УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , перевіривши скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, в рамках кримінального провадження № 0000812 від 18.10.2023, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою, в якій просив зобов`язати слідчого ТУ ДБР у м. Києві:

1) визнати ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000812 від 18.10.2023;

2) надати потерпілому ОСОБА_3 та його представнику матеріали кримінального провадження № 0000812 від 18.10.2023;

3) отримати у передбачений процесуальним законодавством спосіб всю необхідну медичну документацію;

4) на підставі отриманої медичної документації призначити судово-медичну експертизу по тілесних ушкодженнях, зафіксованих у ОСОБА_3 ;

5) отримати у передбачений процесуальним законодавством спосіб документацію (журнал) реєстрації затриманих, доставлених, утримуваних в Деснянському УП ГУНП в м. Києві в листопаді-грудні 2018 року, за даними якого встановити дату та час перебування там ОСОБА_3 .

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження за скаргою, виходячи з наступного

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України. Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 ст. 303 КПК України.

Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено, що оскарженню підлягають такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового провадження, як бездіяльність, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 КПК України, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки; рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу; рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування; повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - вказаний перелік є вичерпним.

Повноваження слідчого судді при розгляді скарг заявника, потерпілого, його представника чи законного представника, підозрюваного, його захисника чи законного представника, володільця тимчасово вилученого майна на стадії досудового розслідування зводяться до права на зобов`язання сторони кримінального провадження, якою є слідчий або прокурор, вчинити процесуальні дії, як-то розглянути клопотання, проте рішення по суті викладеного приймає слідчий (прокурор) самостійно..

Так, бездіяльність у нездійсненні інших процесуальних дій, яка підлягає оскарженню відповідно до вказаної норми, передбачає три обов`язкові ознаки:

1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію;

2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК України строк;

3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

Слідчий суддя зазначає, що згідно ч. 2 ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

У своїй скарзі адвокат ОСОБА_2 просить слідчого суддю, зокрема, зобов`язати слідчого визнати ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000812 від 18.10.2023.

Разом з тим, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим, однак такого рішення до скарги не додано.

Враховуючи норми ст. 55 КПК України, випливає висновок, що у слідчого не виникає обов`язку вчиняти будь-які дії після отримання заяви про залучення до провадження як потерпілого, у зв`язку з чим дана бездіяльність не підлягає оскарженню в порядку ст. 303 КПК України.

Також суд зазначає, що частиною 5 ст. 40 КПК України передбачено, що слідчий, який згідно п. 1 ч. 2 цієї статті уповноважений проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється

Поряд з цим, у своїй скарзі адвокат ОСОБА_2 просить слідчого суддю зобов`язати слідчого витребувати документи та призначити експертизу у кримінальному провадженні, тобто вчинити слідчі дії, що є виключної дискрецією самого слідчого, у яку слідчий суддя втручатися не вправі.

Слід зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень.

Згідно ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Оскільки в скарзі адвокат ОСОБА_4 , посилаючись на норми ст. 303 КПК України, оскаржує дії та бездіяльність органу досудового розслідування, що не підлягають оскарженню в порядку ст. 303 КПК України, у відкритті провадження за слід відмовити.

Керуючись статтями 303, 304, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, в рамках кримінального провадження № 0000812 від 18.10.2023.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту отримання скаржником копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1