Справа № 686/1456/26
Провадження № 1-кс/686/771/26
УХВАЛА

19 січня 2026 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Хмельницькому клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000078 від 11 січня 2026 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, -

встановив:

15.01.2026 року до слідчого судді надійшло клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_3 про накладення арешту на штани тактичні камуфляжного забарвлення, які вилучено 11.01.2026 у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користуванням з метою подальшого доказування вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Прокурор у судове засідання не з`явився. У клопотанні міститься прохання про розгляд клопотання без участі ініціатора та фактичного володільця.

Володілець майна у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце проведення розгляду справи у встановленому законом порядку.

Положеннями ч. 1 ст. 172 КПК України передбачено, що неприбуття слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Зважаючи на ці положення закону, слідчий суддя дійшов висновку про можливість розгляду клопотання у відсутності прокурора та володільця майна, належним чином повідомлених про дату та час судового розгляду.

Дослідивши наявні матеріали, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню із наступних підстав.

11.01.2026 близько 07 години 00 хвилин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись за місцем свого проживання, в приміщенні будинку АДРЕСА_1 , внаслідок власної необережності, в результаті падіння з висоти власного зросту, отримала тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми.

У ході досудового розслідування встановлено, що того дня у приміщенні будинку перебував ОСОБА_6 , при огляді речей останнього, у які він був одягнений, на тактичних штанах камуфляжного забарвлення виявлено плями РБК на їх поверхні.

У подальшому, 11.01.2026 року на підставі заяви про добровільну видачу ОСОБА_6 видав працівникам поліції штани тактичні камуфляжного забарвлення, які поміщено до паперового конверту, який належним чином упаковано та заклеєно печаткою № 119 СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області;

У зв`язку з чим, у відповідності до вимог ст. 98 КПК України,11.01.2026слідчим СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області сковорідку штани тактичні камуфляжного забарвлення,визнано речовим доказом, про що складено відповідну постанову про визнання речовим доказом, оскільки штани тактичні камуфляжного забарвлення місять плями РБК на їх поверхні, тобто містять на собі інформацію, необхідну для встановлення об`єктивної істини, а тому використовуватиметься в якості речового доказу у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

За ч. 2 цієї ж статті, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Згідно ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що тимчасово вилучені під час санкціонованого обшуку речі, зазначені в клопотанні, відповідають критеріям речових доказів відповідно до положень ст.98 КПК України, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр уважати, що указана річ зберегла на собі сліди кримінального правопорушення, а отже може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

За таких обставин, з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя уважає за необхідне накласти арешт на визначене у клопотанні майно із тимчасовим позбавленням права відчуження, розпорядження та користування.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна на даній стадії кримінального провадження не надано. На даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання в права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання.

Керуючись ст.ст.170-173, 372 КПК України, -

постановив:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на штани тактичні камуфляжного забарвлення, які вилучено 11.01.2026 у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користуванням з метою подальшого доказування вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення; якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя