УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2025 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

слідчої ОСОБА_3 ,

прокурора: ОСОБА_4 ,

підозрюваного: ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у кримінальному провадженні № 0000708 від 24.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, в якому вказав, що досудовим розслідуванням встановлено, що на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №65/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, ОСОБА_5 12.04.2022 призвано по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу та направлено для подальшого проходження служби до військової частини НОМЕР_1 Північного Київського територіального управління НГУ

Однак, ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 Північного Київського територіального управління НГУ, вчинив умисне кримінальне правопорушення за наступних обставин. Так, ОСОБА_5 у невстановлений день, час, місці, але не пізніше 24.11.2025, вирішив стати на шлях злочинної діяльності, пов`язаної з правопорушеннями у сфері незаконного обігу психотропних речовин. Так, у невстановлений досудовим розслідуванням день, час та місці ОСОБА_5 вступив у злочинну змову з невстановленою на даний час слідством особою, з метою незаконного збуту психотропних речовин, зокрема для збуту не менше 163 закладок із особливо небезпечною психотропною речовиною. В подальшому ОСОБА_5 , реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини, отримав у невстановленої на даний час слідством особи у невстановлений слідством час та місці пакунки із 163 окремими згортками із особливо небезпечною психотропною речовиною «PVP» у розфасованому вигляді, замотаними за допомогою ізоленти з метою подальшого їх збуту, таким чином незаконно придбавши та розпочавши незаконне зберігання вказаної психотропної речовини з метою збуту.

24.11.2025 ОСОБА_5 будучи зупиненим працівниками поліції відділу поліції №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області на ділянці місцевості, що розташована в лісі за координатами 50.2995533, 28.6378598 поблизу Соколовського дачного масиву, розташованого на землях Іванівської сільської ради, Житомирського району Житомирської області, вказав, що має при собі вилучені з обігу речовини, та в подальшому в період часу з 14 години 11 хвилини по 15 години 20 хвилин працівниками поліції відділу поліції №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області під час затримання в порядку ст. 208 КПК України та проведення особистого обшуку ОСОБА_5 на ґрунтовій дорозі за координатами 50.2995533, 28.6378598 поблизу Соколовського дачного масиву, що на землях Іванівської сільської ради, Житомирського району Житомирської області, у останнього було виявлено та вилучено 163 згортки з кристалічною речовино білого кольору, у 10 з яких міститься особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено «PVP» загальною масою 43,782 грама та яка згідно списку №2 таблиці І «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин i прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено та які останній незаконно придбав та зберігав з метою подальшого збуту.

Вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, які долучені до матеріалів клопотання: протоколом затримання ОСОБА_5 у відповідності до ст. 208 КПК України від 24.11.2025; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 24.11.2025; протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 ; протоколом огляду предметів від 24.11.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 24.11.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 24.11.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 24.11.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 24.11.2025; протоколом огляду предметів від 24.11.2025; протоколом огляду предметів від 24.11.2025; висновками судової експертизи матеріалів речовин та виробів від 25.11.2025; іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

В обґрунтування доводів щодо застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу слідчий посилається на наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Мотивуючи наявність ризиків слідчий зазначає, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, за яке передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років, у зв`язку з чим є підстави вважати, що останній переховуватиметься від органів досудового розслідування або суду із врахуванням ступеню тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється, показання свідків досліджуються судом безпосередньо, вказані учасники кримінального провадження в судовому засіданні ще не допитувались, сторона обвинувачення вважає, що підозрюваний може вчиняти спроби впливу свідків, з метою зміни їх показань, побудови власної версії захисту та виправдання своїх дій та в подальшому уникнення кримінальної відповідальності. Даний факт підтверджується тим, що свідки у провадженні є особи, які відомі підозрюваному, оскільки вони являються родичами підозрюваному, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, Разом з цим, ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаючи, що на території України введено та діє правовий режим воєнного стану 27.10.2023 не повернувся зі лікувального закладу у розташування військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , та по сьогоднішній день проводить час на власний розсуд, що підтверджується матеріалами, наданими військовою частиною НОМЕР_1 Північного Київського територіального управління НГУ, у якій проходить службу підозрюваний ОСОБА_5 .

