ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року

м. Київ

справа № 211/5171/22

провадження № 51-5479км24

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

засудженої

(у режимі відеоконференції) ОСОБА_5 ,

захисника

(у режимі відеоконференції) ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7

розглянула в судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 7 грудня 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 16 жовтня 2024 року в кримінальному провадженні стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, яка зареєстрована й проживає в АДРЕСА_1 ,

засудженої за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 315 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Короткий зміст оскаржених судових рішень та встановлені фактичні обставини

За вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 7 грудня 2023 року, залишеним без змін 16 жовтня 2024 року Дніпровським апеляційним судом, ОСОБА_5 засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 2 ст. 307 КК на строк 6 років із конфіскацією всього майна, за ч. 2 ст. 315 КК на строк 6 років; згідно з ч. 1 ст. 70 цього Кодексу за сукупністю злочинів призначено захід примусу - позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців із конфіскацією всього майна, а на підставі ч. 1 ст. 71 КК частково приєднано невідбуте покарання за вироком цього ж суду від 11 липня 2022 року й визначено остаточне - у виді позбавлення волі на строк 7 років із конфіскацією всього майна. Постановлено виконувати самостійно вирок Дніпровського апеляційного суду від 11 листопада 2022 року, яким ОСОБА_5 було засуджено за ч. 1 ст. 309 КК до покарання у виді штрафу.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

ОСОБА_5 визнано винуватою у вчиненні за обставин, детально викладених у вироку, кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів та проти здоров`я населення.

Як установив суд, 10 серпня 2022 року в період 14:00-16:56 у квартирі АДРЕСА_2 ОСОБА_5 схилила неповнолітнього ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) до вживання наркотичного засобу, який запропонувала йому і вколола в плече потерпілого.

Крім того, 28 вересня 2022 року приблизно о 16:00 біля будинку № 19 на вказаній вулиці засуджена збула ОСОБА_9 за 350 грн метадон вагою 0,0806 г.

Також за місцем проживання ОСОБА_5 у згаданій квартирі під час проведення 28 вересня 2022 року санкціонованого обшуку було виявлено й вилучено згорток із наркотичним засобом - метадоном (фенадоном) загальною вагою 0,2712 г (0,0389 г, 0,0756 г, 0,0739 г, 0,0828 г), котрий вона незаконно придбала і зберігала з метою збуту.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка їх подала

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить на підставах, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), скасувати судові рішення стосовно ОСОБА_5 і закрити кримінальне провадження згідно з п. 2 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу. Суть доводів зводиться до того, що в діяннях засудженої немає складу кримінальних правопорушень, показання потерпілого та свідків суперечливі, процесуальні дії були здійснені без додержання законодавчих приписів, а зібрані докази не отримали відповідної оцінки. Як наполягає скаржник, ОСОБА_5 не була обізнана про вік ОСОБА_8 , не вколювала і не схиляла до вживання наркотичного засобу, адже той раніше робив це самостійно, притягався до відповідальності, перебуває на спеціальному обліку й негативно характеризується. Крім того, на думку захисника, обвинувачення за ч. 3 ст. 315 КК вирішальною мірою ґрунтується на показаннях потерпілого, попри спростування останнім у суді факту схиляння його до вживання наркотиків. Не погоджуючись із кваліфікацією діянь за ч. 2 ст. 307 КК, автор скарги заперечує належність ОСОБА_5 метадану, акцентує на неправдивості показань ОСОБА_9 й придбанні наркотичних засобів свідком за спільні з чоловіком засудженої кошти для обопільного вживання, що не утворює збуту. Разом із цим ставить під сумнів присутність понятих під час оперативної закупки, відеофіксацію її ходу та результатів. За твердженням скаржника, заявлене на стадії дебатів клопотання про визнання всіх доказів недопустимими через збирання їх неуповноваженою особою місцевий суд не вирішив, не відобразив у вироку позиції сторони захисту й мотивів відхилення. Зазначає, що апеляційний суд залишив поза увагою допущені порушення і постановив незаконну ухвалу. Разом із цим, посилаючись на відсутність ОСОБА_8 у засіданні на завершальній стадії судового розгляду й упродовж апеляційного перегляду, ігнорування клопотання про обов`язкову участь потерпілого, уважає окреслене теж безумовною підставою для скасування оспорюваних рішень.

На касаційну скаргу прокурор ОСОБА_10 , котра брала участь у суді першої інстанції, подала заперечення, в яких ідеться про неспроможність аргументів сторони захисту.

Учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду. Клопотань про його відкладення не надходило.

Позиції учасників судового провадження

У суді касаційної інстанції (далі - Суд) засуджена та її захисник підтримали подану скаргу; прокурор наполягав на необґрунтованості заявлених касаційних вимог.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в касаційній скарзі й у запереченнях на неї, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до ст. 433 КПК Суд перевіряє правильність застосування норм права, правової оцінки обставин, не уповноважений ревізувати повноту слідства, досліджувати докази, оцінювати їх з погляду достовірності, ревізувати фактичні обставини, а здійснюючи провадження виходить із фактів, установлених судами попередніх інстанцій.

