Справа № 711/5766/25
Номер провадження 1-кс/711/1622/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року м.Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого прокуратури Черкаської області від 24 жовтня 1996 року про відмову в порушенні кримінальної справи, -

ВСТАНОВИВ:

Скаржник ОСОБА_3 звернувся на адресу Придніпровського районного суду м. Черкаси зі скаргою, сформованою в системі «Електронний суд» 25.06.2025, на постанову слідчого прокуратури Черкаської області від 24 жовтня 1996 року про відмову в порушенні кримінальної справиза фактом перевищення влади працівниками Смілянського РВ УМВС під час його затримання 20.10.1996 р.

На обґрунтування скарги зазначив, що під час його затримання на пероні вокзалу працівниками поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були нанесені 3-4 удари ПР-74 по спині, про що ним було зазначено під час допиту. За результатами проведення судово-медичної експертизи було зафіксовано синці, що могли бути спричинені гумовою палицею. Проте, без проведення належної службової перевірки, та визнання нанесення ударів свідками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , постановою слідчого 24.10.1996 у порушенні кримінальної справи у відношенні співробітників Смілянського РВ УМВС України за фактом перевищення службових повноважень було відмовлено у зв`язку з відсутністю в їх діях складу будь-якого злочину.

На думку скаржника, вказана вище постанова нині підлягає перегляду за правилами ст. 303-307 КПК 2012р., а копія оскаржуваної постанови вручена йому не була і фактично зі змістом постанови він ознайомився вперше лише 19.06.2025 р., під час ознайомлення з матеріалами кримінальної справи, а тому вважає, що строк оскарження почався саме з цієї дати. Він не має юридичної освіти і без належного доступу до матеріалів об`єктивно не міг знати про наявність цієї постанови та можливі шляхи оскарження. Вважає, що строк на подання скарги був пропущений з поважних та непереборних причин.

У зв`язку з чим просив слідчого суддю:

- скасувати постанову слідчого прокуратури Черкаської області від 24 жовтня 1996 року у кримінальній справі № 16044 про відмову в порушенні кримінальної справи у відношенні співробітників Смілянського РВ УМВС України за фактом перевищення службових повноважень у зв`язку з відсутністю в їх діях складу будь якого злочину, поновивши процесуальний строк на подання скарги;

- зобов`язати прокурора Черкаської обласної прокуратури протягом 24 годин внести відомості до ЄРДР за ознаками ч. 2 ст. 365 та ст.127 КК України та розпочати досудове розслідування.

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.06.2025 у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_3 на постанову слідчого прокуратури Черкаської області від 24 жовтня 1996 року про відмову в порушенні кримінальної справи було відмовлено.

Ухвалою колегії суддів Черкаського апеляційного суду ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.06.2025 скасовано, матеріали справи направлено до суду першої інстанції для виконання положень ст.ст. 306, 307 КПК України та вирішення вказаного питання відповідно до розділу ХІ «Перехідних положень» Кримінального процесуального кодексу України».

В судовому засіданні до початку судового розгляду по суті засуджений ОСОБА_3 зазначив, щопостанова слідчого прокуратури Черкаської області від 24 жовтня 1996 року про відмову в порушенні кримінальної справиза фактом перевищення влади працівниками Смілянського РВ УМВС під час його затримання 20.10.1996 нині підлягає перегляду за правилами ст. 303-307 КПК 2012р., а копія оскаржуваної постанови вручена йому не була і фактично зі змістом постанови він ознайомився лише 19.06.2025 р., під час ознайомлення з матеріалами кримінальної справи, а тому вважає, що строк оскарження почався саме з цієї дати. Крім того, відповідаючи на питання суду, вказав, що під час пред`явлення йому матеріалів справи у 1997 році на нього чинився тиск щодо пришвидшення ознайомлення, тому він зазначив що з матеріалами справи, в тому числі і томом першим, ознайомлений в повному обсязі. Таким же чином він написав і розписку про те, що не бажає знайомитися з матеріалами справи разом зі своїм захисником. У 2015 році він знайомився з матеріалами справи вибірково, лише з тими документами, що його цікавили і стосувались нововиявлених обставин. Під час цього ознайомлення він був неуважний і постанову про відмову у порушенні кримінальної справи не бачив, проте, якби він ознайомився з її змістом раніше, то неодмінно, без будь - яких зволікань, її б оскаржив. Вважає, що слідчим та прокурором було порушено його право на отримання копії постанови і, відповідно її оскарження, тому за таких обставин просив поновити строк для подання відповідної скарги.

Прокурор ОСОБА_4 вважав, що строк на оскарження вказаної постанови засудженим було пропущено без поважних причин, останній неодноразово знайомився з матеріалами кримінальної справи, в тому числі і зі змістом оскаржуваної постанови, а доводи, на які посилається скаржник, як на підставу для його поновлення, вважає надуманими та такими, що не відповідають встановленим в судовому засіданні обставинам. У зв`язку з чим просив відмовити у розгляді вказаної скарги, посилаючись на роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться у листі № 223-1735/0/4 від 26.11.2012 р. «Про деякі питання застосування розділу ХІ Перехідні положення Кримінального процесуального Кодексу України».

Розглядаючи питання, за яким процесуальним законом має здійснюватись судовий розгляд даної скарги слідчий суддя виходить з наступного.

Порядок оскарження постанови про відмову в порушенні кримінальної справи встановлено приписами ст. 236-1 КПК України 1960 року.

Даний законодавчий акт втратив чинність 19.11.2012 у зв`язку із набранням чинності Кримінальним процесуальним кодексом України від 13.04.2012 № 4651-VI.

Главою 26 КПК України 2012 року передбачено можливість оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора під час досудового розслідування. Проте, визначений ст.303 КПК України перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування є вичерпним та не передбачає права на оскарження постанови про відмову в порушенні кримінальної справи.

З огляду на п.10 розділу ХІ Перехідних положень КПК України 2012 року, кримінальні справи, які на день набрання чинності цим Кодексом не направлені до суду з обвинувальним висновком, постановою про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, постановою про направлення справи до суду для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, розслідуються, надсилаються до суду та розглядаються судами першої, апеляційної, касаційної інстанцій згідно з положеннями цього Кодексу.

Разом із тим, згідно із п.7 Перехідних положень, оперативно-розшукові заходи, слідчі та процесуальні дії, розпочаті до дня набрання чинності цим Кодексом, завершуються у порядку, який діяв до набрання ним чинності. Після набрання чинності цим Кодексом оперативно-розшукові заходи, слідчі та процесуальні дії здійснюються згідно з положеннями Закону України "Про оперативно-розшукову діяльність"та положеннями цього Кодексу.

Відповідно до п.1 Листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.11.2012 року № 1735/0/4-12 «Про деякі питання застосування розділу XI "Перехідні положення" Кримінального процесуального кодексу України» - для вирішення питання, за яким процесуальним законом має здійснюватись кримінальне судочинство, визначальною є дата надходження до суду скарг, клопотань, подань, матеріалів кримінальної справи з обвинувальним висновком, постановою про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, постановою про направлення справи до суду для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, а також дата набуття КПКчинності.

Таким чином, якщо до суду першої інстанції 19.11.2012 чи раніше (згідно з реєстраційним штампом) надійшла скарга на постанову про порушення кримінальної справи, відмову в її порушенні чи закриття кримінальної справи, суд, з огляду на положення п. 7 розділу XI "Перехідні положення" КПК, має розглянути відповідну скаргу, керуючись положеннями КПК 1960 року. У такому ж порядку розглядаються скарги на постанову про відмову в порушенні кримінальної справи чи на постанову про закриття кримінальної справи, які надійшли до суду 20.11.2012 або пізніше, якщо вони подані з дотриманням строку оскарження, передбаченого КПК 1960 року.

Як вбачається з матеріалів справи, скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого прокуратури Черкаської області від 24 жовтня 1996 року про відмову в порушенні кримінальної справи надійшла до Придніпровського районного суду м. Черкаси 25 червня 2025 року.

За таких обставин твердження заявника про необхідність розгляду поданої ним скарги на постанову про відмову у порушенні кримінальної справи в порядку, передбаченому КПК України 2012 року за правилами ст.ст. 303-306 КПК України суд вважає хибними та такими що суперечать вищенаведеним нормам.

