Справа № 646/1978/23
№ провадження 1-кп/646/103/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року м. Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали кримінального провадження № 0000089 від 27.03.2023 з обвинувальним актом щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України,

У С Т А Н О В И В :

Згідно з обвинувальним актом 25.03.2023 близько 08 год 00 хв ОСОБА_4 за попередньою змовою в групі з ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля будинку 10 с-ща Ківшарівка Куп`янського району Харківської області, перебуваючи у дружніх відносинах з ОСОБА_6 , діючи з раптово виниклим умислом, спрямованим на заволодіння чужим майном, шляхом обману, з корисливого мотиву, з метою наживи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, попросили у ОСОБА_6 належний йому мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi S2 3G RAN 32 GBROM» під приводом перевірки телефону на наявність російських номерів, на що ОСОБА_6 , не передбачаючи злочинних намірів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , погодився, та помиляючись в дійсних намірах, добровільно передав належний йому телефон вартістю 2000,00 грн. згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 342М від 28.03.2023 ОСОБА_4 .

Після цього, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, під видом необхідності повідомили, що телефон потрібно забрати для перевірки на декілька днів та після цього його повернуть, на що ОСОБА_6 погодився.

Після чого, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, розпорядившись телефоном на власний розсуд та обернувши його на свою користь.

У результаті своїх умисних протиправних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_5 завдали потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 2000, 00 грн.

Дії ОСОБА_4 та ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Прокурор заявила клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

За положеннями частини третьої статті 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Оскільки станом на день розгляду кримінального провадження набули чинності зміни до законодавства України в частині визначення розміру вартості викраденого майна, за яке передбачено адміністративну відповідальність, що, як наслідок, вплинуло на розмір матеріальної шкоди, у разі заподіяння якої настає кримінальна відповідальність, суд при вирішенні клопотання прокурора виходить з нижченаведеного.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким були внесені зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

З обвинувального акту вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 190 КК України, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчинено у 2023 році .

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684,00 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, розмір вартості майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 190 КК України, становив 2 684, 00 грн.

Як убачається з обвинувального акту розмір матеріальної шкоди, завданої потерпілому становить 2 000, 00 грн.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Частиною 1 ст. 285 Кримінального процесуального кодексу України, передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

За таких обставин кримінальне провадження слід закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Накладений ухвалою слідчого судді арешт на тимчасово вилучене майно підлягає скасуванню відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 284, 369, 371, 372, 395, 479-2 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Куп`янської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0000089 від 27.03.2023 на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, - задовольнити.

Кримінальне провадження № 0000089 від 27.03.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, - закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.03.2023, на майно, а саме: мобільний телефон марки RedmiS2 у корпусі чорного кольору у силіконовому чохлі-бампер,- скасувати.

Речовий доказ : мобільний телефон марки RedmiS2, який знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 залишити в його розпорядження.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Основ`янський районний суд міста Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1