У поданій скарзі захисник, серед іншого, заперечує достовірність доказів та висновки судів щодо фактичних обставин кримінального провадження. Однак перевірка цього не належить до повноважень Суду згідно зі ст. 433 вказаного Кодексу.

Аргументи скаржника про незаконність оспорюваних судових рішень не можна визнати прийнятними.

Як убачається з матеріалів справи, обвинувальний вирок є обґрунтованим, його ухвалено на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, що за ст. 91 КПК належать до предмета доказування, котрі підтверджено фактичними даними, дослідженими та перевіреними в змагальній процедурі під час судового розгляду й оціненими відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Зокрема, висновку про схиляння засудженою неповнолітнього до вживання наркотичного засобу, незаконне придбання, зберігання з метою збуту і збут такого засобу місцевий суд дійшов на підставі аналізу показань допитаних у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , даних, зафіксованих у протоколах: оглядів місця події, грошей, особи, обшуку житла, про результати контролю за вчиненням злочину та аудіо-, відеоконтролю особи від 28 вересня 2022 року; у висновках експертів від 11 серпня 2022 року № 2145, 12 серпня 2022 року № 1116, 29 вересня 2022 року № СЕ-19/104-22/30359-НЗПРАП, 10 жовтня 2022 року № СЕ-19/104-22/31009-НЗПРАП, а також в інших документах, зміст яких відображено у вироку.

Разом із цимсуд з`ясував позицію обвинуваченої, котра не визнала своєї провини й відмовилася давати показання.

Відкидаючи версію сторони захисту про непричетність ОСОБА_5 до інкримінованих злочинів, суд слушно послався на сукупність безпосередньо досліджених доказів у їх логічному взаємозв`язку.

Так, потерпілий ОСОБА_8 у присутності законного представника ОСОБА_13 підтвердив у суді, що зайшов до квартири своєї сусідки ОСОБА_5 , допомагаючи їй занести коляску, у помешканні засуджена спочатку запропонувала, а потім уколола речовину в його плече, від чого йому стало зле; надалі він за порадою ОСОБА_5 пішов додому, де втратив свідомість і отямився після приїзду медичних працівників.

Наведені потерпілим обставини узгоджуються з показаннями фельдшера швидкої допомоги ОСОБА_11 , котрий прибув на виклик і виявив неповнолітнього в стані наркотичної коми, що також відображено у відповідній картці виїзду від 10 серпня 2022 року № 240. Крім того, свідок зазначив, що за наслідками інтенсивної терапії ОСОБА_8 отямився і вказав на особу, яка ввела йому речовину в плече, - мешканку квартири АДРЕСА_2 .

У результаті медичного огляду ОСОБА_8 було констатовано перебування його в стані опіоїдного сп`яніння від метадону (висновок від 11 серпня 2022 року № 2145). За висновком судово-медичної експертизи від 12 серпня 2022 року № 1116 на тілі потерпілого виявлено легке тілесне ушкодження у вигляді крапкової ранки плеча, що утворилася від колючої дії округлого предмета.

Викладені фактичні дані отримані у процесуальний спосіб, у силу ст. 84 КПК є доказами, котрі доводять учинення засудженою умисних дій, спрямованих на збудження в потерпілого бажання вжити наркотичні засоби, і посягання на його здоров`я.

Посилання захисника на необізнаність ОСОБА_5 щодо неповнолітнього віку потерпілого є голослівними. За матеріалами справи засуджена тривалий час проживала поряд із родиною ОСОБА_8 , спілкувалася з ним і не могла не знати, що той є учнем, не досяг повноліття, за зовнішнім виглядом та поведінкою відрізняється від дорослих.

Усупереч міркуванням скаржника, те, що ОСОБА_8 повідомив про періодичне вживання заборонених засобів, перебуває під наглядом лікаря-психіатра (через певну відсталість) не виключає учинення ОСОБА_5 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 315 КК. При цьому на відміну від указівок захисника, у справі не міститься відомостей про притягнення потерпілого до відповідальності за правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів; згідно з представленими в матеріалах провадження даними, на ОСОБА_8 немає нарікань за місцем проживання, а в характеристиці з місця навчання відображено його індивідуальні особливості як учня (т. 1 а. 28, т. 2 а. 35, 36).

За усталеною судовою практикою, схиляння до вживання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів означає будь-які умисні ненасильницькі дії, спрямовані на збудження в іншої особи бажання вжити ці засоби або речовини хоча б один раз. Такі дії можуть полягати не тільки в умовлянні чи переконуванні, але й у пропозиції чи пораді. Більше того, відповідальність за це кримінальне правопорушення настає незалежно від наслідків схиляння, зокрема від того, вжила інша особа наркотичний засіб, психотропну речовину або їх аналог чи відмовилася це зробити. Так само законодавець не передбачив застережень щодо попереднього досвіду потерпілого (Постанова Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 4, постанова Суду від 14 червня 2018 року в справі № 589/3675/13-к).

