Номер провадження: 11-кп/813/2572/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), на ухвалу Пересипського районного суду м. Одеси від 09.10.2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України,

установив

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою задоволено клопотання прокурора, та застосовано відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 07.12.2025 року включно, без визначення розміру застави.

Обґрунтовуючи ухвалу, суд першої інстанції, врахував відомості про особу обвинуваченого, тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, та прийшов до висновку про те, що у вказаному провадженні існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, що унеможливлює застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка їх подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого, подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що ухвала суду необґрунтована, з огляду на наступне:

- жодний ризик, передбачений ст. 177 КПК України, не доведений, досудове розслідування завершене;

- обвинувачений визнає провину у повному обсязі, його родина відшкодовує матеріальну та моральну шкоду;

- Август Бондіо майже три місяці утримаються в умовах ОСІ, фактично весь час перебуває у камері, за відсутності знання мови йому тяжко як фізично так і морально знаходитися під вартою;

- паспорт підзахисного перебуває у слідчого, крім цього отримана відповідь з Посольства Італії, відповідно якої консульство зобов`язується проінформувати компетентні органи України у разі, якщо особа звернеться до дипломатичного представництва про видачу італійського паспорту або іншого документу;

- обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, жалує про скоєне.

Посилаючись на викладене, захисник просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою обрати обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або визначити розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

Заслухавши доповідь судді, захисника обвинуваченого, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.

Мотиви апеляційного суду.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частиною 4 ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» визначено права кожного, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

На підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що на розгляді в Пересипському районному суді м. Одеси знаходиться к/п № 0000778 від 15.07.2025 за обвинуваченням ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 )у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу («Запобіжні заходи, затримання особи»).

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції виконав вимоги ст.ст. 199, 331 КПК, які регламентують продовження строку дії запобіжного заходу.

Прийняте рішення суд мотивував тяжкістю покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, суспільну небезпечність, а також продовження існування ризиків, які дають підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на свободі, може здійснити спроби переховування від суду, здійснення незаконного впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, а також вчинення іншого кримінального правопорушення.

Водночас, зважаючи на можливу міру покарання, яка може загрожувати обвинуваченому ОСОБА_8 , у разі визнання його винуватим, зокрема, у вигляді позбавлення на строк від 5 до 10 років, суспільну небезпеку інкримінованого злочину, невідворотні наслідки у виді смерті людини, ту обставину, що у разі визнання його винувати у вчиненні злочину застосування інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням є неможливим, колегія суддів вважає, що рішення суду 1-ої інстанції є законним, обґрунтованим та прийнятим з урахуванням положень ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, оскільки виходячи з цього є підстави вважати, що до теперішнього часу продовжує існувати ризик переховування обвинуваченого від суду.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Так, обвинувачений є громадянином іншої держави, постійного місця проживання у м. Одесі та області не має.

Апеляційний суд також вважає реальним ризик незаконного впливу обвинуваченим на свідків, з метою схиляння їх до зміни пояснень, оскільки судовий розгляд провадження перебуває на початковій стадії, провадження призначене до судового розгляду.

Колегія суддів враховує обставини інкримінованого злочину, імовірну поведінку обвинуваченого, який, перебуваючи у ставні алкогольного сп`яніння, проявив кримінально протиправну самовпевненість та його наслідки і приходить до висновку про те, що його поведінка потребує виняткового контролю.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що КПК не вимагає беззаперечних доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст. 177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Колегія суддів приймає до уваги доводи захисника відносно того, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, визнає свою провину, має намір відшкодування збитків, проте зазначає, що він є громадянином іншої держави, вказана обставини не свідчать про зменшення або відсутність викладених вище ризиків.

Також апеляційний суд зазначає, що стороною захисту в обґрунтування доводів апеляційної скарги щодо наявності у обвинуваченого місця проживання, не надано жодного документального підтвердження.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як судом першої інстанції, так і колегією суддів апеляційного суду, встановлено не було.

Апеляційний суд також враховує практику ЄСПЛ, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відтак, з огляду на суспільну небезпеку інкримінованого злочину, його наслідки та наявність ризиків, апеляційний суд робить висновок про те, що на теперішній час застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави є обґрунтованим.

З огляду на вищевказане, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 60 рішення ЄСПЛ «Боротюк проти України», апеляційний суд вважає необхідним та виправданим продовження на даній стадії судового розгляду обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечення їх належної процесуальної поведінки, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону та правовими позиціями ЄСПЛ.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Відтак, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду 1-ої інстанції про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_10 залишенню без змін, як законна, обґрунтована та вмотивована.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 178, 183, 194, 199, 331, 370, 392, 404, 405, 407, 419, 422-1, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) залишити без задоволення.

Ухвалу Пересипського районного суду м. Одеси від 09.10.2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4