Номер провадження: 11-сс/813/1785/25
Справа № 519/1603/25 "Е"1-кс/519/337/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

апелянта ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Південного міського суду Одеської області від 25 серпня 2025 року про залишення без розгляду скарги на постанову слідчого від 27 червня 2025 року про закриття кримінального провадження № 0000312, внесеного до ЄРДР 02 липня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч .1 ст. 194 КК України,-

установив:

Зміст оскарженого судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було залишено без розгляду скаргу ОСОБА_6 на постанову слідчого від 27 червня 2025 року про закриття кримінального провадження № 0000312, внесеного до ЄРДР 02 липня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч .1 ст. 194 КК України.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що участь скаржника під час розгляду скарги є обов`язковою, однак ОСОБА_6 22 серпня 2025 року та 25 серпня 2025 року у судові засідання не з`явилась, клопотання про відкладення судового засідання не подала.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій зазначила, що не погоджуються з ухвалою слідчого судді та вважає її протиправною та ухваленою з істотним порушенням норм процесуального права. По суті вимог апеляційної скарги апелянт зазначила таке:

- слідчий суддя не перевірив належності повідомлення скаржника про час та дати судового розгляду, невірно облікував перебіг процесуальних строків:

1.Щодо неприбуття до суду за повісткою на 22.08.2025. Так, заявою від 20.08.2025 слідчий суддя повідомлявся скаржницею про неможливість прийняття участі у справі через її зайнятість на навчанні, яке віддулося з 18 по 20 серпня 2025 у місті Варшава в Польщі. Таким чином, слідчий суддя не врахував часу, необхідного скаржниці на повернення до м. Одеса, тому призначив судове засідання за власною ініціативою, без попереднього погодження дати та часу із скаржницею на 22.08.2025. У свою чергу, повістка про виклик до суду на 22.08.2025 надійшла в електронний особистий кабінет тільки 21.08.2025 об 19:40 год.

2.Щодо неприбуття до суду за повісткою на 25.08.2025. Повістку про виклик до слідчого судді в особистий кабінет отримано у п`ятницю 22.08.2025 об 20:40 год. На вихідних адвокат не займалася справами, приділяла увагу своїм дітям, тому до особистого кабінету не заходила, відповідно, повістку про виклик до суду на понеділок не бачила. Таким чином, за повісткою про виклик до суду, врученою в п`ятницю 22.08.2025 об 20.40 год, з урахуванням того, що 23.08. та 24.08 2025 року є вихідні дні, розпочати судове засідання слідчий суддя міг не раніше, ніж 28.08.2025. У свою чергу, 25.08.2025 апелянт була зайнята в проведенні оперативно-слідчих дій в ВП №2 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області, тобто, фізично перебувала в м. Біляївка Одеської області.

- залишивши скаргу без розгляду, слідчий суддя позбавив апелянта права на доступ до суду;

- прийняте процесуальне рішення - залишення скарги без розгляду не передбачене нормами КПК України.

Позиції учасників судового розгляду.

У судовому засіданні суду ОСОБА_6 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Оскільки прокуратура Одеської області належним чином повідомлена про дату, час і місце апеляційного розгляду, про поважні причини свого неприбуття не повідомила, з клопотанням про відкладання не зверталась, відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України її неприбуття не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частиною другою ст. 19 Конституції України встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 КПК України передбачено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Застосування належної правової процедури у кримінальному провадженні це встановлені кримінальним процесуальним законодавством способи реалізації норм кримінального процесуального права, що забезпечують досягнення цілей правового регулювання кримінальних процесуальних відносин у сфері порядку досудового розслідування та судового розгляду. Воно означає не лише те, що всі дії процесуальних суб`єктів мають відповідати вимогам закону, адже в такому випадку це завдання розчиняється в приписах засади законності. Такі дії мають виникати із наявних повноважень і перебувати в адекватному співвідношенні з конкретним процесуальним завданням, яке виникає в певний момент досудового розслідування і судового розгляду кримінального провадження. Таке адекватне співвідношення приводить до принципу пропорційності.

Належна правова процедура має застосування як під час судового розгляду, так і на стадії досудового розслідування.

Недотримання належної правової процедури тягне за собою порушення гарантованого кожному ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) права на справедливий суд.

Згідно з положеннями ст. 24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Главою 26 КПК України передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

Частиною 1 статті 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, що можуть бути оскаржені на досудовому провадженні, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Так, порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування регламентований положеннями ст. 306 КПК. І саме за результатами розгляду скарг, як це передбачено ст. 307 КПК, постановляється ухвала про: скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.

Тобто КПК України містить вичерпний перелік рішень, які можуть бути прийняті за результатами розгляду такої скарги.

