Справа № 131/1518/25
Провадження №11-сс/801/954/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

захисника-адвоката ОСОБА_7 (в залі суду)

підозрюваного ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Іллінецького районного суду Вінницької області від 12.11.2025, якою клопотання слідчого задоволено, підозрюваному

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Скала Оратівського району Вінницької області, проживаючому по АДРЕСА_1 , громадянину України, раніше не судимому,

продовжено строк тримання під вартою без визначення розміру застави в межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні, на 36 днів, тобто до 17 грудня 2025 року, включно, -

встановив:

ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ ВП №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_9 та продовжено підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 36 днів, тобто до 17 грудня 2025 року, включно.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді Іллінецького районного суду Вінницької області від 12.11.2025 відносно ОСОБА_8 про продовження застосування раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про продовження застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Звільнити ОСОБА_8 з-під варти у залі суду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає про підозрюваний ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, постійно проживає разом із матір`ю, що підтверджено довідкою Скоморошківського старостинського округу Оратівської селищної ради, ризик переховування від органів досудового розслідування та суду відсутній.

Крім того, ОСОБА_8 є військовозобов`язаним та враховуючи обмеження щодо перетину державного кордону чоловіками у віці від 25 до 60 років, які введено у зв`язку із збройною агресією російської федерації відносно України, підозрюваний позбавлений можливості перетнути межі державного кордону України та переховуватись у інших країнах.

Щодо можливості вчинення дій, визначених у п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України то посилається на те, що органом досудового розслідування проведено невідкладний обшук за місцем проживання ОСОБА_8 , за наслідками якого виявлено та вилучено певні речі, які у подальшому арештовано слідчим суддею в порядку, визначеному КПК України. Таким чином знищити чи спотворити певні речі, які мають суттєве значення для обставин кримінального провадження, ОСОБА_8 не має ані фізичної, ані теоретичної можливості, оскільки усі можливі докази вилучено слідчим та зберігаються у місці, недоступному для підозрюваного.

Щодо можливого перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, то слід звернути увагу, що ані слідчим, ані прокурором не надано у розпорядження слідчого судді будь-яких обставин, які б могли свідчити про наявність потенційно таких обставин.

Вказує, що із наданих у розпорядження слідчому судді матеріалів жоден не підтверджує обставин, які викладено у повідомленні про підозру від 04.11.2025.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечив проти задоволення скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що вона до задоволення не підлягає.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Слідчим відділенням Відділення поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000152 від 16.09.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.4,6 ст.152, ч.2 ст.156 КК України.

В межах даного кримінального провадження ОСОБА_8 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.4,6 ст.152, ч.2 ст.156 КК України.

Ухвалою слідчого судді Іллінецького районного суду Вінницької області №131/1518/25 від 18.09.2025 року щодо підозрюваного ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 днів, тобто до 15 листопада 2025 року, включно.

Оскаржуваною ухвалою підозрюваному ОСОБА_8 продовжено раніше застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 36 днів, тобто до 17 грудня 2025 року, включно.

З таким рішенням, колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування та продовження запобіжного заходу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та за умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Продовжуючи щодо підозрюваного ОСОБА_8 строк тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.4,6 ст.152, ч.2 ст.156 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Слід зазначити, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України». Відповідно до вказаного рішення «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_8 із інкримінованими йому кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дає підстави вважати, що його причетність до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.4,6 ст.152, ч.2 ст.156 КК України, є обґрунтованою.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, умислу в діях, винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Крім того, слідчим суддею всупереч доводам сторони захисту, встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на час розгляду клопотання продовжують мати місце.

Зокрема, ОСОБА_8 може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задоволення клопотання слідчого, оскільки він в повному обсязі довів обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_8 на свободу.

Вказане рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_8 суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Слідчий суддя враховуючи обґрунтованість повідомлення про підозру, конкретні обставини кримінального провадження та тяжкість інкримінованих ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, дані, які характеризують особу підозрюваного, обґрунтовано продовжив до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Також, слідчий суддя постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави. ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочинів лочину проти статевої свободи та статевої недоторканості особи. Відтак, слідчим суддею не визначено розмір застави у кримінальному провадженні, з чим погоджується колегія суддів.

Доводи апелянта про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки в даному судовому провадженні слідчим суддею досліджено усі матеріали справи та надано їм належну правову оцінку, що вбачається зі змісту постановленої ухвали слідчого судді.

Твердження захисника щодо незаконного затримання, підлягає перевірці в порядку ст. 206 КПК України, однак скарги до слідчого судді не подано.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону, а тому підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.

Істотних порушень вимог КПК України, які могли б стати безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді у даному провадженні не встановлено.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Іллінецького районного суду Вінницької області від 12.11.2025, якою клопотання слідчого задоволено та ОСОБА_10 продовжено строк тримання під вартою без визначення розміру застави в межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні, на 36 днів, тобто до 17 грудня 2025 року, включно, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4