Вирішуючи питання щодо дотримання скаржником строків на оскарження постанови про відмову у порушенні кримінальної справи та поновлення строків на її оскарження слідчий суддя зазначає, що згідно зі ст. 236-1 КПК України в ред.1960 року скарга на постанову органу дізнання, слідчого, прокурора про відмову в порушенні кримінальної справи подається особою, інтересів якої вона стосується, протягом семи днів з дня отримання копії постанови чи повідомлення прокурора про відмову в скасуванні постанови.

Виходячи з положень ст. 90 КПК України в ред.1960 року, за заявою заінтересованої особи поновленню підлягав строк, пропущений лише з поважних причин.

Поновлення процесуального строку за своєю правовою природою передбачає встановлення додаткового проміжку часу для вчинення процесуальної дії за умови пропуску строку з поважних причин.

Під поважними причинами належить розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. У кожній справі суд має перевірити, чи наводить особа, яка заявляє клопотання про поновлення строків на оскарження рішення, такі підстави. Зазначене узгоджується з усталеною практикою Європейського суду з прав людини.

Так, у рішенні ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження. У кожній справі суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип юридичної визначеності. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Зокрема, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. При цьому особа, яка бажає подати скаргу має діяти сумлінно для того, що б ефективно реалізувати своє право. Тобто окрім принципу правової визначеності важливим також є і принцип добросовісності, як загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. У суб`єктивному значенні добросовісність може розглядатися як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків.

Хоча ст. 90 КПК України 1960 року містила норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на оскарження постанови слідчого до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

В обґрунтування вимоги щодо поновлення строку на подання скарги на постанову слідчого прокуратури Черкаської області від 24 жовтня 1996 року про відмову в порушенні кримінальної справи скаржником зазначено, що фактично з оскаржуваною ним постановою він ознайомився 19.06.2025 р. про що надав копії розписок за його підписом датованих 18.06.2025 та 19.06.2025 року про ознайомлення з матеріалами кримінальної справи № 2-41/97, тому, на думку скаржника, строк на оскарження постанови про відмову у порушенні кримінальної справи почався саме з цієї дати.

Разом з тим, вказані твердження скаржника щодо необізнаності про існування оскаржуваної ним постанови слідчого прокуратури Черкаської області від 24 жовтня 1996 року про відмову в порушенні кримінальної справи у відношенні співробітників Смілянського РВ УМВС України за фактом перевищення службових повноважень та ознайомлення з її змістомлише 18-19 червня 2025 року під час ознайомлення з матеріалами кримінальної справи № 2-41/97 на думку слідчого судді є неспроможними та такими, що спростовуються дослідженими та оголошеними в судовому засіданні витребуваними з Черкаського апеляційного суду матеріалами кримінальної справи 2-41/97 за обвинуваченням ОСОБА_7 за ст.93 п.п. «а», «е», «з», ст. 142 ч. 2, 142 ч. 3, 142 ч. 2, 117 ч.3, 208 КК України (1961р.), ОСОБА_3 за ст. ст. 93 п.п. «а», «е», «з», 142 ч. 3, 142 ч.2, 17-117 ч. 2, 81 ч. 2, 196-1 ч. 2, 208 КК України (1961р.), ОСОБА_8 за ст.ст. 19-93 п.п. «а», «е», «з», 19-142 ч. 3, 19-142 ч.2 КК України (1961р.), які свідчать про обізнаність засудженого ОСОБА_3 про існування вказаної постанови і відповідно, ознайомлення з її змістом.

Так, том І кримінальної справи (а.с.156) містить в собі постанову слідчого прокуратури Черкаської області ОСОБА_9 від 24.10.1996 про відмову у порушенні кримінальної справи у відношенні співробітників Смілянського РВ УМВС України за фактом перевищення службових повноважень у зв`язку з відсутністю в їх діях складу будь-якого злочину.

Згідно протоколу про пред`явлення матеріалів справи від 03.07.1997 року вбачається, що в період з 03 липня 1997 року по 07 липня 1997 року обвинуваченого ОСОБА_3 було ознайомлено з матеріалами справи за його обвинуваченням, в тому числі і з томом І, який, як було зазначено вище, містив в собі оскаржувану на даний час постанову слідчого, про що свідчить письмове підтвердження обвинуваченого, написане ним власноруч у вказаному протоколі (том 6, а.с.14).

