ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді - доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора

в режимі відеоконференції ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора Західної окружної прокуратури м.Дніпра ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Чечелівського районного суду м.Дніпра від 29 жовтня 2025 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001227 від 02 жовтня 2025 року, щодо

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

місце народження: м. Дніпропетровськ,

зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Чечелівського районного суду м.Дніпра від 29 жовтня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 ДРУП №1 ГУ НП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_8 , яке погоджене прокурором Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0001227 від 02.10.2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України. Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , в межах строку досудового розслідування кримінального провадження №0001227, тобто до 06 грудня 2025 року. Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки, строком до 06.12.2025 року: цілодобово не залишати без дозволу слідчого, прокурора або суду місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за винятком необхідності отримання невідкладної медичної допомоги та переміщення до найближчого укриття на час дії сигналу «Повітряна тривога»; прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця навчання; утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у цьому кримінальному провадженні.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурором доведено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, підозрюваний, намагаючись уникнути покарання може незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні. Разом з цим, в судовому засіданні встановлено, що підозрюваний ОСОБА_7 раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки та постійне місце проживання у м. Дніпрі, на його утриманні перебуває дружина, син 2018 р.н. та матір пенсійного віку. Ризик, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування або суду прокурором не доведений і не знайшов свого підтвердження під час судового засідання, оскільки з часу повідомлення про підозру та до часу розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою минув значний проміжок часу, підозрюваний від органів досудового розслідування та суду не переховувався, за кожною вимогою з`являвся до слідчого, прокурора та суду та виконував покладені на нього обов`язки належним чином. Враховуючи особу підозрюваного слідчий суддя вважав, що прокурором не доведено, що застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не зможе запобігти ризику, передбаченому п.3 ч.1 ст.177 КПК України, тому дійшов висновку, що клопотання прокурора про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволенню не підлягає. При цьому, суд вважав можливим застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування кримінального провадження №0001227, з покладанням певних обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, що буде достатнім запобіжним заходом, який забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання визначеному ризику і в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в частині обрання запобіжного заходу, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора Західної окружної прокуратури м.Дніпра ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 та застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги прокурор посилається на те, що суд першої інстанції при обранні запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту не врахував, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, тому може переховуватися від органів слідства та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України. Зазначає, що підозрюваний не має постійного офіційного місця роботи, тому відсутні достатні соціальні важелі впливу, що зможуть утримати підозрюваного за місцем проживання. Також вважає наявними ризики, передбачені п.2 ч.1 ст.177 КПК України знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки підозрюваний знає точне місце вчинення кримінального правопорушення і є реальні підстави вважати, що він може повернутися на місце вчинення з метою знищення або спотворення речових доказів; п.3 ч.1 ст.177 КПК України незаконно впливати на свідків та потерпілого, оскільки останні є знайомими підозрюваного, таким чином, шляхом погроз або вмовлянь підозрюваний може впливати на зміну або відмову від показань, які надано під час розслідування; п.5 ч.1 ст.177 КПК України вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки ОСОБА_9 не має офіційного місця роботи, а разом з цим й постійного джерела доходу, тож необхідність у забезпеченні своєї життєдіяльності та покритті базових фізіологічних потреб може спонукати його до вчинення нових, зокрема, корисливих правопорушень.

В апеляційній скарзі підозрюваний просить скасувати ухвалу слідчого судді від 29 жовтня 2025 року в частині застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та постановити нову, якою застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час з 21:00 до 06:00 год. за адресою: АДРЕСА_1 , строком до закінчення досудового розслідування.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги підозрюваний посилається на те, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушення не може бути підставою для застосування суворого запобіжного заходу, у цьому разі порушується право на свободу людини. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід, зокрема, у вигляді нічного домашнього арешту, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Зауважує, що він з`являвся до слідчого за першим викликом, самостійно прибув до суду для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, що свідчить про відсутність наміру переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Крім того, зазначає, що він має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, де проживає разом з дружиною, малолітнім сином та матір`ю пенсіонеркою, являється єдиним годувальником сім`ї, тривалий час працював офіційно, що підтверджує його законослухняність. Щодо ризику впливу на свідків та потерпілого зазначає, що майже за 30 днів з моменту вчинення інкримінованого йому діяння ніхто зі свідків, ні потерпілий не зверталися до поліції чи прокуратури із заявами про те, що він вчиняє відносно них вплив з метою зміни своїх показань. Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення вказує, що він має роботу, сім`ю, раніше не судимий, не притягувався ні до адміністративної, ні до кримінальної відповідальності, веде законослухняний спосіб життя, що підтверджує відсутність схильності до вчинення кримінальних правопорушень. Також зазначає, що застосування відносно нього цілодобового домашнього арешту є надмірним обмеженням його прав. Вважає, що нічний домашній арешт є достатнім та пропорційним запобіжним заходом, який забезпечить належну процесуальну поведінку та виконання ним всіх покладених обов`язків.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який просив задовольнити вимоги його апеляційної скарги та скасувати ухвалу слідчого судді, думку підозрюваного, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просив задовольнити вимоги його апеляційної скарги, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В силу ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його проживання, в тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Розглядаючи клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу, слідчий суддя заслухав доводи сторін кримінального провадження і дійшов висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту на строк до 06 грудня2025 року з покладанням на нього певних обов`язків у відповідності до вимог ст.194 КПК України, посилаючись на наявність обставин, передбачених ст.178 КПК України.

