Справа № 158/2757/25
Провадження № 1-кс/0158/827/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року м. Ківерці

Слідчий суддя Ківерцівського районного суду Волинської області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю слідчої СВ ВП №1 (м. Ківерці)

Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 ,

прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_4 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчої СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 за погодженням прокурора Луцької окружної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гораймівка, Маневицького району Волинської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого, якому 24.09.2025р. у кримінальному провадженні №0000591 від 15.09.2025 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України, -

в с т а н о в и в:

Слідча СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 за погодженням прокурора Луцької окружної прокуратури ОСОБА_7 звернулась до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України на строк 60 (шістдесят) днів без можливості внесення застави.

Клопотання мотивує тим, що в період з грудня 2024 року по 31.08.2025р., ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи членом сім`ї та спільно проживаючи з неповнолітньою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинив відносно неї розпусні дії.

24.09.2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України.

Вказує, що підозра ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні №0000591 доказами, доданими до клопотання.

Посилаючись на те, що ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років, з метою запобігання ризикам передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, просить обрати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів без можливості внесення застави.

В судовому засіданні слідча СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 та прокурор Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_4 клопотання підтримали з підстав викладених у ньому та вважають, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігти існуванню ризиків передбачених ст. 177 КПК України, просили клопотання задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні просив не обирати йому запобіжний захід пов`язаний з триманням під вартою, обрати запобіжний захід у вигляді застави.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 щодо задоволення клопотання заперечив, покликаючись на необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_6 підозри та недоведеність ризиків, зазначених у клопотанні. Просив застосувати до його підзахисного запобіжний захід у вигляді застави 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали додані до клопотання та матеріали кримінального провадження №0000591, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

За змістом ст. ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати, зокрема, на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти, зокрема, інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 цієї статті, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого (підозрюваного), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Згідно з вимогами пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини, обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до частини першої статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Так, слідчий суддя встановив, що СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000591 від 15.09.2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України.

В межах вищевказаного кримінального провадження, а саме 24.09.2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України.

Слідчим суддею також встановлено, що надані стороною обвинувачення у кримінальному провадженні докази, доводять обставини, передбачені ч.1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність обґрунтованості підстав підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років.

Слідчий суддя вважає, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України); незаконно впливати на потерпілу, свідків, одним з яких є його цивільна дружина (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України); вчиняти інші кримінальні правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

З огляду на вищевикладене слідчий суддя не приймає до уваги посилання підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_5 на відсутність існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України, зазначених у клопотанні.

Так, у пункті 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінального провадження, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v.Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Враховуючи вищенаведене, з метою запобігання ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

В даному, конкретному випадку, слідчий суддя вважає, що відсутні підстави для визначення розміру застави.

В результаті застосування такого запобіжного заходу буде досягнута мета забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків і обраний запобіжний захід буде запобігати його спробам переховуватись від органів досудового слідства та суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

На переконання слідчого судді, менш суворі запобіжні заходи, про що просили підозрюваний та його захисник, за встановлених обставин, не зможуть дієво запобігти вищезазначеним ризикам.

Підозрюваним ОСОБА_6 та його захисником не надано суду інших доказів, які б підтверджували доцільність застосування до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, або неможливості застосування до нього запобіжного заходу про який просить у клопотанні сторона обвинувачення.

Згідно зі ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесят днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту.

Відповідно до ст. 205 КПК України ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 131, 132, 177, 178, 183, 193-194 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

Клопотання задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 23 листопада 2025 року включно без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту винесення ухвали 25 вересня 2025р.

Вважати, термін дії ухвали по 23 листопада 2025 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню в порядку, передбаченому для виконання судових рішень, на підставі ст.205 КПК України.

Копію ухвали вручити учасникам судового розгляду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

Слідчий суддя

Ківерцівського районного суду ОСОБА_1