Справа № 163/2168/25
Провадження № 1-кп/163/247/25
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2025 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області кримінальне провадження № 0000386 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Джида Джидинського району республіки бурятії, російської федерації, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, одруженого, згідно зі ст.89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України,

в с т а н о в и в :

Згідно із обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Відповідно до обвинувального акту кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин.

Постановою Любомльського районного суду Волинської області від 12.06.2025 року у справі №163/1220/25, яка набрала законної сили 24.06.2025 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ч.1 ст. 129-1 Конституції України та ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Однак, ОСОБА_4 , діючи умисно, достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду, яка набрала законної сили, та будучи ознайомленим з нею, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, та маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч.1 ст.129-1 Конституції України, ч.2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, всупереч рішенню суду, 07 вересня 2025 року об 11 год. 18 хв. керував автомобілем марки «Рено», р.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Незалежності у місті Любомль Волинської області, де був зупинений службовими особами ВП №1 (м. Любомль) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області, які за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння склали щодо нього протокол серії ЕПР 1 №446228 від 07.09.2025 року про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Окрім цього, ОСОБА_4 16.09.2025 о 10 год.45 хв. керував автомобілем марки «Рено», р.н.з. НОМЕР_1 , по вул. 1 Травня у місті Любомль Волинської області, де був зупинений службовими особами ВП №1 (м. Любомль) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області, які склали щодо нього протокол серії ЕПР 1 №458767 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину за інкримінованим обвинуваченням визнав повністю та дав детальні показання про час, місце, спосіб та інші обставини умисного невиконання постанови суду, що набрала законної сили. В скоєному щиро розкаявся, зобов`язався в майбутньому кримінальних правопорушень не вчиняти, всі докази, зібрані на досудовому слідстві, вважає достовірними і дослідження їх в судовому засіданні недоцільним. Просив суд суворо його не карати, обмежитись штрафом, який зобов`язався сплатити.

За таких обставин, при згоді сторін кримінального провадження, суд дослідив докази в порядку ч.3 ст.349 КПК України і дійшов висновку про повну доведеність винуватості ОСОБА_4 в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про його особу, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття у вчиненому та активне сприяння у розкритті злочину.

Обставинин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Також судом враховується те, що останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності, хоча судимість погашена, свою вину визнав повністю, розкаявся у вчиненому, має постійне місце проживання, за яким скарг на його поведінку не надходило, одружений, має на утриманні неповнолітнього сина, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Прокурор просив призначити обвинуваченому міру покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки із звільненням його від відбуття покарання із випробуванням відповідно до ст. 75 КК України.

Ураховуючи викладене вище, дані про особу обвинуваченого, який офіційно не працює, отже у нього відсутній стабільний заробіток, обставини вчинення злочину, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання у межах санкції ч.1 ст. 382 КК України, у виді позбавленні волі строком на 1 рік.

За приписами ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

На підставі вказаного, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, суд вважає можливим виправлення винного без реального відбування покарання, із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, яке буде достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Призначення такого основного покарання, на думку суду, буде перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого злочину, відповідатиме його меті і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Долю речових доказів належить вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Судові витрати по справі відсутні, запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосований.

Керуючись ст.ст.373, 374, ч.15 ст.615 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає такі обов`язки: періодично з`являтиметься для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомлятиме уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Виконання покарання в частині виконання обов`язків, покладених на обвинуваченого на підставі ст. 76 КК України, покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання обвинуваченого.

Початок строку виконання обов`язків, покладених на обвинуваченого відповідно до ст. 76 КК України, обчислювати з дня постановки обвинуваченого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

- оптичний диск «Verbatim DVD-R, на якому містяться відеозаписи з нагрудної боді-камери наряду СРПП ВП №1 (м.Любомль) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження № 0000386,- залишити у матеріалах цього провадження;

- два оптичні диски «Omega DVD-R, на яких містяться відеозаписи з нагрудної боді-камери наряду СРПП ВП №1 (м.Любомль) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження № 0000386,- залишити у матеріалах цього провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча: суддя ОСОБА_1