Справа № 1-1/07
Провадження №1/524/1/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2025 Автозаводський районного суду м. Кременчука в складі колегії суддів:

головуючого - ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі - ОСОБА_4

з участю прокурора - ОСОБА_5

захисника - адвоката ОСОБА_6

підсудного ОСОБА_7

розглянувши матеріали кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч.2 ст. 17, ч.4 ст. 19 п.п. «а», «и» ст.. 93 КК України 1960 року, ч.1 ст. 263 КК України ,

В С Т А Н О В И В :

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_7 подав заяву про відвід всього складу суду, який здійснює розгляд кримінальної справи про його обвинувачення, а саме суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 .

Заяву мотивував тим, що суд не надав йому можливості реалізувати право на заявлення відводу під час зміни складу суду в судовому засіданні 07.12.2020 року та відсутність потерпілого під час заміни складу суду. Крім того зазначив, що у цьому засіданні головуючий звертався до нього, минаючи, захисника чим порушував принцип змагальності, вчиняв тиск на процес ухвалення рішення щодо проголошення обвинувального висновку, спотворював зміст його слів, не звертався до його захисника щодо ключових процесуальних питань, а адресував їх лиш йому, втручався у відповіді. Також зазначив, що суд спотворив обвинувальний висновок. Зокрема, вважає, що після скасування вироку суду Верховним судом України йому повинен бути вручений новий обвинувальний висновок без посилання на ті докази які визнані ЄСПЛ недопустимими доказами, чого зроблено не було. Окремо зазначив що секретарем було відмовлено у видачі копії аудіо запису що є порушенням вимог ст..85 КПК України (в редакції 1960 року), а також те що суддя Захожай, який приймав участь у попередньому його засудженні постановив ухвалу від 26.06.2020 року, якою направив справу до Автозаводського районного суду м. Кременчука. Наведене викликає у ОСОБА_7 обґрунтований сумнів у неупередженості суду, що впливає на його право на справедливий суд.

Прокурор вважав заяву необґрунтованою та просив відмовити в її задоволенні.

Захисник - адвокат ОСОБА_6 підтримала заявлений ОСОБА_7 відвід складу суду.

Заслухавши ОСОБА_7 , його захисника та прокурора, суд доходить наступник висновків.

Частиною другою ст.. 57 КПК України (1960 року) визначено, що заява про відвід вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу

Ст. 54 КПК України (1960 року), чітко передбачені обставини, що виключать участь судді в розгляді справи.

Суддя або народний засідатель не може брати участь в розгляді кримінальної справи:

1) якщо він є потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем або родичем кого-небудь з- них, а також родичем слідчого, особи, яка провадила дізнання, обвинувача або обвинуваченого;

2) якщо він брав участь у даній справі, як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, особа, яка провадила дізнання, слідчий обвинувач, захисник або представник інтересів потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача;

2-1) якщо він під час досудового розслідування справи вирішував питання щодо проведення обшуку. Виїмки, огляду. Обрання, зміни чи скасування запобіжних заходів, продовження строків тримання під вартою, або розглядав скарги на затримання чи на постанови про відмову в порушенні кримінальної справи або закриття справи;

3) якщо він особисто або його родичі заінтересовані в результаті справи;

4) при наявності інших обставин, які викликають сумнів в об`єктивності судді або народного засідателя;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановлені частиною третьою статті 16-2 цього Кодексу:

У складі суду, що розглядає кримінальну справу, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Ст.55 КПК України (1960 року), визначено недопустимість повторної участі судді у розгляді справи.

У Бангалорських принципах поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23, зазначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків.

На питання неупередженості суду звертає увагу Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував на існування двох елементів безсторонності суду: суб`єктивної, яка полягає у тому, щоб жоден із його членів відкрито не проявляв упередженість та особисту зацікавленість, а також об`єктивної, що передбачає існування достатніх гарантій, щоб виключити будь-які сумніви щодо цього.

Європейський суд з прав людини притримується позиції, що суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Така позиція викладена у рішеннях Суду по справам «Хаушильд проти Данії» та «Ветштайн проти Швеції».

Неупередженість є ключовою характеристикою судді, головною ознакою судової влади та основою судового процесу і вважається очевидним фактом. Презумпція неупередженості має значну вагу. Особа, яка заявляє про упередженість, повинна бути здатна довести реальну або очевидну відсутність неупередженості у судді. Але простої заяви недостатньо, необхідно навести достовірні докази. Особиста думка або незгода з рішеннями судді не є доказом упередженості. У будь-якому випадку, припущення щодо упередженості є правовим питанням, яке має бути винесеним на розгляд суду. За виключенням надзвичайних обставин, заява про справжню або можливу упередженість не є питанням поведінки судді.

Отже, існує презумпція неупередженості судді, а протилежне необхідно доводити належними та допустимими доказами.

При розгляді заяви про відвід суд не наділений повноваженнями надавати оцінку рішенням судді прийнятим під час розгляду конкретних процесуальних питань, а на підставі досліджених матеріалів має лише визначити, чи наявні обставини, що виключають участь судді у кримінальному провадженні ( справі).

Об`єктивна неупередженість перебуває поза межами особистої поведінки судді та означає відсутність підтверджених фактів, що можуть спричинити сумнів у неупередженості судді.

У постанові Верховного Суду від 17.07.2020 року справа №826/11409/17 наведено позицію, що для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Одночасно Верховний Суд підкреслює, що не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Розглядаючи заявлені доводи для відводу, суд виходить із того, що при визначенні існування у даній справі законних підстав сумніватися в неупередженості суду , позиція заявника, який заявляє відвід має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому має наявність фактів, що дають можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими.

Факт вчинення судом певних процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень, не може розцінюватись як прояв упередженості та відсутності безсторонності судді під час розгляду кримінального провадження, оскільки у випадку непогодження з судовим рішенням та викладеними у ньому висновками суду, законом забезпечено право сторін кримінального провадження на апеляційне оскарження такого судового рішення.

Наведені заявником обставини упередженості колегії суддів обґрунтовані виключно суб`єктивною думкою заявника, яка ґрунтується на його тлумаченні та розумінні норм КПК України.

На переконання суду, у цьому конкретному випадку не встановлено обставин, які б викликали розумний, об`єктивно обґрунтований сумнів в неупередженості колегії суддів під час розгляду кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч.2 ст. 17, ч.4 ст. 19 п.п. «а», «и» ст.. 93 КК України 1960 року, ч.1 ст. 263 КК України.

Суд зазначає, що сумнів в неупередженості судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечний ланцюг недовіри до суду та, відповідно, зміну його складу.

Необґрунтоване усунення суду від участі у розгляді певної справи так само порушує право на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід (ВС від 04.10.2024, № 629/3284/20).

Заявлений ОСОБА_7 відвід не містить належних та підтверджених даних, які б викликали обґрунтовані сумніві в тому, що колегія суддів є упередженою та свідчили б про наявність підстав для її відводу, що визначені положеннями ст.55 КПК України (1960 року).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 54-57 КПК України(1960 року), суд

УХВАЛИВ :

Відмовити у задоволенні заяви підсудного ОСОБА_7 про відвід колегії суддів у кримінальній справі по по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч.2 ст. 17, ч.4 ст. 19 п.п. «а», «и» ст.. 93 КК України 1960 року, ч.1 ст. 263 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_9

Судді ОСОБА_10

ОСОБА_11