Справа № 638/421/26
Провадження № 1-кс/638/353/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року Шевченківський районний суд м. Харкова

у складі: слідчого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

з участю прокурора: ОСОБА_3 ,

з участю підозрюваного: ОСОБА_4 ,

з участю захисника підозрюваного: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Ізюмського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000020 від 06.01.2026 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізюм Харківської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, є фізичною особою-підприємцем, одруженого, має на утриманні дочку 6 років, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,-

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених частинною 2 статті 27, частиною 2 статті 28, частиною 5 статті 190 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Харкова звернувся старший слідчий СВ Ізюмського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області майор поліції ОСОБА_8 з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Своє клопотання обґрунтовує тим, що слідчим відділом Ізюмського РУП Головного управління Національної поліції в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000020 від 06.01.2026, за підозрами організатора вчинення злочину ОСОБА_9 та виконавця ОСОБА_4 , які вчинили заволодіння коштами державного бюджету України належними Міністерству інфраструктури України в сумі 3 442 192 грн. 00 коп., шляхом обману, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч ч. 2, 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 190 КК України.

В ході досудового розслідування, 26.01.2026 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у заволодінні майном шляхом обману, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 190 КК України.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Ізюм, Харківської області, українець, громадянин України, з вищою освітою, працевлаштований ФОП ОСОБА_4 , раніше не судимого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

В ході досудового розслідування встановлено, що на початку березня 2024 року, але не пізніше 06 травня 2024 року (точний час та дату в ході досудового розслідування не встановлено), тобто у період дії воєнного стану в Україні, у ОСОБА_9 виник злочинний умисел, щодо заволодіння бюджетними грошовими коштами шляхом отримання компенсації у вигляді придбання житла з використанням житлового сертифікату за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України, а саме за знищений об`єкт нерухомого майна - будинок садибного типу, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 .

В цей же час, перебуваючи у м. Ізюмі Харківської області (точну дату та місце в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_9 , будучи обізнаним про порядок отримання компенсації організував заволодіння коштами державного бюджету України, шляхом обману.

З цією метою ОСОБА_9 , достовірно знаючи, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 , який без правовстановлюючих документів належить його рідному дідусю - ОСОБА_10 , має несуттєві пошкодження внаслідок збройної агресії російської федерації проти України, правовстановлюючі документи на нього відсутні, реалізуючи свій злочинний умисел, розробив злочинний план, відповідно до якого необхідно було:

- отримати завідомо підроблений документ, щодо підтвердження права власності на об`єкт нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 ;

- здійснити державну реєстрацію об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 ;

- отримати технічний паспорт на садибний (індивідуальний) будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3 ;

- підтвердити факт руйнації об`єкту нерухомого майна шляхом складання та отримання завідомо підробленого акту комісійного обстеження об`єкту нерухомості, пошкодженого внаслідок збройної агресії російської федерації проти України;

- організувати виготовлення фотозображення шляхом підбору фрагментів невстановленого будинку, який має відповідну ступінь руйнації у результаті бойових дій, та у подальшому видати такі фотозображення, що відповідають об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 ;

- отримати звіт про проведення технічного обстеження об`єкта у зв`язку з пошкодженням внаслідок позапроєктних впливів (пожежі, стихійні лиха, аварії, воєнних дій або терористичних актів);

- встановити мобільний додаток Порталу Дія (Дія) на електронному носії, обравши послугу «Компенсація за знищене майно», та подати заяву;

- отримати витяг з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості»;

- зібрані документи подати до комісії з розгляду питань щодо надання компенсації на знищені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України Оскільської сільської військової адміністрації Ізюмського району Харківської області;

- унеможливити проведення реального дослідження та огляду об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , у зв`язку з відсутністю руйнації житлового будинку;

- отримати житловий сертифікат за зруйнований об`єкт нерухомого майна;

- з метою заволодіння бюджетними грошовими коштами, організувати придбання об`єкту нерухомого майна за завищеною ринковою вартістю, шляхом реалізації отриманого житлового сертифікату.

На виконання свого злочинного плану ОСОБА_9 , залучив також інших осіб, у тому числі нестанових в ході досудового розслідування осіб, розподіливши ролі у такий спосіб:

ОСОБА_9 , відповідно до злочинного плану, як на організатора злочину, покладалося виконання таких функцій:

- організувати вчинення злочину та координувати дії усіх причетних до його скоєння осіб;

- визначити об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 , який за наявними параметрами буде використаний як об`єкт пошкоджений в результаті збройної агресії російської федерації проти України;

- організувати отримання технічного паспорта на садибний (індивідуальний) будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , в КП «АБ та БТІ Ізюмського району» Харківської області;

- організувати державну реєстрацію об`єкту нерухомого майна за вище вказаною адресою державним реєстратором Ізюмської міської ради Харківської області, використовуючи заздалегідь підроблене свідоцтво про право власності на житловий будинок і господарські будівлі за вище вказаною адресою;

- визначити місце виготовлення звіту про проведення технічного обстеження об`єкта;

- організувати виготовлення фотозображення шляхом підбору фрагментів невстановленого будинку, який має відповідну ступінь руйнації у результаті бойових дій, та у подальшому видати такі фотозображення, що відповідають об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 ;

- встановити мобільний додаток Порталу Дія (Дія) на електронному носії (мобільному телефоні), з безпосереднім доступом, обравши послуги «Компенсація за знищене майно», та подати заяву;

- виготовити витяг з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» на ОСОБА_10 ;

- організувати виготовлення підробленого свідоцтва на право власності на садибний (індивідуальний) будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , залучивши невстановлених в ході слідства третіх осіб;

- організувати виготовлення підробленого акту комісійного обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок збройної агресії російської федерації проти України та визначення ступеня руйнації об`єкта нерухомого майна, залучивши ОСОБА_11 ;

- здійснювати грошове забезпечення реалізації злочину;

- подати до Комісії Оскільської сільської військової адміністрації Ізюмського району Харківської області необхідний перелік документів для отримання компенсації;

- унеможливити проведення реального дослідження та огляду об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , з боку вище зазначеної Комісії;

- отримати житловий сертифікат за зруйнований об`єкт нерухомого майна;

- з метою заволодіння бюджетними грошовими коштами, організувати придбання об`єкту нерухомого майна за завищеною ринковою вартістю, шляхом реалізації отриманого житлового сертифікату.

ОСОБА_4 , відповідно до єдиного плану, розробленого ОСОБА_9 , як на виконавця злочину покладалося:

- здійснити підбір експерта з наявним кваліфікаційним сертифікатом;

- здійснити підбір необхідного переліку документів, фотозображення (шляхом підбору фрагментів невстановленого будинку, який має відповідну ступінь руйнації у результаті бойових дій, та у подальшому видати такі фотозображення, що відповідають об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 ), у тому числі з ознаками підробки;

- виготовити підроблений звіт про проведення технічного обстеження об`єкта у зв`язку з пошкодженням внаслідок позапроєктних впливів (пожежі, стихійні лиха, аварії, воєнні дій або терористичні акти), в частині невідповідності ступеня руйнації, фактично наявним пошкодженням, попередньо надавши експерту заздалегідь підготовлені фотозображення будинку з відповідною ступеню руйнації у результаті бойових дій, який не має відношення до вище вказаного будинку та документи;

- здійснити оплату експерту за виготовлений завідомо підробленого звіту.

З метою реалізації злочинного плану, у вище визначений період, ОСОБА_9 , використовуючи участь ОСОБА_4 у період дії воєнного стану в Україні, діючи умисно з корисливим мотивом організував вчинення злочину - заволодінням коштами державного бюджету України, шляхом обману.

Далі, ОСОБА_9 , реалізуючи умови злочинного плану, достовірно розуміючи фактичну відсутність руйнації відповідного ступеню житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , необхідного для отримання компенсації від держави, та такий який не був знищений у результаті бойових дій, терористичних актів та диверсій, обрав його як об`єкт який буде поданий на отримання компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна.

Продовжуючи реалізацію злочину, у березні - травні 2024 року (точний час, дату в ході досудового розслідування не встановлено, але не пізніше 06 травня 2024 року), організатор ОСОБА_9 , використовуючи участь невстановленої в ході досудового розслідування особи, запропонував останній виготовити підроблене свідоцтво про право власності на житловий будинок і господарські споруди, розташований за адресою: АДРЕСА_3 .

В свою чергу, невстановлена в ході досудового розслідування особа, надала добровільну згоду на виготовлення документу та перебуваючи у невстановлений в ході досудового розслідування час, дату та місце, виготовила свідоцтво про право власності на житловий будинок і господарські будівлі, датований 25 серпня 1993 року куди власноручно внесені недостовірні відомості про прийняте рішення № 3 Заводської сільської ради від 17 березня 1993 року, яким визнано власником ОСОБА_10 на праві особистої власності.

Виготовлене свідоцтво було передано організатору ОСОБА_12 .

У подальшому, на вимогу ОСОБА_12 , 16 травня 2024 року, у денний час доби, головою комісії обстеження об`єктів пошкоджених внаслідок збройної агресії російської федерації ОСОБА_11 , за адресою: АДРЕСА_4 , а саме у приміщенні Співаківського сільського клубу, виготовлено завідомо підроблений акт комісійного обстеження об`єкту, пошкодженого внаслідок збройної агресії російської федерації проти України, типова форма якого визначена Порядком виконання невідкладних робіт щодо ліквідації наслідків збройної агресії російської федерації, пов`язаних із пошкодженням будівель та споруд, затверджена постановою КМУ від 19 квітня 2022 року № 473.

Зазначений акт, власноруч складено та підписано ОСОБА_9 без комісійного прийнятого рішення та фактичного обстеження об`єкту нерухомого майна розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , та датовано 16 травня 2024 року. У акт внесено недостовірні відомості, про те, що житловий будинок зруйновано у результаті збройної агресії російської федерації проти України, внаслідок прямого влучання артилерійського снаряду, вибухова хвиля 20 березня 2022 року з зазначеними характеристиками пошкоджень: фундамент 40 % ушкоджено, зовнішні стіни, фасад 75 % ушкоджено, дах/покрівля 65 % ушкоджено, внутрішні стіни/перегородки 50 % ушкоджено, підлоги 50 % ушкоджено, заповнення віконних та дверних прорізів 100 % знищено, інженерні мережі та обладнання 100 % знищено. Інформація щодо виконаних на дату обстеження ремонтно-відновлювальних робіт - не проводились. При цьому, члени комісії ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 участі в обстеженні житлового будинку не брали, про те акт було підписано за описом та демонстрацією фотозображень об`єкту нерухомого майна ОСОБА_11 та ОСОБА_9 .

Виготовлений акт був переданий організатору ОСОБА_9 .

