Справа № 930/12/23
Провадження №11-сс/801/1051/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: Богоніс
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря ОСОБА_4

прокурора в режимі відеоконференції ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Немирівського районного суду Вінницької області від 10 грудня 2025 року про відмову у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічну пору доби відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Вороновиця Вінницького району, проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Згідно матеріалів кримінального провадження № 0000167 внесеного до ЄРДР 26.04.2015 ОСОБА_7 оголошено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Ухвалою слідчого судді Немирівського районного суду Вінницької області від 10 грудня 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ВП № 5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період відносно ОСОБА_7 .

Приймаючи рішення про відмову у задоволення клопотання слідчий суддя вказав, що на стадії досудового розслідування прокурором виявлено закінчення строків давності, в усній формі роз`яснено підозрюваному підставу звільнення від кримінальної відповідальності та в усій формі отримано згоду на таке звільнення. Разом з тим, в порушення вимог ст. 286 КПК України прокурор не оформив належним чином документами таке роз`яснення та згоду підозрюваного, не склав клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та не надіслав таке клопотання до суду. З огляду на це, суд не вбачав підстав для оцінки доводів сторони обвинувачення щодо обґрунтованості підозри та наявності ризиків.

Вимоги апеляційної скарги особи, що її подала.

В апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні прокурора Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_5 ставиться питання про скасування ухвали слідчого судді Немирівського районного суду Вінницької області від 10 грудня 2025 року. Просить винести своє рішення, яким застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з 23:00 год до 05:00 год, строком на 60 днів.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала є незаконною у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження, слідчим та прокурором в судовому засіданні вказано на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, в ухвалі суду відсутня належна оцінка ризиків, суд першої інстанції вийшов за межі предмету розгляду клопотання та допустив неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор ОСОБА_5 підтримав апеляційну скаргу з підстав, викладених в ній та просив задовольнити її в повному об`ємі.

Підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_6 заперечили проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як убачається з ухвали, слідчим суддею зазначені вимоги закону не дотримано у повній мірі, натомість висновку про відсутність підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження належним чином не умотивовані.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

Як убачається з оскаржуваної ухвали, прокурором під час судового розгляду було доведено обґрунтованість оголошеної ОСОБА_7 підозри за ч. 2 ст. 121 КК України та ці обставини ані прокурором, ані стороною захисту не заперечуються.

Стосовно наявності ризиків, прокурор вважає доведеними переховування від органів слідства та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК), а також вчинення іншого кримінального правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК).

Проте з такими висновками не погоджується суд апеляційної інстанції.

Під ризиками, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною першою статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій.

Суд виходить з того, що можливе призначення в майбутньому кримінального покарання, навіть у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально в місцях несвободи, не може бути об`єктивною підставою вважати доведеним, що підозрюваним буть вчинятись спроби ухилятись від органів досудового розслідування чи суду. Окрім того з часу вчинення кримінального правопорушення пройшов тривалий час (понад 10 років), та підозрюваний жодним чином не ухилявся від слідства, та такі обставини не заперечуються прокурором. Таким чином суд вважає недоведеним ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Стосовно ризику вчинення іншого кримінального правопорушення суд зазначає про те, що ані слідчим у клопотанні, ані прокурором в судовому засіданні не доведено, що ОСОБА_7 у минулому не притягався до будь-якого виду відповідальності, який би вказував на антисоціальну (кримінальну) поведінку особи, що у свою чергу нівелює висновки щодо існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також з огляду на тривалість досудового розслідування та висловлення бажання про звільнення від кримінальної відповідальності, жодними доказами не доведено можливість чи бажання здійснення незаконного впливу на свідків

Таким чином доводи прокурора про наявність ризиків слід вважати такими, що не підтверджуються фактичними обставинами, з`ясованими як слідчим суддею, так і під час апеляційного розгляду.

Разом з тим, за змістом ч. 3 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті (обґрунтованість підозри), але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті (наявність ризиків та недостатність застосування менш суворих запобіжних заходів).

Таким чином у цьому провадженні на підозрюваного слід покласти обов`язок прибувати за кожною вимогою до слідчого прокурора чи суду.

Керуючись ст. 404, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну прокурора Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Немирівського районного суду Вінницької області від 12 грудня 2025 року про відмову у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічну пору доби відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України скасувати.

Відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ВП № 5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 про застосування заходу забезпечення кримінального провадження № 0000167, внесеного до ЄРДР 26.04.2015 з ознаками ч. 2 ст. 121 КК України - запобіжного заходу у виді домашнього арешту у відносно ОСОБА_7 .

Зобов`язати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України, прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду.

Ухвала є остаточною та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді: