Справа 127/12/26
Провадження 1-кс/127/6/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Вінницького міського суду Вінницької області скаргу ОСОБА_3 , в порядку ст. 303 КПК України, на постанову старшого слідчого СВ УСБУ у Вінницькій області майора юстиції ОСОБА_4 від 31.12.2025 про закриття кримінального провадження № 0000169 внесеного до ЄРДР 25.09.2025, за фіксації судового розгляду технічними засобами,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла скарга ОСОБА_3 , в порядку ст. 303 КПК України, на постанову старшого слідчого СВ УСБУ у Вінницькій області майора юстиції ОСОБА_4 від 31.12.2025 про закриття кримінального провадження № 0000169 внесеного до ЄРДР 25.09.2025.

Скарга мотивована тим, що 31.12.2025 старшим слідчим слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000169 за відсутністю складу кримінального правопорушення.

Вказана постанова на думку заявника, є незаконною, передчасною та такою, що підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

Зазначене кримінальне провадження було внесене до ЄРДР на виконання ухвали Вінницького апеляційного суду.

На момент винесення постанови про закриття: існувала ухвала суду, якою слідчі органи були зобов`язані діяти; Державним бюро розслідувань вже було розпочато досудове розслідування за № 0005468 від 17.12.2025 за ч. 1 ст. 382 КК України щодо невиконання судового рішення у зв`язку з цією ж справою.

Таким чином, слідчий СБУ ухвалив рішення про «відсутність складу злочину» в умовах, коли дії слідства вже стали предметом окремого кримінального провадження ДБР, що, на переконання заявника, свідчить про передчасність та упередженість оскаржуваної постанови.

Слідчий у постанові про закриття навмисно звузив зміст ст. 71 КПК України, неправомірно ототожнивши діяльність спеціаліста виключно з «довідкою», що суперечить закону.

Стаття 71 КПК України прямо передбачає, що спеціаліст має право: надавати висновки та інші документи (ч. 1); здійснювати відбір зразків та інші дослідження (ч. 2); надавати висновки та довідки щодо ідентифікації особи (п. 9 ч. 4 ст. 71 КПК, редакція від 09.10.2024).

Отже, на думку заявника,, твердження слідчого про «неналежність» молекулярно-генетичного дослідження спеціаліста є юридично хибним.

Слідчий проігнорував спеціальний закон, Закон України «Про державну реєстрацію геномної інформації людини» прямо оперує поняттям: «молекулярно-генетична експертиза (дослідження)» та передбачає: відбір біологічного матеріалу спеціалістами; проведення молекулярно-генетичних досліджень; оформлення результатів у формі висновку.

Ігнорування спеціального закону є порушенням принципу системного тлумачення норм права та ст. 9 КПК України (верховенство права).

Слідчий: не дослідив причинно-наслідковий зв`язок між формальним блокуванням альтернативних механізмів ідентифікації та затягуванням ідентифікації загиблих в умовах війни; не надав оцінки суспільно небезпечним наслідкам таких дій; фактично підмінив кримінально-правову оцінку дисциплінарними та формальними міркуваннями.

За практикою Верховного Суду, неповнота досудового розслідування виключає можливість його закриття.

Кримінальне провадження стосується: ідентифікації загиблих у період збройної агресії; прав родичів загиблих військовослужбовців; довіри до державних інституцій у тилу.

Системне блокування або формалізація таких процесів об`єктивно створює загрозу національній безпеці України, що має істотне значення для кваліфікації за ст. 109, 111, 113 КК України та не може бути проігноровано слідчим.

Відповідно до ст. 303, 307 КПК України слідчий суддя скасовує постанову про закриття кримінального провадження у разі, якщо вона: є незаконною; є передчасною; прийнята за умов неповного досудового розслідування.

На підставі вищевикладеного, заявник ОСОБА_3 просив слідчого суддю скасувати постанову старшого слідчого СВ УСБУ у Вінницькій області майора юстиції ОСОБА_4 від 31.12.2025 про закриття кримінального провадження № 0000169 внесеного до ЄРДР 25.09.2025 та зобов`язати орган досудового розслідування продовжити досудове розслідування кримінального провадження

Заявник ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав за обставин викладених у ній, слідчому судді пояснив, що досудове розслідування проведено не повно, слідчим не проведено усіх необхідних для встановлення об`єктивної істини у справі слідчих дій, не проведено допити усіх осіб, які можуть бути причетними до вчинення кримінального правопорушення, зокрема не допитано ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , не досліджено усіх доказів, разом з тим зазначив, що на даний час проводиться досудове розслідування за фактом вчинення слідчим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України, а тому просив слідчого суддю скаргу задовольнити та скасувати постанову про закриття кримінального провадження № 0000169 внесеного до ЄРДР 25.09.2025.