Далі, на виконання раніше обумовленого злочинного плану, з метою подальшої державної реєстрації та внесення інформації до реєстру речових прав на нерухоме майно, організатор ОСОБА_9 наприкінці квітня 2024 року, точний час та дату в ході досудового розслідування не встановлено, звернувся до КП «АБ та БТІ Ізюмського району» Харківської області, а саме до директора ОСОБА_16 , з проханням видати довідку щодо підтвердження права власності згідно з архівними матеріалами, житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , за його рідним дідусем ОСОБА_10 та технічного паспорту з архівної інвентарної справи комунального підприємства.

03 травня 2024 року, директор КП «АБ та БТІ Ізюмського району» Харківської області ОСОБА_16 , будучи попередньо введеною в оману ОСОБА_9 , щодо не можливості особистого отримання довідка власником вище вказаного житлового будинку, оформила та видала довідку датовану 03 травня 2024 року та технічний паспорт з архівної інвентарної справи комунального підприємства ОСОБА_9 .

Далі, ОСОБА_9 у період дії воєнного стану в Україні, реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, звернувся до Центру надання адміністративних послуг Ізюмської міської ради Харківської області за адресою: Харківська область, м. Ізюм, вул. Соборна, буд. 50, з метою проведення державної реєстрації об`єкту нерухомого майна.

В свою чергу, 06 травня 2024 року, працівники виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області прийнято документи та зареєстрували заяву про державну реєстрацію прав за № 60865048.

Цього ж дня, 06 травня 2024 року, о 15 годині 25 хвилин, державний реєстратор Ізюмської міської ради Харківської області ОСОБА_17 , перебуваючи у службовому кабінеті державного реєстратора Ізюмської міської ради Харківської області за адресою: Харківська область, м. Ізюм, вул. Соборна, буд. 50, без фактичної участі ОСОБА_10 , здійснила державну реєстрацію, прав на нерухоме майно, а саме на закінчений будівництвом об`єкт - житловий будинок, загальною площею 152 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_3 , право власності на який зареєструвала за ОСОБА_10 .

Результатом дій державного реєстратора ОСОБА_17 стало набуття юридично підтвердженого факту права власності на об`єкт нерухомого майна, якому присвоєно реєстраційний номер: 040 та здійснено формування витягу з Державного реєстру речових прав, який був у подальшому переданий ОСОБА_9 для упорядкування раніше зібраних наявних документів, необхідних для отримання компенсації.

Крім того, виконуючи свою функцію організатора ОСОБА_9 та виконавця ОСОБА_4 , точний час, дату та місця в ході слідства не встановлено, але не пізніше 08 травня 2024 року, здійснили створення фотозображень шляхом підбору елементів будинку який має відповідну ступінь пошкодження у результаті бойових дій, для подальшого використання для завантаження у застосунок «Дія» при подачі заяви на компенсацію за знищений об`єкт нерухомого майна та виготовленні звіту про проведення технічного обстеження об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .

Таким чином, внаслідок окреслених дій організатора ОСОБА_9 та виконавця ОСОБА_4 створені та зібрані завідомо підроблені документи та фотозображення.

Достовірно розуміючи, що підроблені документи надають можливість заволодіти коштами державного бюджету України шляхом обману, діючи умисно, у період дії воєнного стану в Україні, достовірно знаючи, що об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , не зруйнований у результаті бойових дій терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України, 08 травня 2024 року (точне місце в ході досудового розслідування не встановлено), за допомогою мобільного додатку Порталу Дія (Дія) на електронному пристрої, що належить ОСОБА_9 , з номеру мобільного телефону НОМЕР_1 , здійснив реєстрацію заяви на послугу «компенсація за знищене майно».

18 червня 2024 року вказана заява надійшла у реєстр пошкодженого та знищеного майна та зареєстрована за № ЗВ-18.06.2024-113055.

У дальшому, на початку липня 2024 року, виконавець злочину ОСОБА_4 , діючи в інтересах ОСОБА_9 , організував виготовлення звіту про проведення технічного обстеження об`єкта у зв`язку з пошкодженням внаслідок поза проєктних впливів (пожежі, стихійні лиха, аварії, воєнних дій або терористичних актів) (далі за текстом - технічний звіт), за участі кваліфікованого експерта з технічного обстеження будівель та споруд ОСОБА_18 .

В цей же час, ОСОБА_4 з метою виготовлення та подальшого отримання технічного звіту про знищений об`єкт нерухомого майна, виконуючи роль виконавця злочину, з метою досягнення єдиного умислу, на початку липня 2024 року, точний час, дата та місце в ході досудового розслідування не встановлено, отримав від ОСОБА_9 фотокопії: технічного паспорту на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3 ; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; паспорт громадянина України та ідентифікаційного коду на ім`я ОСОБА_10 ; фотозображення будинку, з фрагментами які мають відповідний ступінь пошкодження.

10 та 11 липня 2024 року, виконавець ОСОБА_4 , за допомогою месенджеру «Viber», надав фотокопії вище вказаних документів кваліфікованому експерту з технічного обстеження будівель та споруд ОСОБА_18 з метою виготовлення завідомо підробленого технічного звіту про проведення технічного обстеження об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , в частині визначення категорії пошкоджень об`єкта та загальної характеристики категорії пошкоджень об`єкта.

Після чого, виконавець ОСОБА_4 , 11 липня 2024 року із свого рахунку НОМЕР_2 за допомогою банківського перерахунку здійснила оплату у розмірі 6 000 грн. на банківський рахунок ОСОБА_18 НОМЕР_3 .