У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали дане клопотання, просили його задовольнити з викладених у ньому підстав.

Захисник та підозрюваний в судовому засіданні заперечували з приводу задоволення клопотання та просили застосувати цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання, матеріали кримінального провадження, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Слідчим суддею встановлено, що 24.11.2025 об 11:37 год., ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 25.11.2025 року вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, незаконно впливати на потерпілого, свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Частиною 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Слідчий суддя зважає і на те, що при розгляді питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі підозрюваного. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховання від повторного вчинення злочинів.

Вимогами ст. ст. 176, 183 КПК України, визначено що тримання під вартою є виключним запобіжним заходом і застосовується лише, якщо жоден із інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченим ст.177 КПК України.

За правовими позиціями Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра» це наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Наявність обґрунтованої підозри є обов`язковим елементом застосування запобіжного заходу на стадії досудового розслідування (досудового розгляду кримінальної справи).

Зазначене свідчить про те, що на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя не може надавати оцінку «обґрунтованості підозри» в розрізі оцінки всіх доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення.

Матеріали кримінального провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину та остаточної кваліфікації її дій, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Наявні у провадженні докази вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 , інкримінованого кримінального правопорушення, у об`ємі, як того вимагає закон, на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу, виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів та іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_5 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 307 КК України.

Слідчий суддя вважає, що прокурором та слідчим в судововому засіданні доведені ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слід зазначити, що ризиком, у контексті кримінального провадження, є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду.

Слідчий суддя припускає, що ОСОБА_5 під тяжкістю можливого покарання, яке загрожує останньому у разі доведеності його вини може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду ( п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Ризик можливого незаконного впливу на потерпілого та свідків в даному провадженні обгрунтований тим, що вказані особи відомі підозрювавному та ще не допитані судом.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме, спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1 та 2 ст. 23, ст. 224 КПК України).

Крім того, КПК України закріплює принцип безпосередності дослідження доказів судом, за яким доказами є покази, які безпосередньо надали свідки в судовому засіданні.

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 09.02.2022 в справі № 991/8808/21.

Враховуючи, що показання свідків досліджуються судом безпосередньо, вказані учасники кримінального провадження в судовому засіданні ще не допитувались, сторона обвинувачення вважає, що підозрюваний може вчиняти спроби впливу свідків, з метою зміни їх показань, побудови власної версії захисту та виправдання своїх дій та в подальшому уникнення кримінальної відповідальності. (п. п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Ризик продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 , обгрунтований тим, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконим обігом психотропних речовин, вчиненого у в змові з невстановленою на час рослідства особою, а тому може й надалі займатися даною діяльністю у разі незастосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ( п.5. ч. 1 ст. 177 КПК України).

Слідчий суддя враховує обставини статті 178 КПК України, що ОСОБА_5 не є особою похилого віку та за станом здоров`я не потребує стаціонарного лікування, інвалідность відсутня, має статус учасника бойових дій, має постійне місце проживання, раніше не судимий, одружений, маючий малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Проте слідчий суддя критично оцінює посилання захисника на наявність у підозрюваного малолітньої дитини, дружини, хворої матері та постійного місця проживання для застосування менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки зазначені обставини не стримали його від противоправної поведінки і не можуть гарантувати, що він не порушить свої зобов`язання в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Розмір застави не визначається слідчим суддею в силу ч. 5 ст. 183 КПК України, враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

На підставі вищевикладеного, відповідно до вимог ст. ст. 178, 182, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 392, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 11:37 год. 23.01.2026 року, що в межах строку досудового розслідування.

Встановити строк дії ухвали до 23.01.2026 року.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оголошення повного тексту ухвали о 15 -30 год. 27.11.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1