№ 1-кс/756/2487/25
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року місто Київ

Слідча суддя Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 вересня 2025 року за № 0002240, -

ВСТАНОВИЛА:

До Оболонського районного суду міста Києва надійшло зазначене клопотання, у якому прокурор просив накласти арешт на нежитлові приміщення з № 1 по № 15 (групи приміщень №4) поверх - І, літ. «А» загальною площею 282,3 кв. м., розташоване за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, 28/1, які належать територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради (), із забороною користування такого приміщення на строк досудового розслідування.

Клопотання обґрунтоване тим, що СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 вересня 2025 року за № 0002240, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.

Прокурор зазначає, що 09 вересня 2025 року надійшло повідомлення на спецлінію «102» про те, що за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, буд. 28/1, виявлено приміщення, де організовано або проводяться азартні ігри без ліцензії на провадження відповідного виду діяльності з організації та проведення азартних ігор, що видається відповідно до закону.

09 вересня 2025 року, відповідно до складеного протоколу про проведення обшуку нежитлових приміщеннь, за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, буд. 28/1, було виявлено та вилучено: 8 моніторів, 7 клавіатур, 7 системних блоків, які було опечатано бірками за пояснювальними написами, скріплено підписами учасників слідчої дії та 8 комп`ютерних мишок, які було поміщено до спецпакету № ІСР 0441980 нанесено пояснювальний напис та скріплено підписами учасників слідчої дії. Постановою слідчого вище зазначене вилучене майно, визнано речовим доказом.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що нежитлові приміщення з № 1 по № 15 (групи приміщень № 4) поверх І, літ. «А» загальною площею 282,3 кв. м., які розташовані за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, 28/1, належать територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради ().

В судове засідання прокурор не прибув, про судове засідання повідомлявся належним чином. Подав заяву про розгляд без участі, в якому просив задовольнити клопотання.

Власник майна, а саме представник територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради () ОСОБА_4 за довіреністю, в судове засідання не з`явився, про дату і час розгляду клопотання повідомлялись належним чином. Подав заяву про розгляд клопотання без участі представника Київської міської ради.

Дослідивши матеріали клопотання про арешт майна та додані до нього документи, слідча суддя вважає, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 131 КПК України, передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України є забезпечення:

1)збереження речових доказів;

2)спеціальної конфіскації;

3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно з положеннями ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту або обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчим суддею встановлено, що 09 вересня 2025 року СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві були внесені відомості до ЄРДР за № 0002240, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого - ч. 1 ст. 203-2 КК України.

Вирішуючи по суті питання щодо накладення арешту із забороною на користування нежитловими приміщеннями з № 1 по № 15 (групи приміщень №4) поверх - І, літ. «А» загальною площею 282,3 кв. м., які розташовані за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, 28/1, належать територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради (), слідча суддя констатує, що нежитлові приміщення не зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, жодним чином не перешкоджають здійсненню досудового розслідування, а тому необхідність заборони користування цим майном, прокурором не доведена. Крім того, нежитлові приміщення з № 1 по № 15 (групи приміщень №4) поверх - І, літ. «А» загальною площею 282,3 кв. м., які розташовані за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, 28/1, перебувають у власності іншої особи, яка не є учасником даного кримінального провадження, і у випадку арешту цього майна буде порушено його право власності. Проведення будь-яких експертних досліджень, у тому числі слідчих, процесуальних дій, слідчого експерименту, можливо без шкоди для кримінального провадження за домовленістю з власником даного майна.

Дослідивши клопотання та додатки до нього, слідча суддя відмовляє у задоволені клопотання, оскільки прокурором не доведено, що зазначені у клопотанні речі були знаряддям вчинення чи зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, тому позбавлена можливості застосувати такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 131, 170-173, 372, 376, 395 КПК України, слідча суддя,-

ПОСТАНОВИЛА:

1. У задоволені клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 вересня 2025 року за № 0002240 - відмовити.

2. Копію ухвали направити прокурору, власнику майна.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідча суддя ОСОБА_1