Однак постановлення будь-якої з наведених ухвал за відсутності заявника не відповідатиме приписам частини третьої статті 306 КПК України.

Водночас, відкладення розгляду скарги призведе до порушення строку, встановленого частиною другою статті 306 КПК України, а також не гарантує прибуття у наступне судове засідання осіб, котрі не бажають брати у ньому участь.

Прийняття ж у такому випадку іншого рішення, крім зазначених у частині першій статті 307 КПК України, не пов`язаного з розв`язанням порушених у скарзі питань по суті (зокрема, про залишення скарги без розгляду) суперечитиме закріпленій у пункті 2 частини першої статті 7, статті 9 КПК засаді законності, оскільки відповідного способу вирішення скарги законом не передбачено. Тоді як згідно з частиною другою статті 19 Конституції України суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, у зазначеній ситуації суддя позбавлений можливості розглянути скаргу з дотриманням передбаченого КПК України порядку, адже будь-яке з прийнятих ним рішень суперечитиме тій чи іншій нормі процесуального права.

Неоднаковою є і судова практика застосування наведених положень КПК України, в тому числі не сформовано єдиних підходів із цього питання судами вищого рівня.

В узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12 січня 2017 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі - ВССУ) висловився про доцільність залишення скарги без розгляду в разі неприбуття в судове засідання скаржника, який заявив клопотання про розгляд скарги без його участі, а також належним чином повідомленого скаржника, який не з`явився на такий розгляд. Мотивуючи таку позицію, ВССУ звернув увагу на те, що залишення скарги без розгляду не позбавляє скаржника права повторно звернутися з такою скаргою в суд (пункт 7 узагальнення).

Водночас у постанові пленуму ВССУ від 07 лютого 2014 року № 4 «Про узагальнення судової практики розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» запропоновано інший спосіб дій слідчого судді за подібних обставин. Зокрема, частина четверта статті 163 КПК України містить імперативну вимогу щодо розгляду клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів за участю особи, яка його подала, аналогічну приписам частини третьої статті 306 цього Кодексу про обов`язкову участь скаржника у судовому розгляді скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора. На предмет застосування частини четвертої статті 163 КПК України ВССУ зазначив, що неявка без поважної причини в судове засідання сторони кримінального провадження, яка подала клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, свідчить про фактичне непідтримання клопотання і має розцінюватись як підстава для відмови в його задоволенні. Застосування такого підходу було визнано правильним незалежно від того, яка зі сторін кримінального провадження (обвинувачення чи захисту) звернулась до слідчого судді з відповідним клопотанням (підпункт 8 пункту 2.5 узагальнення).

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу, що узагальнення ВССУ має рекомендаційний характер та не містить висновку про те, як саме повинна застосовуватися норма права.

Водночас, колегія суддів апеляційного суду виходить з положень ч. 2 ст. 55, п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 7, ч. 6 ст. 9, ст. 24 КПК України, згідно з якими доступ до правосуддя є одним із основоположних принципів верховенства права, гарантованим Конституцією України.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає також право на розгляд справи. Право на розгляд справи означає право особи звернутися за захистом до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. Обов`язковою умовою дотримання цього права є те, що особі має бути забезпечена можливість реалізації зазначених прав без будь-яких обмежень, перешкод чи ускладнень. Можливість людини без перепон одержати судовий захист є головним змістовним аспектом поняття доступу до правосуддя.

Таким чином, на переконання колегії суддів апеляційного суду, з метою дотримання права особи на справедливий суд, а також дотримання розумних строків розгляду справи, у випадку належного повідомлення учасників провадження про час та місце розгляду скарги, у разі неявки останніх у судове засідання без поважних причин, слідчий суддя повинен розглянути подану скаргу у межах матеріалів, поданих до суду та прийняти одне із рішень, передбачених ч. 2 ст. 307 КПК України.

Ураховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що, залишаючи скаргу без розгляду у зв`язку з неявкою в судове засідання заявника, слідчий суддя позбавив його права на судовий захист, не дослідив належним чином доводи скарги, що призвело до невстановлення фактичних обставин у справі, які впливають на її правильне вирішення, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

З огляду на наведене, оскільки слідчим суддею допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду за скаргою у суді першої інстанції.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 32, 303, 306, 370, 404, 405, 407, 409, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Південного міського суду Одеської області від 25 серпня 2025 року про залишення без розгляду скарги на постанову слідчого від 27 червня 2025 року про закриття кримінального провадження № 0000312, внесеного до ЄРДР 02 липня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч .1 ст. 194 КК України,- скасувати.

Поставити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого від 27 червня 2025 року про закриття кримінального провадження № 0000312, внесеного до ЄРДР 02 липня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч .1 ст. 194 КК України, у суді першої інстанції, іншим слідчим суддею.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3