12 липня 2024 року, кваліфікований експерт з технічного обстеження будівель та споруд ОСОБА_18 , на виконання роботи по виготовленню звіту про проведення технічного обстеження № 120724-301 від 12 липня 2024 року та витягу з реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічне обстеження Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва ТО01:0522-9285-7436-7529 від 12 липня 2024 року зареєстрований Ф-ОП ОСОБА_19 , надав виконавцю злочину ОСОБА_4 зазначений звіт та витяг у паперовому вигляді з усіма реквізитами документу без фактичного проведення обстеження об`єкту нерухомого майна, використовуючи фотокопії документів та фотозображень, заздалегідь підготовлених організатором ОСОБА_9 та виконавцем ОСОБА_4 .

При цьому, 30 травня 2023 року розпорядженням №111 начальника Оскільської сільської військової адміністрації Ізюмського району Харківської області ОСОБА_20 утворено Комісію з розгляду питань щодо надання компенсації за знищенні об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України й затверджено Положення про неї, та з цього часу, вона почала свою роботу.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, дату та місце, але не пізніше 13 липня 2024 року, організатором ОСОБА_9 , здійснено засвідчення копії завідомо підроблених офіційних документів, а саме: заява на отримання компенсації на відновлення окремих категорій зруйнованих об`єктів нерухомого майна; свідоцтво про право власності на житловий будинок і господарські споруди; витяг з Державного реєстру речових прав; технічний паспорт на садибний (індивідуальний) будинок; витяг з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» та останнім голові комісії з розгляду питань щодо надання компенсації на знищені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України Оскільської сільської військової адміністрації Ізюмського району Харківської області ОСОБА_21 для подальшого розгляду заяви та прийняття відповідного позитивного рішення про отримання компенсації.

На підставі вище викладеного, організатором ОСОБА_9 за участі виконавця ОСОБА_4 , станом на подачу відповідних документів до Комісії, забезпечено необхідний збір матеріалів.

17 липня 2024 року у денний час доби під час засідання Комісії складено протокол №60, та у порядку денному розглянуто питання №699 про надання компенсації ОСОБА_10 за знищений об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_3 . При цьому, голова Комісії ОСОБА_21 всупереч відсутності необхідних документів, які б підтверджували або спростовували факт знищення об`єкту нерухомого майна внаслідок збройної агресії російської федерації проти України, наголосив, що зазначений об`єкт нерухомого майна дійсно знищений у результаті збройної агресії, що в свою чергу лягло в основу проведення голосування членами Комісії та прийняття рішення.

При цьому, голова Комісії ОСОБА_21 переконав членів Комісії у відсутності потреби здійснення виїзду на місце розміщення житлового будинку для його огляду та визначення його стану.

Внаслідок окреслених дій головою Комісії ОСОБА_21 створено умови для прийняття рішення Комісії № 699 від 17 липня 2024 року за заявою № 3В-18.06.2024-113055 від 18 червня 2024 року про надання ОСОБА_10 компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна, що розміщений за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 152, 0 кв.м. у розмірі 3 442 192 грн. 00 коп., згідно розрахованої формули.

22 липня 2024 року розпорядженням №1246 начальника Оскільської сільської військової адміністрації Ізюмського району Харківської області ОСОБА_20 затверджено рішення Комісії від 17 липня 2024 року №699, відповідно до якого ОСОБА_10 надано компенсацію за знищений об`єкт нерухомого майна у розмірі 3 442 192 грн. 00 коп. для фінансування придбання житла з використання житлового сертифікату.

14 серпня 2024 року у Реєстрі пошкодженого та знищеного майна сформовано сертифікат ДР-14.08.2024-155632, який дає право на отримання компенсації та сформовано заявку на бронювання коштів для фінансування придбання житла з використанням житлового сертифікату, що дало можливість групі осіб за попередньою змовою розпорядитись коштами державного бюджету України.

З метою досягнення кінцевої мети по досягненню реалізації злочинного умислу - заволодіння коштами державного бюджету України, шляхом обману, ОСОБА_9 від імені свого дідуся ОСОБА_10 , 28.02.2025 здійснив реалізацію житлового сертифікату на суму 3 442 192 грн. 00 коп., шляхом придбання об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_5 за вище вказану суму.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, об`єкт нерухомого майна (житловий будинок), що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , відноситься до пошкодженого майна та має 36,78 % руйнації. Відновлення об`єкту нерухомого майна (житлового будинку) можливе шляхом поточного або капітального ремонту, реконструкції, реставрації.

Таким чином, група осіб за попередньою змовою у складі організатора ОСОБА_9 за участі виконавця ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, у період дії воєнного стану в України, реалізували вчинення злочину та отримали компенсацію у вигляді права - придбання житла з використанням житлового сертифікату за знищений об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , у розмірі 3 442 192 грн. 00 коп., чим спричинили шкоду державному бюджету України в особі Мінінфраструктури, що відповідно до п. 4 Примітки 1 до ст. 185 КК України є особливо великим розміром.

На підставі вище викладеного, ОСОБА_4 , підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 190 КК України - виконавець, який у співучасті з іншими суб`єктами кримінального правопорушення безпосередньо вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах.

