Дата документу 18.09.2025
Справа № 334/7806/25
Провадження № 1-кс/334/2361/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Дніпровського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання дізнавача СД Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000010 від 27.07.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

установив:

до суду надійшло вищевказане клопотання про арешт майна узгоджене із процесуальним прокурором прокурором Бердянської окружної прокуратури ОСОБА_4 .

В обґрунтування свого клопотання слідчий вказав про те, що 26.07.2025 року в період часу з 06.59 год., до 14.30 год., невстановлена особа, діючи умисно, з корисливих мотивів, за допомогою «messenger» у соціальній мережі «Facebook», під приводом обміну валют, шахрайським шляхом, заволоділа належними ОСОБА_5 грошовими коштами у сумі 12000 гривень, які остання добровільно, 26.07.2025 о 14.24 год., перерахувала однією транзакцією з банківської картки « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_1 , на банківську картку НОМЕР_2 , чим завдала ОСОБА_5 , майнову шкоду на вищевказану суму. (ЄО № 508 від 26.07.2025, цивільна, під приводом обміну валют).

Згідно рапорту дізнавача СД Бердянського РВП ОСОБА_3 , 27 липня 2025 року, за допомогою месенджеру «Viber» було здійснено дзвінок заявниці ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 , на номер НОМЕР_3 . В ході телефонної розмови з останньою, вона пояснила, що на теперішній час вона фактично мешкає у Польші, у зв`язку з чим з`явитись на допит не має можливості.

Під час бесіди ОСОБА_5 пояснила, що 25.07.2025 вона використовуючи соціальну мережу «Facebook», у групі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » розмістила оголошення із проханням допомогти вигідно обміняти гривні на польські злоти. Після чого 26.07.2025 о 06 годині 59 хвилин, у додатку «messenger» соціальної мережі «Facebook» їй написала раніше незнайома їй жінка підписана як ОСОБА_6 з пропозицією зустрітися в м. Єленої Гури, для обміну грошима, однак на зазначену пропозицію ОСОБА_5 відмовилась. Після чого через деякий час 26.07.2025 заявниці знову написала ОСОБА_6 , та запропонувала здійснити обмін валют дистанційно, на що ОСОБА_7 погодилась. Далі під час листування у додатку «messenger», вони домовились, що заявниця перерахує грошові кошти у сумі 12000 гривень на банківську картку НОМЕР_2 , після чого ОСОБА_6 здійснить переказ 1096 злотих на номер телефону ОСОБА_5 .

В подальшому 26.07.2025 о 14 годині 24 хвилин, заявниця зі своєї банківської картки банку « ІНФОРМАЦІЯ_4 » НОМЕР_1 перерахувала грошові кошти у сумі 12000 гривень на банківську картку НОМЕР_2 .

Далі заявниця повідомила ОСОБА_6 про те що перерахувала грошові кошти, та на прохання останньої скинула скіншот підтверджуючий відправлення коштів, після чого ОСОБА_6 просила почекати, бо їй необхідно зв`язатись із власником картки, уточнити чи надійшли грошові кошти, а через деякий час заблокувала її у додатку «messenger» соціальної мережі «Facebook».

Після чого ОСОБА_5 зрозуміла що стала жертвою шахрайських дій що спричинило їй матеріальний збиток на загальну суму 12000 гривень, та звернулась до поліції.

Таким чином ОСОБА_5 була завдана майнова шкода на суму 12000 гривень.

У ході проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженню установлено, що ОСОБА_5 з власної банківської картки банку АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » № НОМЕР_1 здійснила переказ грошових коштів в сумі 12000 гривень на банківську картку № НОМЕР_2 АТ « ІНФОРМАЦІЯ_5 », яка належить особі, яка вчинила вказане кримінальне правопорушення.

В подальшому 19.08.2025 на підставі постанови прокурора Бердянської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 про тимчасовий доступ до речей і документів, старшим дізнавачем СД Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області капітаном поліції ОСОБА_8 , було здійснено тимчасовий доступ до речей і документів які перебувають у володінні АТ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » та містять відомості про власника, та рух грошових коштів по банківській картці № НОМЕР_2 .

Під час огляду вилученої 19.08.2025 у АТ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » інформації, було встановлено, що банківська картка № НОМЕР_2 емітована на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІНН НОМЕР_4 , адреса мешкання: АДРЕСА_2 , прив`язана до банківського рахунку НОМЕР_5 . Встановлено, що 26.07.2025 о 14:25, на банківську картку № НОМЕР_2 прив`язану до банківського рахунку НОМЕР_5 , були зараховані грошові кошти в сумі 12000 гривень. В подальшому з банківської картки № НОМЕР_2 прив`язаної до банківського рахунку НОМЕР_5 , здійснювались розрахунки за кордоном у Польші.

Дізнавач до судового засідання надав суду письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутності, підтримав свої вимоги та просив накласти арешт.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Так, згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Таким чином, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні збереження такого, знищення, що в свою чергу суттєво ускладнить процес встановлення істини по кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Керуючись статями 98, 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні №0000010 від 27.07.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України задовольнити.

Накласти арешт на грошові кошти у розмірі 12000 (дванадцять тисяч) гривень, що знаходяться на банківському рахунку НОМЕР_5 відкритого на ім`я ОСОБА_9 в АТ « ІНФОРМАЦІЯ_5 ».

Ухвала про арешт виконується негайно.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1