ВИРОК

іменем України

31.10.2025 місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра у складі:

судді ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в залі судового засідання за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження №0000099 від 02.10.2025 відносно:

ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Широка Балка Білозерського району Херсонської області, громадянки України, освіта професійно-технічна, розлученої, пенсіонерки, яка є особою з інвалідністю ІІІ групи, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

яка обвинувачується у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,

УСТАНОВИВ:

25.09.2025 приблизно о 13:00 годині, точного часу не встановлено, ОСОБА_2 знаходилась біля магазину «ULTRA» за адресою: Донецька область, Покровський район, м.Добропілля, вул. Першотравнева, буд. 23, де зустріла раніше знайомого потерпілого ОСОБА_4 . Під час розмови ОСОБА_2 побачила у потерпілого ОСОБА_4 велосипед торгової марки «Ardis» моделі «Montana» 26» чорно-помаранчевого кольору з серійним номером рами JK, який належить потерпілому ОСОБА_4 . В цей час у ОСОБА_2 раптово виник кримінально-протиправний умисел, направлений на заволодіння шляхом зловживання довірою чужим майном, а саме: велосипедом торгової марки «Ardis» моделі «Montana» 26» чорно-помаранчевого кольору з серійним номером рами JK.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, ОСОБА_2 попросила у потерпілого ОСОБА_4 вказаний велосипед під вигаданим приводом поїхати по своїм справам, а насправді, не маючи наміру його повертати, на що потерпілий ОСОБА_4 погодився та передав ОСОБА_2 велосипед торгової марки «Ardis» моделі «Montana» 26» чорно-помаранчевого кольору з серійним номером рами JK, вартістю 6501 гривень 67 копійок. Після чого ОСОБА_2 покинула місце скоєння кримінального правопорушення з майном потерпілого ОСОБА_4 , розпорядившись ним на власний розсуд.

В результаті умисних дій ОСОБА_2 потерпілому ОСОБА_4 завдано матеріальну шкоду в розмірі 6501 гривень 67 копійок.

Умисні дії обвинуваченої ОСОБА_2 , які виразились у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), кваліфікуються за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

До обвинувального акту, який надісланий до суду разом із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, додані:

- письмова заява ОСОБА_2 , складена в присутності її захисника ОСОБА_5 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначеними вище, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні;

- письмова заява потерпілого ОСОБА_4 щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

За результатами дослідження змісту відповідних заяв та матеріалів дізнання, у суду не виникло сумнівів в тому, що зазначені заяви як обвинуваченої, так і потерпілого, є усвідомленими, відповідають їх внутрішній волі, а їх процесуальна позиція сформувалася без будь-якого стороннього неправомірного впливу на них.

Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Встановлені в даному кримінальному провадженні органом досудового розслідування обставини не оспорюються учасниками судового провадження і суд не вбачає підстав ставити їх під сумнів та визнає їх доведеними, оскільки вони повністю узгоджуються з наданими суду матеріалами дізнання.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, суд вважає, що всі докази є належними, допустимими, достовірними, а в сукупності та їх взаємозв`язку достатніми для прийняття рішення про визнання обвинуваченої ОСОБА_2 винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченій ОСОБА_2 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке є умисним, закінченим кримінальним проступком, обставини вчинення кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості фактичних наслідків правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальний проступок, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченій ОСОБА_2 , суд визнає: щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_2 , судом не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачена ОСОБА_2 вчинила кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку, раніше не судима в силу ст. 89 КК України, розлучена, пенсіонерка, є особою з інвалідністю ІІІ групи, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання на ОСОБА_2 скарг не надходило.

Визначаючи вид покарання, яке можливо призначити обвинуваченій, суд виходить з того, що санкція ч. 1 ст. 190 КК України передбачає такі види покарання:

- штраф від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

- громадські роботи на строк від двохсот до двохсот сорока годин;

- виправні роботи на строк до двох років;

- пробаційний нагляд на строк до трьох років;

- обмеженням волі на строк до трьох років.

Обвинувачена ОСОБА_2 офіційно не працевлаштована та не має офіційно-підтверджених джерел доходу, а тому суд не може призначити їй покарання у виді виправних робіт, а призначення покарання у виді штрафу буде недоцільним з огляду на відсутність у ОСОБА_2 коштів, достатніх для його сплати.

Згідно ч. 3 ст. 56 КК України громадські роботи не призначаються особам, визнаним особами з інвалідністю першої або другої групи, вагітним жінкам, особам, які досягли пенсійного віку, а також військовослужбовцям строкової служби.

ОСОБА_2 є пенсіонером, а тому покарання у виді громадських робіт не може бути їй призначено.

Підстав для призначення обвинуваченій покарання у виді обмеження волі не вбачається, оскільки такий вид покарання з урахуванням відомостей про особу обвинуваченої, обставин вчинення проступку та його наслідків, не буде співмірним меті його застосування.

З урахуванням вищевикладеного суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_2 покарання у виді пробаційного нагляду.

Це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, буде ефективним і дієвим з метою профілактики подальшої асоціальної поведінки обвинуваченої.

Питання про відшкодування витрат на залучення експертів суд вирішує у відповідності до приписів ст. 122, 124 КПК України.

Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до приписів ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 369, 371-374, 382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_2 винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити їй покарання у виді пробаційного нагляду на строк один рік.

На підставі п. 1-3 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_2 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

На підставі ч. 1 ст. 49-2 КВК України обчислювати початок строку відбування покарання ОСОБА_2 у виді пробаційного нагляду з дня постановки засудженої на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави витрати, пов`язані із проведенням судової товарознавчої експертизи, в сумі 2674 (дві тисячі шістсот сімдесят чотири) гривні 20 (двадцять) копійок.

Речовий доказ: велосипед торгової марки «Ardis» моделі «Montana» 26» з серійним номером рами JK повернути потерпілому ОСОБА_4 .

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок в іншій частині може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1