Вина організатора ОСОБА_9 та виконавця ОСОБА_4 , підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколами допиту свідків, оглядами місця події, протоколами впізнання особи за фотознімками, висновком судової будівельно-технічної експертизи, фактами вилучення документів, проведеними заходами негласних слідчих (розшукових) дій, зібраними іншими документами.

Водночас в ході досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 раніше не судимий, працює ФОП ОСОБА_4 , на обліку лікарів психіатра або нарколога не перебуває, однак вказані факти недостатньо свідчать про можливість належного виконання процесуальних обов`язків покладених на підозрюваного, у тому числі щодо забезпечення його явки до суду та правоохоронних органів, оскільки зазначені обставини існували на час вчинення злочину, який інкримінується, та не стали для нього стримуючим фактором, а тому не можуть бути достатніми для спростування наявності ризику переховування його від правосуддя.

А тому ОСОБА_4 , усвідомивши можливість отримання кримінального покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий термін, може переховуватись від органів досудового слідства та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, здійснювати вплив на свідків в тому числі осіб, які були задіяні у якості понятих, вчинити інше кримінальне правопорушення, що може привести до перешкоджання встановлення істини по справі, а тому наявні ризики для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 .

Органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 190 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких та карається позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років, що вказує на підвищену суспільну небезпеку як самого діяння, так і особи підозрюваного.

Таким чином, для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 .

Метою і підставами застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , згідно з п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на представника потерпілого, свідків, інших підозрюваних, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні ; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час досудового розслідування встановлено, що вище перелічені ризики обґрунтовані та наявні, оскільки:

По-перше, наявність зазначених ризиків обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 , хоча і раніше не судимий, перебуваючи на свободі, усвідомлюючи, що ним скоєно особливо тяжкий злочин, за який законом передбачається покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від слідства та суду на території України або за її межами, чим унеможливить досягнення завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України. (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України). Також суворість покарання за кримінальне правопорушення встановлена у межах позбавленням волі на строк від п`яті до дванадцяти років, що само по собі створює негативні наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання. Крім того вказані обставини створять складності явки або запізнення підозрюваної до органу досудового розслідування та суду, а відсутність міцних соціальних зв`язків лише це посилить.

По-друге, незважаючи на те, що у даному кримінальному провадженні вилучена значна кількість документів, якими підтверджується факт причетності підозрюваного ОСОБА_4 до інкримінованого кримінального правопорушення, однак досудове розслідування триває та на теперішній час встановлюється місце знаходження документів, які не були вилучені та досліджені в ході слідства, до яких можливо має доступ ОСОБА_4 та який може знищити, сховати або спотворити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України).

По-третє, не зважаючи, що причетність ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджується у тому числі і показами свідків та представника потерпілого, перебуваючи на волі, останній буде мати можливість здійснювати на них незаконний вплив, а також на інших підозрюваних у вказаному кримінальному провадженні, адже являється виконавцем у вчинені злочину, чим перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженні. ОСОБА_4 розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, бажаючи уникнути передбаченого законодавством покарання за вчинений злочин, може самостійно або заручившись підтримкою інших осіб, здійснити вплив на свідків, понятих, благаючі, умовляючи, погрожуючи їм або шляхом підкупу, щоб вони відмовились від своїх показань, які вони надали на досудовому розслідуванні та в подальшому будуть надавати при судовому розгляді з метою уникнути покарання за вчинений злочин. При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

По-четверте, підозрюваний ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, з метою уникнення від відповідальності спільно з організатором злочину ОСОБА_9 може вчинити дії направленні на штучну руйнацію конструкційних елементів споруди з метою створення вигляду руйнації в наслідок збройної агресії рф проти України будинку розташованого за адресою: Харківська область, Ізюмський район, с. Заводи, вул. Перемоги, 8, відомості щодо якого досліджується органом досудового розслідування. Маючи безпосередній доступ до будинку із залученням третіх осіб які мають кваліфікаційний сертифікат експерта виготовити технічний звіт про ступінь руйнації яка б дорівнювала 81-100%. ОСОБА_4 окрім іншого має в системі Державного бюро розслідувань України знайомих, у зв`язку з чим має стійкі та впливові соціальні зв`язки. (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України).

По-п`яте, враховуючи обставини інкримінованих злочинів, наявні підстави вважати, що ОСОБА_4 виконуючи роль виконавця, продовжить вчинення інших кримінальних правопорушень з метою заволодіння бюджетними грошовими коштами. Крім того, органом досудового розслідування встановлюється факт причетності ОСОБА_4 до аналогічних злочинів на території Ізюмського району Харківської області. (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Зважаючи на викладене вище, у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що ризики, передбачені п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні.

Перевірка достовірності підстав неявки підозрюваного до органу досудового розслідування або суду вимагатимуть від сторони обвинувачення певного часу, що в свою чергу призведе до необґрунтованого затягування строків досудового розслідування та створить можливості для ОСОБА_4 незаконно впливати на свідків, понятих, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні. В той же час останній перебуваючи на волі не буде позбавлений можливості спілкування як особисто, так і з використанням мобільного зв`язку, з метою здійснювати вплив на інших учасників кримінального провадження.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання пов`язана з тим, що особисте зобов`язання є найбільш м`яким запобіжним заходом та відповідно до п. 2 ст. 179 КПК України - однією з ознак виконання особистого зобов`язання є те що підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду, та його застосування не достатнє для забезпечення виконання підозрюваним його обов`язків у цьому кримінальному провадженні, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 може змінювати місце тимчасового мешкання та як наслідок може чинити тиск на свідків.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 , у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що до сторони обвинувачення та суду не було звернення із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю доставити його до суду на першу вимогу.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 , у вигляді домашнього арешту та домашнього арешту в нічний час пов`язана з тим, що органом досудового розслідування встановлено, що обрання відносно ОСОБА_4 вказаного запобіжного заходу створить передумови вчинення тиску на свідків, понятих у вказаному кримінальному провадженні. Крім цього підстав для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою, зокрема домашнього арешту, немає, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину. Тяжкість злочину, у якому підозрюється ОСОБА_4 , обставини, за яких він був скоєний, вказують на існування цілком реальних ризиків, що застосування до підозрюваного іншого, окрім як тримання під вартою, запобіжного заходу, надасть йому можливість впливати на свідків, понятих, спеціалістів.

