Єдиний унікальний номер 205/9710/24
Номер провадження1-кп/205/1217/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року м. Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

за участю учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченої - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро кримінальне провадження № 0000869 від 18.06.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, громадянки України, пенсіонерки, неодружена, з середньо - технічною освітою, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судима,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

17 червня 2024 року близько 08 год. 00 хв. (більш точний час не встановлено), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вийшла з приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та побачила на лавці речі свого раніше знайомого сусіда ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також банківські картки, які були на підлозі та в цей час в неї виник кримінально - протиправний умисел, спрямований на викрадення офіційного документу, реалізуючи який, своєю рукою взяла з підлоги банківську картку, емітовану в АТ КБ «Приватбанк» за № НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , видані на ім`я потерпілого ОСОБА_5 з метою її подальшого використання для особистого збагачення, шляхом викрадення грошових коштів, які перебували на банківському рахунку.

Відповідно до примітки ст. 358 КК України, під офіційним документом у цій статті та статтях 357 і 366 цього Кодексу слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи - докази у правозастосовній діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію» №2657-ХП від 2 жовтня 1992 року, п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. п. 15.2, ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» № 2346 III від 05 квітня 2001 року, ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» №2121-111 від 7 грудня 2000 року, документом визнається будь-який матеріальний носій, що містить інформацію, функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі, а засобами доступу до банківських рахунків (платіжним інструментом) - засоби певної форми на паперовому, електронному чи іншому виді носія інформації, використання якого ініціює переказ грошей з відповідного рахунку. Одним із видів доступу до банківських рахунків є спеціальні платіжні засоби.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_4 , які виразились у викраденні офіційного документа, вчиненому з корисливих мотивів, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2024 року кримінальне провадження № 0000869 від 18.06.2024 року в частині обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - закрито на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому їй обвинуваченні визнала у повному обсязі, щиро розкаялась у вчиненому, повністю підтвердила обставини, викладені в обвинувальному акті, одночасно погодившись на застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, щодо не дослідження обставин, викладених у обвинувальному акті щодо її обвинувачення, обмежуючись лише її допитом та дослідженням матеріалів, що характеризують її особу.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні просив застосувати положення ч. 3 ст. 349 КПК України, посилаючись на недоцільність дослідження доказів щодо усіх обставин обвинувачення у зв`язку з повним їх визнанням та підтвердженням у судовому засіданні самою обвинуваченою, обмежившись лише допитом та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченої.

В судовому засіданні всі учасники судового провадження не оспорювали обставини, при яких скоєне кримінальне правопорушення.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 357 КК України визнала у повному обсязі, щиро розкаялась за вчинене і суду пояснила, що вона повністю підтверджує обставини скоєння кримінального правопорушення надавши суду показання, які повністю підтверджують обставини викладені в обвинувальному акті та не викликають сумніву у їх правдивості.

З урахуванням повного визнання своєї винуватості, визнання та підтвердження, обвинуваченою всіх обставин кримінального правопорушення, викладених у обвинувальному акті, з урахуванням пропозиції учасників судового провадження сторони обвинувачення та обвинуваченої на підставі приписів ч. 3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміє обвинувачена зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності її позиції, а також роз`яснив сторонам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення повністю знайшла своє підтвердження під час судового розгляду, а її умисні дії, які виразились у викраденні офіційного документа, вчиненому з корисливих мотивів, правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 357 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , передбаченими ст. 66 КК України, суд визнає її щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , передбачені ст. 67 КК України, судом встановлено відповідно до п. 6 ч. 67 КК України, а саме: вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, особи з інвалідністю або особи, яка перебуває в безпорадному стані, або особи, яка страждає на психічний розлад, зокрема на недоумство, має вади розумового розвитку, а також вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини або у присутності дитини.

Обговорюючи питання про вид і міру покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею діяння, яке відноситься до категорії кримінальних проступків, дані про особу обвинуваченої, яка пенсіонерка, незаміжня, з середньо - технічною освітою, раніше не судима, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 , а також для попередження нових кримінальних правопорушень, їй слід призначити покарання у вигляді штрафу передбаченого санкцією статті.

Це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, буде ефективним і дієвим з метою профілактики подальшої асоціальної поведінки обвинуваченої.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 , визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржено, з урахуванням положень ч. 2 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до судової палати по кримінальним справам Дніпровського апеляційного суду через Новокодацького районного суду міста Дніпра.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1