні вказаного будинку було виявлено та вилучено предмет, ззовні схожий на розкладний ніж з дерев`яною ручкою, загальною довжиною 25 см., довжиною леза 10,5 см., довжиною рукоятки 9 см., а також два відрізки кабелю чорного кольору з маркуванням «ТППеп3 100х2х0,5» довжиною 313 см та довжиною 1 880 см

28.01.2026 року постановою старшого слідчого СВ Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області вказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України», де зазначається «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Згідно положень ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див.також рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі " Лемуан проти Франції", від 22 вересня 1994 року та "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).

Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. Рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції"). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. Рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства").

Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.ст. 168, ч. 2, 236, 237 КПК України тимчасове вилучення майна: речей та документів, які мають значення для кримінального провадження, може здійснюватися також під час обшуку та огляду. Тому тимчасове вилучене майно може належати не тільки підозрюваному (ч.1 ст.167 КПК України), а й іншим особам.

При цьому у відповідності до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх не застосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

За частиною 5 статті 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Враховуючи мотиви клопотання та обґрунтування його слідчим, склад майна, на яке він просить накласти арешт, оцінивши потреби досудового розслідування, правову підставу для арешту майна, приймаючи до уваги, що не застосування арешту саме в такий спосіб, про який просить слідчий, може призвести до знищення, втрати або пошкодження майна, щодо якого ставиться питання про накладення на нього арешту, впевнившись, що слідчим надано достатньо доказів, які вказують на вчинення кримінального правопорушення, враховуючи наслідки арешту майна для інших осіб, виходячи із розумності та співмірності обмеження в результаті накладення арешту на майно завданням кримінального провадження, суд визнає клопотання обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.98, 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони на їх користування, відчуження та розпорядження на майно:

-предмет, ззовні схожий на розкладний ніж з дерев`яною ручкою, загальною довжиною 25 см., довжиною леза 10,5 см., довжиною рукоятки 9 см.;

-два відрізки кабелю чорного кольору з маркуванням «ТППеп3 100х2х0,5» довжиною 313 см та довжиною 1 880 см.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1