Як слідує з матеріалів провадження, в провадженні СВ ВП №1 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001227 від 02 жовтня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

06 жовтня 2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, що виразилося у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

З наданих матеріалів вбачається, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 02.10.2025 року від ОСОБА_10 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 , протоколом огляду місця події від 02.10.2025 року за адресою: м.Дніпро, вул. Юрія Кондратюка, буд.26; протоколом огляду місця події від 02.10.2025 року за адресою: АДРЕСА_2 ; постановами про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 03.10.2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 02.10.2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 03.10.2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 03.10.2025 року, а також іншими зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності.

Слідчий звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосовуючи до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, відповідно до вимог ст. 178 КПК України слідчий суддя врахував вагомість доказів винуватості підозрюваного, тяжкість покарання за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, доведеність ризику, передбаченого ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний, намагаючись уникнути покарання може незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, а також те, що підозрюваний ОСОБА_7 раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки та постійне місце проживання у м. Дніпрі, на його утриманні перебуває дружина, син 2018 р.н., матір пенсійного віку, та прийшов до висновку, що доцільно застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки прокурором належним чином не було доведено неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на наявність ризиків, передбачених п.п.1,2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного переховуватися від суду та органу досудового розслідування, а також знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду, оскільки в матеріалах справи відсутні та під час апеляційного перегляду не надано доказів на підтвердження вчинення підозрюваним дій, спрямованих на переховування від органу досудового розслідування та суду, або наявність будь-якого наміру знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

При цьому, апеляційним судом враховується, що слідчим суддею покладено на підозрюваного обов`язок цілодобово не залишати місце свого постійного проживання, а саме квартири АДРЕСА_3 . Виконання ухвали доручено органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, контроль за виконанням ухвали було доручено прокурору.

Вищевикладені обставини, на думку суду апеляційної інстанції, свідчать про маловірогідність можливості підозрюваного незаконно впливати на учасників кримінального провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення.

У рішенні по справі Александровська проти України від 25 березня 2021 року ЄСПЛ відзначив, що Конвенція вимагає, щоб під час обрання запобіжного заходу суди розглядали також і не пов`язані з позбавленням свободи заходи. При цьому рішення про тримання під вартою чи його продовження не може ґрунтуватися винятково на серйозності висунутих обвинувачень, а його обґрунтування не може бути абстрактним, узагальненим чи стереотипним.

Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його «пілотному» рішенні від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», рішенні від 29 вересня 2011 року у справі «Третьяков проти України», рішенні від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України» зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

На переконання апеляційного суду, зазначені в апеляційній скарзі прокурора доводи про неможливість застосування до ОСОБА_7 іншого більш м`якого запобіжного заходу та підстави, згідно з якими він просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження, не аргументовані переконливими обставинами та носять формальний характер, здебільшого посилаючись на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги підозрюваного дійшов висновку, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України, і цілодобовий домашній арешт в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Зазначені в апеляційній скарзі ОСОБА_7 доводи та підстави, згідно з якими він просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Щодо посилання підозрюваного на те, що він має бездоганну репутацію, міцні соціальні зв`язки, дружину, сина, матір-пенсіонерку, має постійне місце проживання, до кримінальної відповідальності раніше не притягався, слід зазначити, що слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого враховані дані обставини та надана їм належна оцінка.

Враховуючи вищевикладене апеляційний суд вважає, що слідчий суддя при обранні запобіжного заходу ОСОБА_7 у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України дослідив та достатньою мірою взяв до уваги фактичні обставини, що підлягають врахуванню згідно ст. 178 КПК України. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що всі обставини, враховані судом, у сукупності дають достатні підстави для обрання цьому підозрюваному запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_7 відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, тому апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, а отже в задоволенні вимог апеляційних скарг прокурора та підозрюваного слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_7 та прокурора Західної окружної прокуратури м.Дніпра ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Чечелівського районного суду м.Дніпра від 29 жовтня 2025 року про відмову в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 та застосуванні відносно нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ _________________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4