Зазначені ризики та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів підтверджується наявними матеріалами кримінального провадження.

За таких обставин застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищевказаним ризикам, також суворість покарання за кримінальне правопорушення та особистість підозрюваного свідчить про те, що наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнані як менш небезпечними ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарання.

З метою запобігання вищевказаним ризикам необхідно обрати підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З огляду на те, що органом досудового розслідування доведено та підтверджено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що підозрюваний ОСОБА_4 має можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, понятих, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, тому що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання, а також беручи до уваги вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні яких він підозрюється, його майновий стан та інші обставини, приймаючи до уваги особливу суспільну небезпеку протиправних дій ОСОБА_4 для запобігання вказаним ризикам об`єктивно необхідним є обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років.

Враховуючи викладене, в ході досудового розслідування встановлено, наявність вищевказаних ризиків, таким чином, з метою забезпечення належного проведення усіх необхідних процесуальних дій для забезпечення повного, всебічного, об`єктивного та неупередженого проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, наявна обґрунтована необхідність щодо обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи, що ОСОБА_4 в умовах воєнного стану в Україні, вчинив особливо тяжке кримінальне правопорушення, яке створює в очах громадян та суспільства в цілому, негативне враження безладдя, безкарності та з метою забезпечення дієвості правоохоронних органів у боротьбі зі злочинністю, має у власності квартиру, нежитлову нерухомість, будинок та землю сільськогосподарського призначення заволодів бюджетними коштами на загальну суму 3 442 192 грн. 00 коп., є виконавцем злочину корисливого характеру, обрання більш м`якого запобіжного заходу унеможливить запобігання зазначеним ризика, доцільно застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

В той же час орган досудового розслідування при визначенні розміру застави просить врахувати обставини вчинення ОСОБА_4 особливо тяжкого злочину, який в умовах сьогодення, тобто дії воєнного стану, є неприпустимий, суми грошової вигоди, щодо заволодіння грошовими коштами 3 442 192 грн. 00 коп. шляхом обману, чим спричинено шкоду державному бюджету України в особі Мінінфраструктури. Крім цього, зухвалість та конспіративність дій ОСОБА_4 вказує на цілком реальні припущення щодо того, що подібного роду злочини вчиняються регулярно і систематично, враховуючи налагодженість схеми отримання компенсації за знищене майно в наслідок збройної агресії рф проти України, що є виключною обставиною та повинно бути враховано під час вирішення питання щодо розміру застави.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КК України у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, у вчиненні тяжкого злочину, покладених на нього обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Разом з цим, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого, не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

А тому розмір застави прошу визначити 1050 прожиткових мінімумів доходів громадян, що становить 3 мільйони 494 тисяч 400 гривень, що відповідає розміру заподіяних злочином збитків.

В судовому засіданні прокурор - начальник Барвінківського відділу Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , посилаючись на наявність ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України та вказав, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, які визначені статтею 177 КПК України.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просила відмовити у його задоволенні. Посилалась на необґрунтовану підозру, яка пред`явлено ОСОБА_4 , а також ще, що органом досудового розслідування ризики, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України не підтверджені. Зазначила, що поза увагою органом досудового розслідування було залишено наявність у ОСОБА_4 міцних соціальних зв`язків за місцем проживання та його попередньої поведінки, що полягала у повному виконанні покладених на нього обов`язків. Також вказала, що припущення органу досудового розслідування щодо можливих дій ОСОБА_4 спрямованих на перешкоджання кримінальному провадженню, в тому числі впливу на учасників кримінального провадження та спотворення речей і документів не підтверджуються матеріалами кримінального провадження. Звернула увагу на те, що ОСОБА_4 раніше не судимий, повідомлень про підозру в інших кримінальних правопорушень йому вручено не було, матеріали справи не містять інформації щодо здійснення відносно ОСОБА_4 досудового розслідування в іншому кримінальному провадженні. Захисник одночасно зазначає, що запобіжний захід у вигляді арешту у нічний час та покладення на підозрюваного обов`язків, визначених частиною 5 статті 194 КПК України, здатний запобігти ризикам, про які зазначено у клопотанні стороною обвинувачення, а забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного. Підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, перебуває у зареєстрованому шлюбі та виховує малолітню доньку - ОСОБА_22 , на його утриманні також знаходяться непрацездатні батьки - ОСОБА_23 та ОСОБА_24 . Дружина підозрюваного, ОСОБА_25 офіційно не працевлаштована, а тому підозрюваний є єдиним годувальником сім`ї. Також сторона захисту звернула увагу на стан здоров`я матері підозрюваного, яка у період з 23.01.2026 року по 02.02.2026 рік проходила стаціонарне лікування у КНП ХОР «Обласний кардіологічний центр» і наразі потребує постійного стороннього догляду та лікування та підозрюваний здійснює догляд за батьками. Окрім цього, сторона захисту зазначає, що розмір застави, визначений органом досудового розслідування є завідомо непомірним для підозрюваного, членів його сім`ї і близьких родичів та ґрунтується виключно на розмірі завданої шкоди та призводить до неможливості виконання застави, адже органом досудового розслідування не зазначено виключних випадків застосування розміру застави, який у більш ніж 3 рази перевищує межі, визначені у пункті 3 частини 5 статті 182 КПК України. Враховуючи викладене, сторона захисту вважає. Що запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є належною та достатньою альтернативою триманню під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника та заперечував проти задоволення клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя, вислухавши думку сторін кримінального провадження та дослідивши надані докази, встановив наступне.

