У Х В А Л А

Справа №348/2556/24

Провадження № 1-кп/348/133/25

20 жовтня 2025 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Надвірнянського районного суду клопотання обвинуваченого про його медичне обстеження незалежними медичними працівниками у об`єднаному кримінальному провадженні, за обвинувальним актом від 16.10.2024 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000311 відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та за обвинувальним актом від 15.04.2025 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000039 відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України,-

УСТАНОВИВ:

В провадженні Надвірнянського районного суду знаходиться об`єднане кримінальне провадження, за обвинувальним актом від 16.10.2024 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000311 відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та за обвинувальним актом від 15.04.2025 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000039 відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України.

У судовому засіданні від обвинуваченого ОСОБА_4 , який перебуває під вартоюпоступило письмове клопотання про зобов`язання працівників УВП № 12 провести щодо нього незалежне медичне обстеження фахівцями медичної установи, яка не підпорядкована установам виконання покарання для з`ясування можливості утримання його за станом здоров`я у місцях позбавлення волі.

В обґрунтування посилається на те, що його обвинувачують у скоєнні крадіжок мобільних телефонів у м.Надвірна Івано-Франківської області. Він вже тривалий час перебуває у приміщенні камерного типу слідчого ізолятора УВП та йому недостатньо надається медична допомога в умовах установи УВП 12, що негативно впливає на стан його здоров`я, яке погіршується з кожним днем. Просить клопотання задоволити.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого підтримав клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та просив задоволити.

Прокурор в судовому засіданні заперечила щодо задоволення клопотання. Вважає його безпідставним, зазначила, що обвинувачений також відбуває покарання по вироку від 16.04.2025, який набрав законної сили, тому обвинувачений може звернутися до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого він відбуває покарання на підставі п. 6 ч. 1 ст. 537 КПК України.

Дослідивши доводи клопотання, заслухавши думку учасників судового засідання, суд зазначає наступне:

Судом встановленно, що вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 16.04.2025 ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст.186 КК України. На підставі ч. 4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_4 остаточно визначено покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням у виді 4 років позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 25.06.2025. Початок строку відбуття покарання 16.04 2025.

Одночасно на розгляді Надвірнянського районного суду знаходиться об`єднане кримінальне провадження, за обвинувальним актом від 16.10.2024 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000311 відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та за обвинувальним актом від 15.04.2025 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000039 відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України. Запобіжний захід в об`єднаному кримінальному провадженні не обирався.

Крім того на розгляді Надвірнянського районного суду знаходиться кримінальне провадження № 0000063 від 01.03.2025, справа № 348/1412/25 відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України. В данному кримінальному провадженнні відносно обвинуваченого ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

З врахуванням відбування покарання ОСОБА_4 на підставі вироку від 16.04.2025, який набрав законної сили ухвалою Надвірнянського районного суду від 29.09.2025 у справі № 348/1412/25, відповідно до положень п. 12 ч. 1 ст. 537 КПК України, обвинуваченого ОСОБА_4 залишено тимчасово у ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» Міністерства юстиції України, до закінчення судового розгляду кримінального провадження № 0000063 від 01.03.2025, за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України.

Вирішуючи клопотання обвинуваченого щодо зобов`язання повести незалежне медичне обстеження суд виходить з наступного.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), положень ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод на державу-учасницю Конвенції покладено обов`язок захищати фізичне здоров`я осіб, позбавлених волі.

Держава має забезпечити належний захист здоров`я ув`язнених, зокрема шляхом надання необхідної медичної допомоги (п. 72 рішення ЄСПЛ від 18.12.2008 у справі «Ухань проти України», заява №30628/02).

Відповідно до пункту 138 рішення ЄСПЛ від 15.05.2012 у справі «Каверзін проти України» (Kaverzin v. Ukraine), заява № 23893/03, надання необхідної медичної допомоги особам у місцях тримання під вартою є обов`язком держави (див., наприклад, рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Ухань проти України» (Ukhan v. Ukraine), заява № 30628/02, пп. 72-74, з подальшими посиланнями). Встановлюючи те, чи виконали державні органи свої обов`язки з надання медичної допомоги особі, яка перебуває під вартою і під їхнім контролем, Суд має оцінити якість медичних послуг, наданих такій особі з урахуванням стану її здоров`я та «практичних вимог ув`язнення», і, якщо її було позбавлено адекватної медичної допомоги, з`ясувати, чи становило це нелюдське і таке, що принижує гідність, поводження на порушення статті 3 Конвенції (див. рішення у справах «Сарбан проти Молдови» (Sarban v. Moldova), заява №3456/05, п.78, від 4 жовтня 2005 року, «Алексанян проти Росії» (Aleksanyan v. Russia), заява №46468/06, п.140, від 22 грудня 2008 року, і «Євген Олексеєнко проти Росії» (Yevgeniy Alekseyenko v. Russia), заява №41833/04, п.104, від 27 січня 2011 року).