Крім того відповідно до листа судді апеляційного суду Черкаської області від 22.12.2003 (том 7 а.с.157) щодо розгляду клопотання засудженого ОСОБА_3 на ознайомлення з матеріалами справи, останнього повідомлено про відмову у задоволенні клопотання з підстав наявності у справі протоколів та інших даних про його ознайомлення з матеріалами справи в повному обсязі, а також те, що при судовому розгляді за його участі також ретельно вивчались всі матеріали справи.

Також, на думку слідчого судді, про обізнаність ОСОБА_3 про наявність постанови про відмову у порушенні кримінальної справи та ознайомлення з її змістом свідчать розписки останнього про ознайомлення з матеріалами справи датовані 20.03.2015, 27.03.2015,31.03.2015,01.04.2015,02.04.2015,14.04.2015,21.04.2015,29.04.2015 (том 9 а.с. 195-202).

Сукупність вказаних обставин, свідчить про неспроможність тверджень скаржника щодо перебування до 18 вересня 2025 року, тобто до ознайомлення його з матеріалами кримінальної справи 2-41/97, у невіданні відносно наявності постанови слідчого прокуратури Черкаської області ОСОБА_9 від 24.10.1996 про відмову у порушенні кримінальної справи у відношенні співробітників Смілянського РВ УМВС України за фактом перевищення службових повноважень у зв`язку з відсутністю в їх діях складу будь-якого злочину та не ознайомлення останнього з її змістом.

Жодних інших обставин, які б об`єктивно перешкоджали ОСОБА_3 протягом тривалого часу з моменту внесення відповідних змін до Кримінального-процесуального законодавства України 1960, які надавали право засудженому на оскарження постанови про відмову у порушенні кримінальної справи з урахуванням, що з часу винесення оскаржуваної постанови пройшло 29 років, а також про наявність інших поважних причин, які б перешкоджали останньому звернутися з відповідної скаргою, заявником не наведено.

При цьому варто зауважити, що право на оскарження до суду постанови про відмову у порушенні справи було передбачено Кримінально-процесуальним кодексом України (1960р.) шляхом доповнення статтею 236-1 згідно з Законом № 2857-12 від 15.12.1992, положення якого в цій частині набрали чинності з 01 березня 1993 року відповідно до Постанови Верховної Ради № 2858-ХІІ від 15.12.1992.

У зв`язку з чим слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для поновлення засудженому ОСОБА_3 строку на подання даної скарги.

З роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться у листі № 223-1735/0/4 від 26.11.2012 р. «Про деякі питання застосування розділу ХІ Перехідні положення Кримінального процесуального Кодексу України» слідує, що якщо до суду першої інстанції 20 листопада 2012 року чи пізніше (згідно з реєстраційним штампом) надійшла скарга на постанову про відмову в порушенні кримінальної справи чи на постанову закриття кримінального провадження , якщо вони подані з порушенням строку оскарження, передбаченого КПК 1960 року, суд приймає постанову про відмову в розгляді відповідної скарги.

Приймаючи до уваги вищевикладене, той факт, що скаржник ОСОБА_3 звернувся до суду з відповідною скаргою на постанову про відмову у порушенні кримінальної справи пізніше 20.12.2012 року зі значним (29 років) пропуском строку в розумінні КПК України 1960 року на її оскарження, а клопотання про поновлення пропущеного строку є необґрунтованим та задоволенню не підлягає, слідчий суддя приходить до висновку, що в розгляді скарги засудженого ОСОБА_3 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.236-1, 236-2, 90 КПК 1960 року, п.7 розділу ХІ Перехідних положень КПК України 2012 року, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити засудженому ОСОБА_3 у поновленні строку на оскарження постанови слідчого прокуратури Черкаської області від 24 жовтня 1996 року про відмову в порушенні кримінальної справи.

У розгляді скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого прокуратури Черкаської області від 24 жовтня 1996 року про відмову в порушенні кримінальної справи відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 7-ми днів з моменту отримання її копії.

Слідчий суддя: ОСОБА_1