Справа № 541/3712/25
№ провадження 1-кп/541/368/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2025 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в міста Миргород кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені 06.06.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000588 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бессараби, Миргородського району Полтавської області, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, без реєстрації, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИВ:

14 травня 2024 року о 16 год. 58 хв., ОСОБА_4 з дозволу власника отримав персональні дані про вхід до мобільного банкінгу АТ КБ «ПриватБанк» та банківської картки № НОМЕР_1 № рахунку НОМЕР_2 після чого у останнього виник умисел на таємне викрадення грошових коштів. Так, у період з 04 липня 2024 року по 01 грудня 2024 року, ОСОБА_4 , керуючись умислом направленм на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного особистого збагачення, достовірно знаючи, що власник картки не знає його злочинних намірів, діючи в умовах воєнного стану, що введений у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, та у подальшому продовжений, шляхом переказів коштів та їх витрат, таємно викрав грошові кошти у сумі 5 620 грн. 01 коп. з банківської картки № НОМЕР_1 № рахунку НОМЕР_2 АТ КБ «ПриватБанк», які належали потерпілому ОСОБА_5 .

Після цього ОСОБА_4 викраденими коштами розпорядився на власний розсуд, чим повністю довів свій кримінально-протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна до кінця, завдавши тим самим потерпілому ОСОБА_5 матеріальних збитків на вищевказану суму..

Обвинувачений вину у оголошеному обвинуваченні визнав повністю. Суду повідомив, що знав коди до мобільного банкінгу АТ КБ «ПриватБанк» свого вітчима, ОСОБА_5 , так як неодноразово сплачував комунальні платежі на його прохання. Використовуючи коди та доступ до телефону вітчима здійснив декілька переказів з картки вітчима № НОМЕР_1 № рахунку НОМЕР_2 на свою картку та в подальшому використав кошти на власні потреби. На даний час викрадені кошти повернув.

З`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим змісту фактичних обставин справи, у вчиненні яких він звинувачується, не маючи сумнівів у добровільності та істинності його позиції в судовому засіданні, де обвинувачений визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, суд приймає їх до уваги такими, що відповідають дійсності без повного дослідження всіх доказів по справі, визнавши згідно ч.3 ст.349 КПК України недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням доказів, що характеризують її особу.

Заслухавши показання обвинуваченого, суд приходить до усвідомленого переконання про те, що його дії, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану містять всі ознаки складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, яке виразилось у визнанні вини та критичній оцінці своїх протиправних дій, а також активне сприяння у розслідуванні кримінального правопорушення та добровільне відшкодування шкоди під час досудового розслідування.

При визначенні міри покарання обвинуваченому судом враховується те, що ОСОБА_4 хоча і вчинив тяжкий злочин корисливої спрямованості, однак на момент вчинення не мав судимостей, має постійне місце проживання та роботи. Також судом враховуються обставини, що пом`якшують покарання та його молодий вік. За таких обставин, суд вважає, що покарання у вигляді позбавлення волі у мінімальному розмірі, передбаченому у санкції ч. 4 ст. 185 КК України є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

При цьому, суд враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та обставини справи, вважає за можливе виправлення обвинуваченого без відбування покарання, а тому приймає рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням в порядку ст. 75 КК України з покладенням ряду процесуальних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 349; 368; 370; 374; 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним та призначити йому покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України на засудженого покласти обов`язок до закінчення іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду на протязі 30 днів, шляхом подачі апеляційних скарг через Миргородський міськрайонний суд, засудженим з моменту вручення йому копії вироку, а іншими учасниками процесу в той же строк з моменту його проголошення.

СуддяОСОБА_1