Справа № 307/4855/25
Провадження № 1-кп/307/353/25
У Х В А Л А

про призначення судового розгляду

03 лютого 2026 року м.Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Тячівського районного суду надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відносно обвинуваченого ОСОБА_4 . Клопотання мотивує тим, що 29 жовтня 2025 року слідчим суддею Тячівського районного суду ОСОБА_6 було задоволено клопотання слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_8 , про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень та було визначено ряд процесуальних обов`язків у разі внесення застави. У підготовчому судовому засіданні 24 грудня 2025 року було розглянуто клопотання прокурора про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та сторони захисту про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт, за результатами розгляду яких суд ухвалив ухвалу, якою вирішив клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити, тобто суд ухвалив щодо продовження відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.332 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави, строком на 60 днів, тобто до 24 години 00 хв. 21 лютого 2026 року, залишивши попередньо визначений розмір застави. В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт було відмовлено. Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 зазначає, що обґрунтовуючи ризик можливості незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні раніше прокурор у клопотанні зазначав, що свідки мешкають не лише у одному населеному пункті з обвинуваченим, а і безпосередньо разом з ним, що не відповідає дійсності, бо такі свідки у цій справі відсутні, що вбачається із доданого до обвинувального акту реєстру матеріалів досудового розслідування. Обґрунтовуючи ризик того, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, прокурор зазначав раніше, що « ОСОБА_4 хоч і являється раніше не судимим, однак обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, яким умисно позбавлено життя іншу людину», що є явно надуманим, бо окрім обвинувачення за ч.3 ст.332 КК України ОСОБА_4 ні в чому не обвинувачується ні у даному кримінальному провадженні, ні в будь-якому іншому. Щодо особи обвинуваченого прокурор зазначив у клопотанні, що вивченням особи обвинуваченого, на даний час встановлено, що він тяжкими захворюваннями не страждає, хоч у матеріалах справи є дані про те, що ОСОБА_4 страждає на хронічні захворювання дихальної системи (хронічна обструктивна хвороба легенів - астма) і при зверненні 20.10.2025 року до лікуючого лікаря йому було рекомендовано госпіталізацію в пульмонологічне відділення випискою за №2161/25 підтверджується проходження стаціонарного лікування з 20 жовтня по день затримання 28 жовтня поточного року. Сторона захисту вважає, що достатнім запобіжним заходом, який забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого може бути домашній арешт. Просить суд змінити раніше обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під ватою на домашній арешт, у разі якщо суд дійде висновку про неможливість зміни запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт, просить зменшити розмір застави.

Крім цього, представник власника майна ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту тимчасово вилученого майна в кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.332 КК України. В обґрунтування клопотання посилається на те, що 29 жовтня 2025 року слідчий суддя Тячівського районного суду ОСОБА_6 у справі №307/4183/25, розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_11 , погоджене прокурором Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_8 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні, відомості про яке було внесено в ЄРДР 15.10.2025 року за №000063 за правовою кваліфікацією за ч.3 ст.332 КК України, постановив ухвалу, якою вирішив клопотання слідчого задовольнив та наклав арешт на транспортний засіб марки «Opel», моделі «Vectra», державний номерний знак НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_10 , мешканці АДРЕСА_1 . Вказує, що ОСОБА_4 є сусідом ОСОБА_10 , вони перебувають з його сім`єю у дружніх відносинах. ОСОБА_4 звернувся до ОСОБА_10 із проханням надати йому у користування на декілька днів належний їй на праві власності автомобіль, так як його автомобіль тимчасово перебуває на ремонті, у чому вона йому не відмовила, автомобіль обвинуваченому ОСОБА_4 , ОСОБА_10 надала для повсякденного користування, щоб він міг їздити і купляти запчастини для свого автомобіля, а також відвозити на роботу та забирати з роботи свою дружину, після завершення ремонту свого автомобіля, обвинувачений мав повернути вказаний автомобіль власнику. Від дружини обвинуваченого ОСОБА_4 у кінці жовтня 2025 року ОСОБА_10 дізналася про те, що його затримала поліція, коли він їхав на автомобілі по дорозі, а автомобіль забрали на штрафмайданчик Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області. Просить суд скасувати накладений ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду від 29 жовтня 2025 року арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: автомобіль марки «Opel», моделі «Vectra», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Прокурор в судовому засіданні просить призначити провадження до судового розгляду. Щодо задоволення клопотання захисника про зміну запобіжного заходу та скасування арешту майна просить відмовити.

Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 , який також є представником власника майна ОСОБА_10 , в судовому засіданні клопотання про зміну запобіжного заходу та скасування арешту майна просять задовольнити. Щодо призначення провадження до судового розгляду не заперечили.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши інших учасників провадження, суд дійшов наступного висновку.