Слідчий ОСОБА_4 під час судового розгляду заперечив проти задоволення скарги, слідчому судді пояснив, що станом на момент винесення постанови про закриття кримінального провадження жодного рішення щодо відсторонення його від розслідування кримінального провадження жодним органом прийнято не було, разом з тим пояснив, під час проведення досудового розслідування ним було проведено ряд слідчих дій, в тому числі проведено допити більшості експертів відділу судового біологічних експертиз Вінницького НДЕКЦ МВС, при цьому зазначив, що об`єктом дослідження було проведення перевірки саме в межах експертних установ Вінницької області, а тому допиту керівництва ДНДЕКЦ МВС ОСОБА_6 ,, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 проведено не було, при цьому з отриманої інформації в ході досудового розслідування встановлено відсутність в діях цих осіб складу кримінальних правопорушень. Постанову про закриття кримінального провадження вважає законною та обґрунтованою, а тому просив слідчого суддю відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі. Додатково надав слідчому судді матеріали кримінального провадження № 0000169 внесеного до ЄРДР 25.09.2025 для їх дослідження.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи вищенаведене, судовий розгляд здійснювався за фіксації процесу технічними засобами.

Забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора є однією із загальних засад кримінального провадження. Відповідно до ст. 24 КПК України це право гарантується кожному.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, одним із близьких родичів або членом сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захисником померлого, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 КПК України Кримінальне провадження закривається в разі, якщо: 1) встановлена відсутність події кримінального правопорушення; 2) встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; 3) не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати; 3-1) не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі. Учасники кримінального провадження мають право заявляти клопотання прокурору про закриття кримінального провадження за наявності передбачених цим пунктом підстав; 3-1) не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі; 4-1) втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння; 5) помер підозрюваний, обвинувачений, особа, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого; 6) існує вирок по тому самому обвинуваченню, що набрав законної сили, або постановлена ухвала суду про закриття кримінального провадження по тому самому обвинуваченню; 7) потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством; 8) стосовно кримінального правопорушення, щодо якого не отримано згоди держави, яка видала особу; 9) стосовно податкових зобов`язань особи, яка вчинила дії, передбачені статтею 212 Кримінального кодексу України, досягнутий податковий компроміс відповідно до підрозділу 9-2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України; 9-1) існує нескасована постанова слідчого, дізнавача, прокурора про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9 цієї частини, у кримінальному провадженні щодо того самого діяння, що розслідувалося з дотриманням вимог щодо підслідності. Учасники кримінального провадження мають право заявляти клопотання слідчому, дізнавачу, прокурору про закриття кримінального провадження за наявності передбачених цим пунктом підстав; 10) після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Слідчим суддею встановлено, що СВ УСБУ у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені №0000169 внесеному до ЄРДР 25.09.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 109, ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 113 КК України.

При цьому з матеріалів кримінального провадження № 0000169 внесеного до ЄРДР 25.09.2025 вбачається, що у своїй заяві ОСОБА_3 зазначає про скоєння злочинів проти основ національної безпеки України, вчинених керівником Вінницького НДЕКЦ, МВС ОСОБА_9 та керівництвом ДНДЕКЦ МВС ( ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ), які полягали у наданні вказівки не пришвидшувати процес ідентифікації загиблих воїнів ЗСУ, по алгоритму ідентифікації запропонованим ОСОБА_3 .