Положеннями ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» та ст. 6, 39, 72 Основ законодавства України про охорону здоров`я, передбачено, що особи, узяті під варту, мають право на надання їм медичної допомоги.

Відповідно до п. 2.3 Розділу ІІ «Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту», затвердженого наказом Міністерства юстиції України, МОЗ України №239/5/104 від 10.02.2012, медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО.

Під час медичного обстеження особи, узятої під варту, з метою встановлення діагнозу лікар медичної частини СІЗО використовує дані анамнезу, медичної документації, яка долучена до особової справи, результати огляду, дані лабораторних, рентгенологічних і функціональних методів дослідження. За необхідності керівництво СІЗО подає запит до закладу охорони здоров`я, який надавав медичну допомогу особі, узятій під варту, щодо результатів диспансерного, амбулаторного, стаціонарного нагляду або лікування.

У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз, начальник медичної частини СІЗО подає запит до керівництва СІЗО щодо направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку або залучення відповідного лікаря-фахівця закладу охорони здоров`я.

Згідно з вимогами п. 2.5 Розділу ІІ цього Порядку, консультування, обстеження і лікування фахівцями закладів охорони здоров`я (якщо воно можливе в умовах медичної частини СІЗО) здійснюється в медичних частинах СІЗО в присутності персоналу медичної частини.

Вимогами п. 2.7 Розділу ІІ цього Порядку визначено, що у разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Про необхідність проведення обстеження, яке потребує вивезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО.

Керівництво СІЗО забезпечує своєчасне направлення особи, узятої під варту, на обстеження до обраного лікарем медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 покликається на те, що в умовах СІЗО йому недостатньо надається медична допомога , що негативно вливає на стан його здоров`я та покликається на проведення незалежного медичногообстеження з метою з`ясування можливості утримання його за станом здоров`я у місцях позбавлення волі. Однак у своїх поясненнях зазначив, що не звертався до керівництва СІЗО щодо його обстеження, не повідомив суд які додаткові обстеження йому необхідне чи яке лікування йому не забезпечили.

При цьому, суд також враховує, що стороною захисту не представлено суду відповідних доказів, які б свідчили про те, що стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_4 , унеможливлює його перебування в установі виконання покарань та які б підтверджували не надання необхідної медичної допомоги обвинуваченому в медичній частині установи, в якій він утримується. Також захисником не надано даних, які б вказували на необхідність проведення незалежного медичного обстеження фахівцями медичними установи поза межами установи виконання покарань.

Законодавством визначений відповідний порядок при звільненні від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу.

Суд вважає необхідним зазначити, що положення ст. 84 КК України про звільнення від відбування покарання за хворобою застосовуються до осіб, які вже відбувають покарання, а не до осіб, відносно яких вироки не вступили в законну силу.

Суд звертає увагу, що під час виконання вироку Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 16.04.2025 де ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України сторона захисту не позбавлена права звернутися з відповідним клопотанням до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання на підставі п. 6 ч. 1 ст. 537 КПК України, де суд має право вирішувати питання про звільнення від покарання за хворобою.

За таких обставин суд дійшов висновку про необгрунтованість клопотання обвинуваченого та відмову у його задоволенні.

Одночасно суд вважає з необхідне звернутися до установи виконання покарань для з`ясування стану здоров`я обвинуваченого, надання йому медичної допомоги, необхідності медичного обстеження, які саме медичні послуги надавались такій особі з урахуванням стану його здоров`я.

Керуючись ст.ст. 77, 80-81, 369- 372, 376,357 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зобов`язання працівників УВП № 12 провести його медичне обстеження незалежними медичними працівниками по об`єднаному кримінальному провадженні, за обвинувальним актом від 16.10.2024 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000311 відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та за обвинувальним актом від 15.04.2025 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000039 відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1