Справа № 675/1784/25
Провадження № 1-кп/675/170/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" грудня 2025 р. м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчомусудовому засіданні в залі суду в м. Ізяслав кримінальне провадження № 0001036 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, освіта середня-спеціальна, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 неодноразово позбавлений права керування транспортним засобом зокрема: 21.09.2022 Рівненським міським судом Рівненської області за ч. 1 ст. 130 КУпАП до штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік; 20.01.2023 Рівненським міським судом Рівненської області за ч. 1 ст. 130 КУпАП до штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік; 28.07.2023 Рівненським міським судом Рівненської області за ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП до штрафу в розмірі трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років; 24.06.2024 Голосіївським районним судом м. Києва за ч. 3 ст.130 КУпАП до штрафу в розмірі трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років.

В останнє постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 26.07.2024 № 569/13755/24, яка набрала законної сили 06.08.2024, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Проте, ОСОБА_4 , будучи належним чином ознайомленим з постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 26 липня 2024 року, маючи реальну можливість її виконувати в частині позбавлення права керування транспортними засобами, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, в порушення ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та ст. 129, ст. 129-1 Конституції України, відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на території України, вчинив дії проти правосуддя, що направлені на невиконання постанови суду, тобто ухилився від їх виконання та продовжував керувати транспортними засобами, а саме; 30 травня 2025 року о 17 год 00 хв, ОСОБА_4 здійснював керування автомобілем марки «Seat ibiza» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Миколи Микитюка, 106а, м. Ізяслав Шепетівського району Хмельницької області, та був зупинений працівниками СРПП ВПД № 2 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області.

Діяння ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 382 КК України як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

24 жовтня 2025 року між начальником Білогірського відділу Шепетівської окружної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , його захисником ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. ст. 468, 469, 472 КПК України. Згідно до поданої сторонами угоди, обвинувачений повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України. Погоджено міру покарання за ч. 1 ст. 382 КК України у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав угоду з обвинуваченим ОСОБА_4 про визнання винуватості та просить суд її затвердити, при цьому пояснив, що угода з його сторони є добровільною і він цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник підтримали угоду про визнання винуватості і просять її затвердити. При цьому ОСОБА_4 пояснив, що повністю визнає вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, щиро розкаюється, укладення угоди є добровільним, він цілком розуміє права, передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, спроможний нести узгоджене покарання.

Суд, вивчивши матеріали кримінального провадження, переконавшись у добровільності укладення угоди, вважає, що укладена сторонами угода про визнання винуватості повністю відповідає вимогам законодавства, оскільки: умови угоди не суперечать вимогам КПК та іншим Законам; слідчими органами правильно дана правова кваліфікація дій обвинуваченого; умови угоди відповідають інтересам суспільства та принципам гуманізму; умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; є всі обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди було добровільним; обвинувачений має можливість виконати взяті на себе за угодою зобов`язання; є всі фактичні підстави для визнання винуватості, узгодженні сторонами вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та вважає угода підлягає затвердженню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 та ч. 4 ст. 469 КПК України за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого може бути укладена угода про визнання винуватості у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Як вбачається з наданих матеріалів кримінального провадження, дії ОСОБА_4 , обґрунтовано кваліфіковані за ч. 1 ст. 382 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину.

В судовому засіданні з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Прокурор розуміє наслідки затвердження даної угоди, визначенні ч. 2 ст. 473 КПК України.

Суд дійшов переконання, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК України та закону, суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам КПК України та закону, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлено підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, не встановлено очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, а також відсутні фактичні підстави для не визнання винуватості.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , які виразились в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили, мало місце. Зазначене діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України. Обвинувачений ОСОБА_4 , винуватий у вчиненні цього кримінального правопорушення і підлягає покаранню за його вчинення.

При призначенні покарання, суд враховує вимоги ст. 65 КК України, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , не встановлено.

З врахуванням обставин справи і даних про особу винного, суд вважає, що узгоджене сторонами покарання відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання. Також, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує, що узгоджена сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені КК України.

Згідно ч. 5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов не заявлявся, запобіжний захід обвинуваченому не обирався, процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 314-316, 368-371, 373-375, 474-475 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 24 жовтня 2025 року у кримінальному провадженні за № 0001036 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, укладену між начальником Білогірського відділу Шепетівської окружної прокуратури ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , його захисником ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.

Речові докази по справі: копії, що завірені належним чином адміністративної справи № 569/13415/23, що на 25 аркушах та оптичний диск DVD-R марки «My Media» із відеозаписом від 30.05.2025 - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження, а обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1