Окрім того, у своєму допиті в якості свідка від 06.10.2025 ОСОБА_3 повідомив про запропоновані ним механізми щодо пришвидшення процесу ідентифікації загиблих воїнів ЗСУ. При цьому, розповів, що у травні-червні 2024 року під час однієї з відео селекторних нарад за участі керівництва ДНДЕКЦ МВС, заступника міністра МВС ОСОБА_10 , уповноваженого з питань зниклих безвісти ОСОБА_11 , він прийняв участь в обговоренні проблемних питань в тому числі щодо можливості пришвидшення процесу ідентифікації та розповів своє бачення з даного приводу. Дані пропозиції були прийняті до відома присутніми. В ході даного обговорення, як вказує заявник, він наголосив на необхідності внесення змін до законодавства, з метою спрощення оформлення висновку експерта у злочинах пов`язаних із збройною агресією. Надалі, зі слів ОСОБА_3 , ним велась подальша комунікація з даного приводу безпосередньо з ОСОБА_10 , шляхом переписки в соціальних мережах. Під час однієї з яких, ОСОБА_3 повідомлено останнім щодо внесення змін до ст. 71 КПК України, в тому числі щодо можливості залучення спеціаліста для проведення ідентифікаційно-молекулярних експертиз, що тим самим прирівнювало, на його думку, спеціаліста до експерта. Також, у відповідності до змін у ст. 99 КПК України надано можливість спеціалістам видавати висновки та інші документи. Надалі, як вказав заявник він, не очікуючи будь-яких визначених алгоритмів чи роз`яснень, був ініціатором наради з керівництвом СУ ГУНП у Вінницькій області та начальниками регіональних слідчих відділів та відділень. Під час вказаної наради ОСОБА_3 розповів про внесення змін до ст. ст. 71 та 99 КПК України та можливість, у зв`язку з цим, залучати спеціалістів для ідентифікації загиблих воїнів ЗСУ, що скоротить час отримання висновків. Тоді ж, ОСОБА_3 розповів про необхідність призначення таких експертиз із залученням саме спеціалістів. Тоді ж, зі слів заявника керівник СУ ГУНП у Вінницькій області поцікавився в нього чи такі нововведення погоджені з керівником Вінницького НДЕКЦ МВС та керівництвом ДНДЕКЦ МВС України, оскільки зазначені вище зміни до КПК України стосувались іншої категорії осіб, а саме інспекторів-криміналістів, на що ОСОБА_3 сказав, що ще не має вказівок з їхнього боку.

Після вказаної наради, зі слів ОСОБА_3 , керівник СУ ГУНП у Вінницькій області погодив з ГСУ НПУ України можливість даного нововведення, та надалі до канцелярії Вінницького НДЕКЦ МВС України почали надходити постанови про залучення спеціалістів для проведення експертиз пов`язаних з ідентифікацією тіл загиблих воїнів ЗСУ, в загальному надійшло від 50 до 80 таких постанов. Після чого, зі слів заявника він мав розмови з керівником ДНДЕКЦ МВС України ОСОБА_8 , під час яких мало місце обговорення неможливості по довідці залученого спеціаліста вносити відомості про геномну інформацію людини до Електронного реєстру, яке не принесло будь-якого консенсусу.

Надалі, зі слів ОСОБА_3 на нього почав чинитись тиск з боку керівників ДНДЕКЦ МВС України та керівника Вінницького НДЕКЦ МВС України ОСОБА_9 , та останнім повідомлено ОСОБА_3 про те, що його посада скорочується, згідно з штатним розписом. Після чого, зі слів ОСОБА_3 він почав приховано фіксувати, шляхом здійснення аудіозапису, своїх розмов з керівником Вінницького НДЕКЦ МВС ОСОБА_9 (надані як додаток до протоколу).

При огляді даних аудіозаписів встановлено, що вони не містять будь-яких посилань чи відомостей, які б мали відношення до даного кримінального провадження та дії вчинених злочинів, визначених розділом І «Злочини проти основ національної безпеки України», а відображають виключно обговорення службових питань між керівником ОСОБА_9 та підлеглим ОСОБА_3 .

З метою перевірки вище зазначеної ОСОБА_3 інформації проведено ряд слідчих (розшукових) дій.