Доводи захисника про те, що засуджена не вчиняла інкримінованого за ч. 2 ст. 307 КК злочину, теж неспроможні.

Згідно з протоколом про результати контролю за вчиненням злочину, свідок ОСОБА_9 28 вересня 2022 року придбав у ОСОБА_5 за 350 грн речовину, яка за висновком експерта від 29 вересня 2022 року № СЕ-19/104-22/30359-НЗПРАП містить метадон вагою 0,0806 г. Здійснення оперативної закупки супроводжувалось аудіо-, відеоконтролем ОСОБА_5 на підставі ухвали слідчого судді від 13 вересня 2022 року. Негласну слідчу (розшукову) дію було проведено з додержанням правил статей 246, 271 КПК, а фіксацію її ходу та результатів - ст. 252 цього Кодексу.

Упродовж обшуку за місцем проживання засудженої (квартира АДРЕСА_2 ) 28 вересня 2022 року в присутності захисника було виявлено 150 грн купюрами, номери яких збігаються із зазначеними в протоколі огляду та помітки грошей, складеному в межах оперативної закупки. Також було вилучено наркотичний засіб - метадон вагою 0,0389 г, 0,0756 г, 0,0739 г, 0,0828 г (висновок експерта від 10 жовтня 2022 року № СЕ-19/104-22/31009-НЗПРАП).

Допитані в суді свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_12 (понята під час оперативної закупки й обшуку квартири), підтвердили обставини проведених за їх участі процесуальних дій. Від допиту іншої понятої - свідка ОСОБА_14 сторони відмовились.

Таким чином зміст доказів переконливо свідчить, що засуджена вчинила кримінальні правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів.

Позиція захисника щодо зібрання доказів неуповноваженими особами не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження. Як видно з представлених у справі документів, контроль за вчиненням злочину провели працівники відділення поліції № 1 Криворізького районного управління поліції Головного управління поліції в Дніпропетровській області на підставі постанови та доручень прокурора, а також доручення слідчої ОСОБА_15 , котра здійснювала досудове розслідування; обшук у житлі ОСОБА_5 також провела вказана слідча за участі зазначених у протоколі оперативних працівників.

Не є слушними і доводи автора касаційної скарги про те, що відсутність ОСОБА_8 на завершальній стадії судового розгляду перешкодила ухвалити законне рішення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 412 КПК істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є здійснення судового провадження за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання.

Як убачається з матеріалів справи, потерпіла сторона була обізнана про судове засідання 7 грудня 2023 року, в якому брала участь законний представник неповнолітнього ОСОБА_13 . Ураховуючи це, з`ясувавши думку сторін щодо можливості продовження розгляду справи за відсутності ОСОБА_8 , суд підставно вирішив, що таке не ставить перешкоди для подальшого руху провадження.

До того ж забезпечення участі потерпілого на певній стадії судового провадження стосується насамперед його інтересів та прав, які останній та його законний представник не вважали порушеними.

За встановлених фактичних обставин кримінального провадження діяння ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 315 КК.

Аргументів про несправедливість обраного засудженій заходу примусу в поданій скарзі немає.

Ухвалений обвинувальний вирок відповідає статтям 370, 374 КПК.

Крім того, аналогічні доводи сторони захисту з питань доведеності винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих суспільно небезпечних діянь та законності її засудження перевіряв апеляційний суд, який у змагальній процедурі ретельно розглянув їх, дав вичерпні відповіді і, належним чином умотивувавши своє рішення, залишив вирок без змін, а заявлені апеляційні вимоги - без задоволення.

Попри твердження захисника, клопотання щодо забезпечення участі ОСОБА_8 суд апеляційної інстанції розглянув і відхилив (т. 4 а. 129), оскільки за правилами ч. 4 ст. 405 КПК неприбуття потерпілого не перешкоджає апеляційному розгляду, якщо той був поінформований про дату, час та місце розгляду. Відповідне сповіщення було направлено, натомість ОСОБА_8 та його законний представник просили переглядати вирок без їх участі (т. 4 а. 126).

Ухвала апеляційного суду узгоджується з приписами ст. 419 вказаного Кодексу.

Істотних порушень норм права, які би зумовлювали обов`язкове скасування оспорюваних судових рішень і закриття кримінального провадження, про що йдеться в поданій скарзі, під час перевірки за касаційною процедурою Суд не встановив.

Тому касаційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 433, 436, 441, 442 КПК, колегія суддів

ухвалила:

Вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 7 грудня 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 16 жовтня 2024 року стосовно ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_16