СВ Ізюмського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000020 від 06.01.2026 року за підозрами організатора вчинення злочину ОСОБА_9 та виконавця ОСОБА_4 , які вчинили заволодіння коштами державного бюджету України належними Міністерству інфраструктури України в сумі 3 442 192 грн. 00 коп., шляхом обману, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2, 3 статті 27, частиною 2 статті 28, частиною 5 статті 190 КК України.

26.01.2026 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених частиною 2 статті 27, частиною 2 статті 28, частиною 5 статті 190 Кримінального кодексу України.

Кримінальним процесуальним кодексом України визначено мету, підстави та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Так, статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

В обґрунтування застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, орган досудового розслідування посилається на забезпечення виконання підозрюваного покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на представника потерпілого, свідків, інших підозрюваних, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину в умовах воєнного стану, а також наявність вищезазначених ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити зазначені вище дії.

Щодо доводів сторони захисту про необґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб запобіжний захід по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання». В тому числі і оцінка свідчень, які отриманні адвокатом при опитуванні відповідних осіб.

Повідомлена ОСОБА_4 підозра, станом на час розгляду даного клопотання, відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182).

Слідчий суддя зазначає, що на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя не вирішує питання наявності в діянні особи складу кримінального правопорушення та винуватості особи у вчиненні такого правопорушення, які вирішуються судом при ухваленні вироку, відповідно до вимог частини 1 статті 368 КПК України, а лише встановлює наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, на підставі поданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.

З огляду на те, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, суд лише на підставі розумної та об`єктивної оцінки отриманих доказів визначає чи виправдовують вони в своїй сукупності факт проведення досудового розслідування та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яка є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходу забезпечення кримінального провадження.

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 27, частиною 2 статті 28, частиною 5 статті 190 Кримінального кодексу України.

Вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою.

Щодо існування ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, слідчий суддя зазначає наступне.

Згідно частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею177 КПК України.

Слідчий суддя також вважає встановленим існування ризиків, передбачених пукнтом 1, 2, 3, 4, 5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного ОСОБА_4 переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, експертів, інших підозрюваних у вказаному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню фншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, яке відноситься до особливо тяжкого злочину. Санкція частини 5 статті 190 Кримінального кодексу України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна.

Очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому слідчий суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочинів, в яких підозрюється ОСОБА_4 у сукупності з іншими обставинами.

Також, ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, які на даний час органом досудового розслідування не виявлені, оскільки на теперішній час досудове розслідування ще триває та встановлюються місце знаходження інших документів, які мають значення для даного кримінального провадження.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, експертів, інших підозрюваних, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків, експертів, інших підозрюваних існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків, експертів, інших підозрюваних та дослідження їх судом.

Вищезазначене дає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони підозрюваного або інших зацікавлених осіб, як на свідків, експертів, інших підозрюваних, так і на інших невстановлених органом досудового розслідування осіб.

Також слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення щодо ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки у разі перебування підозрюваного на свободі він матиме реальну можливість для впливу на перебіг розслідування іншими способами, зокрема: повідомляти третім особам відомості про хід і напрям досудового розслідування, узгоджувати поведінку з невстановленими особами, яких слідство перевіряє на причетність до кримінального правопорушення, створювати штучні версії та/або пояснення подій, ускладнювати проведення запланованих слідчих (розшукових) та процесуальних дій. З урахуванням того, що у провадженні фігурує невстановлена особа, з якою, перебування підозрюваного на волі об`єктивно підвищує ризик координації з метою унеможливлення встановлення всіх обставин кримінального правопорушення та причетних осіб.

Також достатньо обґрунтованим є ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється.