Зокрема, допитано в якості свідків керівників, заступників та судових експертів сектору обліку генетичних ознак людини відділу біологічних ознак та обліку Вінницького НДЕКЦ МВС України ( ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ), а також завідувача сектору та судових експертів сектору молекулярно-генетичних досліджень ( ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 ) Під час допитів зазначені особи підтвердили покази ОСОБА_3 в частині того, що він був ініціатором впровадження на практиці в межах Вінницького НДЕКЦ МВС України залучення спеціалістів для проведення експертиз щодо ідентифікації тіл загиблих воїнів ЗСУ. Окрім того, повідомили, що ОСОБА_3 , будучи їхнім керівником, неодноразово збирав їхній відділ з даного приводу, де мало місце обговорення цієї ініціативи та впровадження її на практиці. Також, наголосили на тому, що під час неодноразових колегіальних обговорень вони повідомляли ОСОБА_3 про те, що зміни внесено лише до ст. 71 КПК України, а до всіх інших нормативно-правових документів, якими вони керуються як експерти системи Експертної служби МВС, а саме до: ЗУ «Про судову експертизу, ЗУ «Про державну реєстрацію геномної інформації людини», Наказу МВС України №591 від 17.07.2017 «Про затвердження Інструкції з організації проведення та оформлення експертних проваджень у підрозділах Експертної служби МВС України», Постанови КМУ від 29.08.2023 № 978 «Деякі питання реалізації ЗУ «Про державну реєстрацію геномної інформації людини» не внесено.

Тим самим, залучення їх як спеціалістів, для проведення експертиз пов`язаних з ідентифікацією тіл загиблих воїнів ЗСУ, буде суперечити вимогам вказаних вище нормативних актів та стане підставою для подальшого їх оскарження через судові інстанції та призначення повторних експертиз, із залученням експерта. Крім того, особи які видають такі довідки/висновки несуть за це особисту відповідальність. Під час одного з таких обговорень між ОСОБА_3 та ОСОБА_28 , яка на той час відповідала за контроль системи якості та менеджменту відділу біологічних досліджень та обліку (далі ВБДО), виник конфлікт, оскільки вона наголосила заявнику на тому, що такі довідки спеціалістів будуть порушенням чинних наказів та нормативно-правових документів. Незважаючи на це та заперечення судових експертів, ОСОБА_3 вказав, що відділ ВБДО буде випускати більшу кількість експертиз саме згідно зі ст. 71 КПК України і буде працювати по визначеному саме ним алгоритму, в порушення інших наказів та вимог Експертної служби МВС. Також, до одного з таких обговорень судовими експертами був запрошений завідувач сектору юридичного забезпечення Вінницького НДЕКЦ МВС ОСОБА_29 який вислухавши позицію заявника та доводи присутніх експертів щодо неможливості впровадження на практиці такої ініціативи також вказав на неможливості підготовки таких «довідок» спеціалістів на 1 арк.

Окрім того, ОСОБА_29 вказав, що дії ОСОБА_3 які полягали в написанні заяв про вчинення злочинів, передбачених ст. ст. 109, 111, 113 КК України відносно керівника Вінницького НДЕКЦ МВС ОСОБА_9 та керівництва ДНДЕКТТ МВС України пов`язане з його особистими образами через притягнення до дисциплінарної відповідальності, в тому числі за вчинення корупційного правопорушення.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_9 повідомив, що починаючи з 2024 року між ним та ОСОБА_3 почали виникати службові непорозуміння пов`язані з проявами з його сторони грубої поведінки щодо працівників відділів, а також можливе використання працівників в особистих цілях. Окрім того, в під час робочого часу ОСОБА_30 займався особистими справами (мистецтвом) та часто був відсутній на робочому місці через діяльність не пов`язану зі службовими обов`язками, що перешкоджало своєчасному реагуванню на нагальні службові питання, що виникали в процесі діяльності. Вказані факти стали надалі предметом службових розслідувань, які знайшли своє підтвердження та за результатом яких 23.05.2025 за допущене порушення трудової дисципліни заявнику оголошено догану, а також виявлено факт порушення вимог антикорупційного законодавства та норм етичної поведінки. Окрім того, повідомив, що у жовтні 2024 року ОСОБА_3 ініціював та активно просував серед слідчих практику залучення судових експертів як спеціалістів (ст. 71 КПК України) замість призначення молекулярно- генетичних судових експертиз, з подальшим оформленням результатів у вигляді одноаркушної «Довідки». Також, ОСОБА_3 особисто здійснював тиск на експертів відділу біологічних досліджень та обліку, вимагаючи від них складати саме такі «Довідки» замість висновків експертів. Вказав, що надалі він, як директор установи, відреагував та повідомив керівництво ГУНП у Вінницькій області про незаконність такої практики та неможливість оформлення результатів молекулярно-генетичних досліджень у вигляді довідок спеціаліста відповідно до чинного законодавства. З приводу аудіозаписів його розмов з ОСОБА_3 , які останній надає як докази вказав, що на даних записах зафіксовано виключно службові розмови та розцінює наявність даних записів у всіх його заявах, як спробу криміналізувати трудовий спір та уникнути відповідальності за власні дисциплінарні проступки.