Кримінальне провадження підсудне Тячівському районному суду.

Сторони кримінального провадження клопотань щодо прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст. 314 КПК України, не заявили.

Клопотань про продовження обвинуваченим запобіжного заходу не надійшло.

Зазначене судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити у відкритому судовому засіданні, так як обмеження щодо цього, передбачені ч.2 ст. 27 КПК України, відсутні.

Також встановлено, що ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 24 грудня 2025 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 21 лютого 2026 року включно, визначивши заставу у розмірі 300 (триста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень 00 копійок.

Крім цього, ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду ОСОБА_6 від 29 жовтня 2025 року накладено арешт на тимчасово вилучене майно у кримінального провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме: на автомобіль марки «Opel», моделі «Vectra», державний номерний знак НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_10

Відповідно до ч.1 ст.201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Під час розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу суддя не перевіряє обґрунтованість самих підстав застосування запобіжного заходу.

Зміна запобіжного заходу передбачає виникнення після постановлення ухвали про обрання запобіжного заходу нових обставин, які безпосередньо можуть вплинути на висновок про наявність обґрунтованої підозри або свідчать про зміну, зменшення чи збільшення встановлених ризиків кримінального провадження та/або впливають на виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Тому суддя не переглядає рішення про застосування запобіжного заходу, а на підставі наданих сторонами відомостей встановлює наявність нових обставин, що виникають у зв`язку з плином часу досудового розслідування і можуть вплинути на застосований до підозрюваного відповідний захід .

Згідно ч. 5 ст. 201 КПК України слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом.

За змістом ст. 201 КПК України, підставою для зміни запобіжного заходу є, зокрема, наявність нових обставин, які не розглядалися слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу, зміна обставин провадження, зменшення встановлених ризиків.

В обґрунтування клопотання про зміну запобіжного заходу захисник та обвинувачений фактично посилались на те, що висновки, до яких дійшов суд при розгляді клопотання прокурора щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необґрунтованими, оскільки обвинувачений не є молодим за віком та має ряд хронічних захворювань. Щодо обґрунтування клопотання щодо зменшення розміру застави то захисник зазначає, що визначений раніше розмір застави є непомірним для обвинуваченого та його родини, та не відповідає майновому стану обвинуваченого.

Разом з тим, сторона захисту не зазначає будь-яких доводів щодо зміни обставин чи існуючих в провадженні ризиків.

Фактично клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу ґрунтуються на позиції захисту про необгрунтованість висновків суду, що по суті можуть бути доводами апеляційної скарги на судове рішення, а не обґрунтуванням клопотання про зміну запобіжного заходу.

Обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_4 , існування передбачених ст.177 КПК України ризиків, що були підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою була предметом дослідження слідчим суддею під час його продовження 24 грудня 2025 року.

А тому доводи захисника стосовно безпідставності ризиків, визначених ст.177 КПК України у якості підстави для зміни запобіжного заходу суддя відхиляє.

Повідомлення адвокатом у судовому засіданні про відсутність та недоведеність ризиків, визначених статтею 177 КПК України, здатність запобігти указаним ризикам запобіжним заходом у вигляді домашнього арешту, суд до уваги не бере.

Таким чином, на переконання суду стороною захисту у судовому засіданні не доведено наявність підстав для зміни запобіжного заходу неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_4 чи зменшення йому розміру застави.

Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 Кримінального-процесуального кодексу України, є арешт майна, суть якого полягає у тимчасовій забороні, адресованій власнику чи володільцю майна, відчужувати його, або розпоряджатися чи користуватися ним. Порядок скасування арешту майна встановлюється ст. 174 КПК України.

У відповідності дост.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

У частині другій вказаної статті цього Кодексу зазначено про те, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Судом встановлено, що власником майна ОСОБА_10 та її представником ОСОБА_5 під час судового провадження не доведено, що на даний час в кримінальному провадженні відпала потреба в застосуванні арешту на автомобіль марки «Opel», моделі «Vectra», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер НОМЕР_3 , який визнано речовим доказом в кримінальному провадженні, або що такий арешт на вказане майно слідчим суддею накладено необґрунтовано.

Враховуючи наведене, а також те, що судовий розгляд в даному кримінальному провадженні триває, суд вважає, що в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 , представника власника майна ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна слід також відмовити.

Керуючись ст.ст. 132, 170-174, 201, 314-316, 318-380, 392 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Призначити кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів на 10 год. 00 хв. 13 лютого 2026 року.

Справу розглянути з участю прокурора, обвинуваченого та його захисника.

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу, - відмовити.

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 , представника власника майна ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна, - відмовити

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено та оголошено 06 лютого 2026 року.

Головуючий ОСОБА_1