Окрім того, слідчий суддя враховує, що на даний час не всі ділянки державного кордону України контролюються українською владою, а тому, на переконання слідчого судді, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема незаконно перетнути державний кордон України з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Тому, доводи сторони захисту про недоведеність вищезазначених ризиків не спростовують наведених вище висновків слідчого судді. При цьому, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Окрім того, вивченням особи встановлено, що ОСОБА_4 здійснює господарську діяльність, як фізична особа-підприємець, одружений, має на утриманні доньку - ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , також має на утриманні батьків, які є пенсіонерами - ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , має офіційне місце реєстрації, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 суд враховує наступні обставини, передбачені статтею 178 КПК України: 1) вагомість наявних доказів, які містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме: протоколами допиту свідків, оглядами місця події, протоколами впізнання особи за фотознімками, висновком судової будівельно-технічної експертизи, фактами вилучення документів, проведеними заходами негласних слідчих (розшукових) дій, зібраними іншими документами; 2) тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , а саме санкція статті, якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна; 3) наявність обґрунтованого повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищевказаних ризиків. Однак, враховуючи реальне існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, враховуючи особу підозрюваного, наявні підстави вважати, що підозрюваний може продовжити злочинну діяльність, суд вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому обирає відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Суд вважає, що ризик вчинити інше кримінальне правопорушення та переховування від правоохоронних органів є настільки вагомим, що інший більш м`який запобіжний захід не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Посилання захисника на те, що запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час забезпечить процесуальну поведінку підозрюваного, є неприйнятними, оскільки доведені стороною обвинувачення ризики та обставини інкримінованого кримінального правопорушення, позбавляють на даному етапі кримінального провадження застосувати саме домашній арешт, що у свою чергу не позбавляє права обвинуваченого скористатись можливістю внесення застави як гарантії належного виконання покладених на нього обов`язків.

Враховуючи характер інкримінованих кримінальних правопорушень, суд зазначає про відсутність стримуючих факторів, які б могли у достатній мірі запобігти продовженню протиправної діяльності, однією з цілей якої було отримання прибутку.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

Разом з тим, відповідно до статті 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті (частина 3 статті 183 КПК України).

Частиною 4 статті182 КПК України визначено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 3 частини 5 статті 182 КПК України).

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні. Розмір застави повинен визначатися виходячи з особи обвинуваченого, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховувати той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки обвинуваченого в суд достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого, щоб не здійснити втечу.

Разом з цим, при визначенні розміру застави слід не допускати встановлення такого її розміру, що є завідомо непомірним для особи та призводить до неможливості виконання застави. З одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Слідчий суддя вважає, що розмір застави, яку просить визначити орган досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_4 у розмірі 3 494 400,00 грн. є непомірною для підозрюваного, членів його сім`ї та близьких родичів та ґрунтується виключно на розмірі завданої шкоди.

Слідчий суддя вважає, що органом досудового розслідування не доведено наявність виключних випадків для визначення застави особі, підозрюваній у вчиненні особливо тяжкого злочину, у розмірі, який перевищує максимальний розмір, установлений пунктом 3 частини 5 статті 182 КПК України.

У рішенні від 13 січня 2022 року у справі «Істоміна проти України» Європейський суду з прав людини, аналізуючи обґрунтування тримання підозрюваного під вартою та визначення розміру застави, зазначив що гарантія, передбачена п.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, покликана забезпечити не відшкодування будь-якої шкоди, завданої внаслідок передбачуваного злочину, а лише присутність обвинуваченого у судовому засіданні.

Тому розмір застави має встановлюватися головним чином з огляду на особу підозрюваного, належне йому майно та його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на ступінь впевненості, що можлива перспектива втрати застави або вжиття заходів проти поручителів у випадку його неявки у судове засідання буде достатнім стримуючий фактором, щоб позбавити його бажання втекти.

Оскільки відповідне питання є основоположним правом на свободу, гарантованим статтею 5 Конвенції, органи державної влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так і для вирішення питання про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин слідчий суддя, приходить до висновку, що визначення застави у розмірі, який відповідає шкоді, заподіяній кримінальним правопорушенням, тобто 3 494 400,00 грн., може порушити права, які гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи дані про особу підозрюваного, його репутацію, майновий та сімейний стан, вік та стан здоров`я, інші обставини, передбачені статтею 178 КПК України, водночас беручи до уваги тяжкість інкримінованого злочину та його наслідки, суд вважає за необхідне визначити ОСОБА_4 заставу у розмірі, передбаченому частиною 5 статті 182 КПК України, а саме у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 665 600 грн., з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК України.

На переконання суду, такий розмір застави буде співмірним з існуючими в кримінальному провадженні ризиками та в разі її внесення зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК України.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 206, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Ізюмського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000020 від 06.01.2026 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених частинною 2 статті 27, частиною 2 статті 28, частиною 5 статті 190 Кримінального кодексу України - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів - тобто до 03 квітня 2026 року.

Визначити суму застави у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 665 600 (шістсот шістдесят п`ять тисяч шістсот) грн. 00 коп., яку можливо внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області (рахунок UA0006674, МФО 820172, код отримувача 26281249, банк отримувача ДКСУ, м. Київ, призначення платежу - застава згідно КПК по справі №638/421/26 від 03.02.2026 року, за (ПІБ) ______ (Шевченківський районний суд м. Харкова).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

При внесенні визначеної суми застави, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти - звільнити.

У разі внесення застави, на підставі частини 5 статті 194 КПК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за першою вимогою; 2) не відлучатися із населеного пункту, який буде встановлено та в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) здати на зберігання слідчому СВ Ізюмського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, який здійснює досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000020 від 06.01.2026 року свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в України.

Визначити 2-місячний термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави, з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави має бути наданий уповноваженій службовій особі слідчого ізолятору.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, яка не може тривати більше одного робочого дня, уповноважена службова особа слідчого ізолятору негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти та повідомити усно і письмово слідчому СВ Ізюмського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, який здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, прокурора у даному кримінальному провадженні та слідчого суддю Шевченківського районного суду м. Харкова.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави. Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в той же строк, з моменту вручення їй копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 03.02.2026 року.

Слідчий суддя:

Копію ухвали отримав:

«____»_____2026 р.___ год.____ хв.__________ ( ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 )