У відповідності до інформації Вінницького НДЕКЦ МВС України від 07.10.2025 №19/102/2-23953-2025 в період з 09.10.2024 надійшло в загальному 48 постанов про залучення судових експертів як спеціалістів для проведення молекулярно-генетичних експертиз (досліджень). Жодних висновків (довідок) відповідно до ст. 71 КПК України на виконання зазначених постанов Вінницьким НДЕКЦ МВС не видавалось, а дані постанови надалі відкликані ініціаторами та призначені судові експертизи відповідно до вимог ст. 101 КПК України.

Зокрема, у відповідності до ч. 1 ст. 101 Кримінального процесуального кодексу України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судову експертизу» судово- експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом.

До державних спеціалізованих установ належать:

науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України;

науково-дослідні установи судових експертиз, судово-медичні та судово- психіатричні установи Міністерства охорони здоров`я України;

експертні служби Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Державної прикордонної служби України.

Виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судову експертизу» Міністерства та інші державні органи здійснюють у визначеному ними порядку контроль за дотриманням законодавства з питань судово-експертної діяльності державними спеціалізованими установами, що належать до сфери їх управління.

З метою забезпечення єдиного підходу до проведення та оформлення експертних проваджень Експертною службою, наказом МВС Україні від 17.07.2017 № 591 затверджено Інструкцію з організації проведення та оформлення експертних проваджень у підрозділах Експертної служби Міністерства внутрішніх справ України. Ця Інструкція встановлює організаційно-управлінські засади діяльності Експертної служби МВС з приймання, реєстрації, обліку, зберігання, дослідження та повернення ініціатору матеріалів, що надходять для проведення судової експертизи, експертних досліджень, та оформлення їх результатів.

Відповідно до ст. 242 КПК України експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.

Згідно із ст. 7-1 Закону України «Про судову експертизу» підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.

Підставою для отримання висновку спеціаліста при з`ясуванні обставин вчинення кримінального проступку є запит службової особи підрозділу дізнання органу Національної поліції, органу безпеки, органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, органу Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України, уповноваженої особи іншого підрозділу зазначених органів, які уповноважені здійснювати досудове розслідування кримінальних проступків.

Так, перерахованими нормативно-правовими актами не передбачено створення судовими експертами державних спеціалізованих установ таких документів як «Довідка».

Також Законом України «Про державну реєстрацію геномної інформації людини» визначено правові засади обробки геномної інформації людини з метою її державної реєстрації в Україні.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію геномної інформації людини» Електронний реєстр геномної інформації людини (далі - Електронний реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, що забезпечує збирання, реєстрацію, накопичення, зберігання, поновлення, пошук, використання і поширення (розповсюдження, передачу) геномної інформації людини.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію геномної інформації людини» молекулярно-генетична експертиза (дослідження) - дослідження біологічного матеріалу людини, що здійснюється з метою отримання її геномної інформації.

Відповідно до п. 2 та п. З ч.І ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію геномної інформації людини» державна реєстрація геномної інформації проводиться з метою розшуку осіб, зниклих безвісти та ідентифікації невпізнаних трупів людей, їх останків та частин тіла людини.

У свою чергу п. 5, 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію геномної інформації людини» визначено, що обов`язковій державній реєстрації підлягає геномна інформація невпізнаних трупів людей, їх останків та частин тіла людини, відомості про виявлення яких унесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань або відображено у постанові про початок досудового розслідування, винесеній у порядку, передбаченому статтею 615 КПК України і встановлена з раніше відібраних біологічних зразків осіб, зниклих безвісти, або біологічного матеріалу з особистих речей осіб, зниклих безвісти, відомості щодо яких внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань або відображено у постанові про початок досудового розслідування, винесеній у порядку, передбаченому статтею 615 КПК України.

Відповідно до п. З розділу І Положення про Електронний реєстр геномної інформації людини, затвердженого наказом МВС України 04.08.2023 № 639, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.09.2023 за № 1657/40713 (далі - Положення) електронний реєстр утворений та функціонує відповідно до законодавства про державну реєстрацію геномної інформації людини, законодавства про захист персональних даних та Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 8 розділу І Положення підставою для внесення геномної інформації людини до Електронного реєстру є сформована створювачем реєстраційна картка, що містить відомості про геномну інформацію особи, геномна інформація якої підлягає обов`язковій державній реєстрації або яка подала письмову заяву про відбір у неї біологічного матеріалу, проведення молекулярно-генетичної експертизи (дослідження) та внесення геномної інформації до Електронного реєстру.

Отже виходячи із зазначеного, «Довідка» не є підставою для внесення геномної інформації людини до Електронного реєстру, у зв`язку з чим слідчим повинні призначатися судові експертизи за напрямком молекулярно- генетичних досліджень, що в свою збільшить навантаження на судових експертів та витрати бюджетних коштів на закупівлю реактивів необхідних для проведення молекулярно-генетичної експертизи (дослідження).

Крім того, відповідно до ст. 71 КПК України, спеціаліст може бути залучений для надання безпосередньої технічної допомоги (фотографування, складення схем, планів, креслень, відбір зразків для проведення експертизи тощо) сторонами кримінального провадження під час досудового розслідування і судом під час судового розгляду, а також для надання довідок, висновків та інших документів у випадках, передбачених пунктами 7, 8, 9 частини четвертої цієї статті. Проте вказаною статтею спеціаліста не уповноважено проводити молекулярно-генетичної експертизи (дослідження) для подальшого внесення відомостей до Електронного реєстру.

Питання оплати за створення таких «Довідок», яке також не врегульовано чинним законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію геномної інформації людини» молекулярно-генетична експертиза (дослідження) біологічного матеріалу, відібраного в порядку, передбаченому частинами другою та третьою статті 7 цього Закону, для встановлення геномної інформації з метою її державної реєстрації проводиться суб`єктами, до компетенції яких відповідно до законодавства України належить проведення молекулярно-генетичної експертизи (дослідження), на підставах та в порядку, передбачених кримінальним процесуальним законодавством України, за рахунок коштів державного бюджету, передбачених на здійснення такими суб`єктами покладених на них завдань.

Пунктом 11 Інструкції про порядок і розміри компенсації (відшкодування) витрат та виплати винагороди особам, що викликаються до органів досудового розслідування, прокуратури, суду або до органів, у провадженні яких перебувають справи про адміністративні правопорушення, та виплати державним спеціалізованим установам судової експертизи за виконання їх працівниками функцій експертів і спеціалістів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 01.07.1996 № 710 (далі - Інструкція) визначено, що державні спеціалізовані установи судової експертизи проводять судову експертизу у кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення за рахунок та у межах коштів, передбачених у Державному бюджеті України на відповідний рік на проведення судових експертиз.

Відповідно до п. 12 Інструкції вартість проведення експертиз, що призначаються у кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення, та досліджень за матеріалами кримінальних проваджень, що призначаються органами досудового розслідування, прокуратури та суду, визначається відповідно до нормативної вартості однієї експертогодини у державних спеціалізованих установах судової експертизи, що становить 378,64 гривні, та з урахуванням фактично витраченого часу на проведення судової експертизи.

У разі проведення біологічної експертизи до розміру вартості проведення експертиз додається вартість фактично витрачених матеріалів (крім канцелярських товарів) та реактивів, яка визначається за окремою калькуляцією.

Оскільки «Довідки» не є офіційними висновками експертиз чи досліджень, передбачених законодавством, механізм їх оплати відсутній, що додатково підтверджує неможливість їх використання в процесі ідентифікації.

Враховуючи вищевикладене будь-які можливості або підстави застосування Вінницьким НДЕКЦ МВС на практиці вимог ч. 2 ст. 71 КПК (в частині надання довідок) за напрямком молекулярно-генетичних досліджень з метою державної реєстрації геномної інформації не передбачені. В свою чергу потенційне запровадження ініціативи ОСОБА_3 призведе до уповільнення ідентифікації загиблих захисників.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 109 КК України передбачає - дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади.

Об`єктивна сторона виражається в чотирьох формах: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або захоплення державної влади; 2) змова про вчинення таких дій; 3) публічні заклики до насильницької зміни чи повалення конституційного ладу або захоплення державної влади; 4) розповсюдження матеріалів із закликами до вчинення таких дій.

Загальною ознакою всіх цих дій є насильницький спосіб зміни чи повалення конституційного ладу або захоплення державної влади, тобто із застосуванням фізичного насильства чи створення загрози його застосування до представників державної влади, осіб, що виконують функцію її охорони, або осіб, що перешкоджають вчиненню таких дій.

Разом з тим, відповідно до положень ч. 1 ст. 111 КК України державною зрадою є діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, шпигунство, надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Об`єктом злочину є національна безпека України переважно у сфері державної безпеки, інформаційній, економічній, науково-технологічній і воєнній сферах.

Статтею 113 КК України передбачає - вчинення з метою ослаблення держави вибухів, підпалів або інших дій, спрямованих на масове знищення людей, заподіяння тілесних ушкоджень чи іншої шкоди їхньому здоров`ю, на зруйнування або пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, а також вчинення з тією самою метою дій, спрямованих на радіоактивне забруднення, масове отруєння; поширення епідемій, епізоотій чи епіфітотій, -

Об`єктивна сторона диверсії виявляється: 1) у вчиненні вибухів, підпалів або інших дій, спрямованих на масове знищення людей, заподіяння їм тілесних ушкоджень чи іншої шкоди здоров`ю, зруйнування або пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення; 2) у вчиненні дій, спрямованих на радіоактивне забруднення, масове отруєння, поширення епідемій, епізоотій чи епіфітотій.

Згідно інформації начальника відділу контррозвідки УСБУ у Вінницькій області від 05.11.2025 №53/2/2/52-3174 у підрозділі відсутні відомості стосовно можливої причетності директора Вінницького НДЕКЦ МВС України ОСОБА_9 , а також керівництва ДНДЕКЦ МВС України ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 до можливого вчинення злочинів проти основ національної безпеки України.

На підставі викладених вище фактів слідчий дійшов висновку про відсутність, в даному випадку, складу кримінального правопорушення, та в подальшому постановою старшого слідчого СВ УСБУ у Вінницькій області майора юстиції ОСОБА_4 від 31.12.2025 кримінальне провадження № 0000169 внесене до ЄРДР 25.09.2025 було закрито у зв`язку із встановленням відсутності ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 складу кримінальних правопорушень.

Слідчий суддя, проаналізувавши доводи заявника, викладені у скарзі, та матеріали кримінального провадження, надані на дослідження, приходить до висновку, що слідчий під час проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0000169 внесеного до ЄРДР 25.09.2025, в порядку ст. 40 КПК України, не виконав у повному обсязі вимог названої статті, не вичерпав можливості отримання доказів по справі, не провів належного досудового розслідування усіх обставин кримінального правопорушення, досудове розслідування проведено неповно, оскільки не проведено усіх слідчих дій на які посилається заявник, не з`ясовано усю повноту доказів, чим порушено вимоги ст. 9 КПК України, а тому доводи заявника у скарзі є доведеними та обґрунтованими.

З наведених обставин слідчий суддя вважає, що оскаржувана постанова не може залишатися в силі, та підлягає скасуванню.

Стаття 307 КПК України визначає, що за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого чи прокурора;

1-1) скасування повідомлення про підозру;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Вищенаведена норма кримінально процесуального закону свідчить, що КПК України передбачає вичерпний перелік рішень, які може прийняти слідчий суддя під час розгляду скарги, в порядку ст. 303 КПК України.

З огляду на вищенаведене, слідчий суддя вважає, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження є передчасною, а скарга ОСОБА_3 , в порядку ст. 303 КПК України, на постанову старшого слідчого СВ УСБУ у Вінницькій області майора юстиції ОСОБА_4 від 31.12.2025 про закриття кримінального провадження № 0000169 внесеного до ЄРДР 25.09.2025, підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 284, 303, 306, 309, 369, 370, 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 , в порядку ст. 303 КПК України задовольнити.

Постанову старшого слідчого СВ УСБУ у Вінницькій області майора юстиції ОСОБА_4 від 31.12.2025 про закриття кримінального провадження № 0000169 внесеного до ЄРДР 25.09.2025 скасувати.

Копію ухвали слідчого судді направити до УСБУ у Вінницькій області для організації відновлення та продовження досудового розслідування кримінального провадження.

Ухвала слідчого судді є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя