Житомирський апеляційний суд
Справа №278/3987/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/140/26
Категорія ч.1 ст.286 КК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

представника потерпілої ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в м.Житомирі матеріали судового провадження №278/3987/23 в межах кримінального провадження №0000444 від 04.02.2023 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_10 на вирок Житомирський районний суд Житомирської області від 06.03.2025 відносно

ОСОБА_11 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

в с т а н о в и в :

зазначеним вироком ОСОБА_11 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68 000 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто із ОСОБА_11 на користь держави 14090 грн. 32 коп. судових витрат на залучення експертів при проведенні експертиз.

Згідно вироку суду, 03 лютого 2023 року близько 07 години 55 хвилин ОСОБА_11 у світлу пору доби в задовільних умовах дорожнього руху та в умовах достатньої видимості керував технічно справним автомобілем марки «Volkswagen Jetta», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », та рухався ним по автомобільній дорозі М-06 сполученням Київ-Чоп поза межами населеного пункту с.Оліївка Житомирського району зі сторони м. Києва в напрямку м. Рівне.

Рухаючись у вказаний день, час та місці вказаним транспортним засобом на ділянці 139 км + 800 м автодороги М-06 "Київ-Чоп", проїзна частина якої має по одній смузі руху в кожному напрямку та розділена горизонтальною дорожньою розміткою 1.1 (вузька суцільна лінія) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР), та на яку поширюється дія дорожнього знаку 3.25 ПДР «Обгін заборонено», водій ОСОБА_11 в порушення вимог пунктів 2.3. б), 14.6 г), 12.3, 34.1(1.1) ПДР проявив безпечність та неуважність до дорожньої обстановки та її змін, в даних дорожніх умовах не врахував дорожню обстановку та під час виконання маневру обгону автомобіля марки «Man TGX 18.440», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », який у складі з напівпричепом марки «Crone SDS 27», реєстраційний номер « НОМЕР_3 », рухався попереду в межах шляхопроводу, тобто на ділянці дороги, де згідно п. 14.6 г) ПДР обгін заборонено, в порушення вимог дорожнього знаку 3.25 «Обгін заборонено» та горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія) ПДР, виїхав на смугу зустрічного руху та при виникненні небезпеки для руху, яку він об`єктивно спроможний був виявити, не вжив заходів до зменшення швидкості руху аж до повної зупинки керованого ним транспортного засобу, внаслідок чого передньою частиною керованого ним автомобіля допустив зіткнення із лівою боковою частиною автомобіля марки «Man TGX 18.440», реєстраційний номер « НОМЕР_4 », який у складі з напівпричепом марки «BODEX KIS 3WA», реєстраційний номер « НОМЕР_5 », під керуванням водія ОСОБА_12 рухався у попутному напрямку попереду автомобіля «Man TGX 18.440», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », у складі з напівпричепом марки «Crone SDS 27», реєстраційний номер « НОМЕР_3 », та здійснював маневр повороту ліворуч.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди (ДТП) пасажир автомобіля марки «Volkswagen Jetta» ОСОБА_8 отримала тілесне ушкодження у вигляді травми правої нижньої кінцівки у вигляді перелому стегна, яка відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості як таке, що не є небезпечним для життя, але призвело до тривалого розладу здоров`я.

Порушення водієм ОСОБА_11 вимог пунктів 2.3 б), 14.6 г), 12.3, 34.1 (1.1) ПДР перебувають у причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної ДТП та її наслідками.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_10 просить скасувати вирок суду, як незаконний, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_11 визнати не винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України у зв`язку з недоведеністю вини. Вказує, що матеріали справи не містять беззаперечних доказів винуватості ОСОБА_11 , а докази, зібрані стороною обвинувачення не можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що саме ця особа вчинила злочин. Вважає, що оскаржуваний вирок ґрунтується на проведених слідчих діях (відтворення події кримінального правопорушення), проведених не тільки з відвертим порушенням вимог КПК України, а навіть із ознаками службової підробки. Крім того, покази надані свідком ОСОБА_13 під час відтворення обставин події (слідчого експерименту) суперечать показам дослідженим безпосередньо судом у судовому засіданні в частині розташування транспортних засобів в момент виникнення небезпеки для руху транспортних засобів. Звертає увагу, що оскаржуваний вирок не містить відомостей про номер кримінального провадженні, а визначене в рішенні місце вчинення кримінального правопорушення суперечить дослідженим доказам, та питання вказаних розбіжностей під час здійснення судового засідання усунуто не було. Наголошує, що фактичні обставини події дорожньо-транспортної пригоди досліджені у судовому засіданні спростовують викладені обставини в цьому вироку, та спростовують вину обвинуваченого ОСОБА_11 , докази досліджено формально та не об`єктивно, без мети встановлення істини у справі, з ігноруванням фактичних обставин, за яких сталась дорожня пригода, із викривленням обставини справи та показів свідків при проведенні слідчих дій. Так, як зазначено судом «того ж дня о 9-й годині 10 хвилин за участю ОСОБА_14 оглянуто ділянку автодороги "Київ Чоп" (144 км 5 200 м) міст, встановлено, що дорога в цій ділянці горизонтальна, по одній смузі для руху в двох напрямках, ширина дорожнього покриття 12,7м. покриття проїзної частини мокре, світла пора доби, наявне штучне освітлення. Слідів шин не виявлено.», але не зрозуміло, яке доказове значення має огляд ділянки автодороги "Київ Чоп" (144 км 5 200 м) міст, де начебто відбулась ДТП, або обставини вчинення ДТП не відповідають встановленим обставинам судом. Так відповідно до оскаржуваного рішення ДТП сталась на ділянці 139км - 800м автодороги М-06 Київ-Чоп, про що зазначено на ак.1 оскаржуваного рішення. Враховуючи що огляд місця події відбувався о 9 годині 10 хв ранку огляд здійснювався без штучного освітлення. Оглядом місця події наявність дорожніх знаків не встановлювалось, хоч це є істотним у даній категорії справ. Таким чином можна стверджувати, що протокол огляду ділянки автодороги містить внесені недостовірні відомості про обставини події, які мають істотне значення, тому даний протокол огляду не може бути визнаний належним доказом.

Також, опитаний 10.02.2023 обвинувачений, перебуваючи в статусі свідка, одразу у своїх поясненнях зазначав про наявність на місці ДТП дорожнього знаку 5.20.1 - розширення дороги, але вказані покази одразу не були зафіксовані слідчим. Про вказану обставину сторона захисту неодноразово зверталась до слідчого, прокурора і навіть суду - з метою перевірки вказаного факту, відображення в матеріалах справи та використання при проведенні слідчих дій. Однак ці клопотання про здійснення огляду були проігноровані, а у задоволенні клопотання про проведення судового огляду місця події було відмовлено. Прокурору у кримінальному провадженні на виконання ч.6 ст.290 КПК України, та суду під час розгляду справи було надано докази - фототаблиці та відеозаписи, зроблені перед місцем ДТП, які підтверджували наявність встановленого дорожнього знаку 5.20.1. Однак слідчий відверто сфальсифікував докази, зробив огляд місця події, таким чином щоб на фото не потрапив встановлений цей знак 5.20.1. В оскаржуваному рішенні зазначено, що «Показання обвинуваченого, його колег потерпілої ОСОБА_8 та її батька свідка ОСОБА_15 про те, що до моменту зіткнення з автопоїздом «Ман» керований ОСОБА_11 автомобіль «Фольксваген» рухався у межах попутної смуги руху і таким чином здійснював випередження автопоїзда, якій рухався по правій смузі руху; водій автопоїзда розпочав раптовий маневр повороту ліворуч, коли до нього залишалось 17 м, а також про те, що після зіткнення, яке відбулось на лінії дорожньої розмітки 1.1, після чого автопоїзд «протягнув» його автомобіль через усю смуту зустрічного руху до з`їзду вниз суперечать усім вищенаведеним доказам, у тому числі відомостям слідчих експериментів, проведених за участі обвинуваченого та потерпілої. Так, з протоколу огляду місця ДТП вбачається, що ділянка шляхопроводу, де сталась ДТП, має по одній смузі руху в кожному напрямку. Сторона захисту вважала, що оскільки смуга руху, по якій рухались учасники ДТП, має ширину 7,3 м, отже, фактично мало місце дві полоси руху в одному напрямку. Проте, відповідно до п.1.9 ПДР смуга руху поздовжня смуга на проїзній частині завширшки щонайменше 2,75 м, що позначена або не позначена дорожньою розміткою і призначена для руху нерейкових транспортних засобів. При цьому для позначення меж смуг руху за наявності двох і більше смуг, призначених для руху в одному напрямку, передбачено нанесення дорожньої розмітки 1.5 ПДР. Проте жоден з досліджених доказів не містить відомостей про наявність на момент ДТП такої розмітки. Сторона захисту наполягала, що на цій ділянці дороги був встановлений знак 5.20.1 «Початок додаткової смуги руху», проте жодних доказів цього, окрім показань обвинуваченого та його колег, не надано». За клопотанням сторони захисту слідчому у кримінальному провадженні надано відомості та докази встановлення дорожнього 5.20.1, та копію вказаного клопотання з доказами також надано суду клопотанням від 17.01.2024 року для долучення до матеріалів справи та надання оцінки як доказ сторони захисту, однак у оскаржуваному рішенні зазначено що такі докази не надані. Крім того, в описовій частині суд також зазначає, що смута руху, по якій рухались учасники ДТП, має ширину 7,3 м, а мінімальна ширина однієї смуги не менше ніж 2,5м. Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 зазначає, що «Водій вантажівки, яка рухалась попереду, увімкнувши покажчик лівого повороту, зупинив її для здійснення повороту ліворуч та подальшого розвороту біля лівого краю смуги рухи, при цьому ширина смути руху дозволяла здійснити об`їзд «фури» справа». Таким чином свідок підтверджує, що в місці здійснення маневру було дві смути руху. Також, матеріали кримінального правопорушення не містять слідової інформації, яка б підтверджувала висновки сторони обвинувачення щодо розташування транспортних засобів в момент виникнення небезпеки - початку маневру повороту ліворуч автомобілем МАН - а саме в частині того що автомобіль під керуванням підозрюваного знаходився на зустрічній смузі руху та здійснював обгін, а не рухався у правій частині смуги та здійснював маневр випередження. Вказана обставина здійснення маневру обгону жодним належним доказом не доведена, та підлягає сумніву, та відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви трактуються на користь обвинуваченого. Звертає увагу, що з оскаржуваного рішення та досліджених доказів та показів свідка можна встановити, що свідок ОСОБА_14 перед початком маневру не бачив у дзеркало заднього виду автомобіль обвинуваченого, тому про момент виникнення небезпеки жодних достовірних свідчень надати не може. Покази обвинуваченого та потерпілої, в частині розташування транспортних засобів в момент виникнення небезпеки, суд виключив, посилаючись на невідповідність показів щодо місце первинного контакту. Однак невідповідність показів щодо первинного контакту транспортних засобів жодним чином не спростовує місце розташування транспортних засобів в момент початку маневру водієм ОСОБА_14 . Наголошує, що водій ОСОБА_12 не може надати будь-яких відомостей про місце розташування та рух автомобіля під керуванням обвинуваченого до моменту зіткнення. Надані під час слідчої дії відтворення обставин події покази щодо часу за який він виконував маневр та зафіксований хронометраж в 6 секунд не витримує жодної критики та є неможливим, так як рух транспортного засобу із швидкістю, заміряною під час слідчої дії відповідає часу руху пішохода, про що звернуто увагу суду при дослідженні вказаних протоколів та висновків автотехнічної експертизи. Проведені слідчі дії (відтворення обставин події) за участю потерпілої ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_11 здійснювались з порушенням КПК України та мають ознаки внесення недостовірних відомостей, про що відкриті відповідні кримінальні провадження в ДБР Житомирської області. Крім того, зазначає, що з урахуванням допиту у судовому засіданні ОСОБА_13 , допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_16 повідомив, що здійснював експертне дослідження виходячи із відомостей, даних та матеріалів наданих слідчим, та висновок зроблений виходячи із наданих даних, у тому числі показів свідка ОСОБА_13 під час досудового розслідування, які суттєвим чином відрізняються від наданих у суді. Також, допитаний експерт ОСОБА_16 пояснив, що у разі зміни показів свідка ОСОБА_13 , досліджених у судовому засіданні, висновки експертизи можуть змінитись (будуть суттєво відрізнятися від викладений у результатах експертизи від 26.04.2023 №889/902/23-25). Від відповіді на питання чи може в наслідок наданих показів ОСОБА_13 про положення автомобіля під керуванням обвинуваченого на відстані близька 17 метрів до місця зіткнення на момент виникнення небезпеки свідчити про неможливість останнім уникнути зіткнення, експерт ухилився від відповіді посилаючись на необхідність робити додаткові розрахунки. В свою чергу, досліджений у судовому засіданні висновок експерта ОСОБА_17 віх 14.08.2023 №152/23, та його допит у судовому засідання спростував висновки попередньої, що в момент, коли його автомобіль обганяв автомобіль обвинуваченого, автопоїзда під керуванням ОСОБА_14 вже перебував на зустрічній смузі руху», однак, згідно обставин справи автомобіль, під керуванням ОСОБА_13 взагалі на момент ДПТ стояв і не рухався, і автомобіль обвинуваченого не обганяв. В свою чергу матеріалами справи встановлено відсутність будь-якої слідової інформації на дорозі - слідів шин від гальмування, слідів юза, волочіння, які довели місце знаходження транспортного засобу в момент виникнення небезпеки. Разом з цим, висновок про відстань, на якій знаходився автомобіль під керуванням обвинуваченого в момент виникнення небезпеки, та відповідно час, протягом якого обвинувачений мав можливість зупинити транспортний засіб, зроблено експертом виходячи із недостовірних даних, які спростовані свідком у судовому засіданні. В зв`язку з чим висновок експертизи №889/902/23-25 від 26.04.2023, яким встановлено відстань, на якій знаходився обвинувачений під час виникнення небезпеки та можливість відповідно до п.12.3 ПДР уникнути зіткнення, зроблені з використанням неналежних доказів спростованих у суді (покази свідка ОСОБА_18 ), а висновки експертизи є недопустимими. Також висновки автотехнічної експертизи про первинне місце зіткнення також здійснено виходячи із місця остаточної зупинки та розташування транспортних засобів після їх роз`єднання (місце осипу уламків), що відповідно до наданої та дослідженої в матеріалах справи експертного висновку №152/23 від 14.08.2023 не може достовірно бути доказом визначення місця первинного контакту. Так, допитаний у якості свідка у судовому засіданні ОСОБА_12 пояснив що в момент здійснення маневру повороту ліворуч він знехтував наявністю розмітки суцільної смути 1.1 та здійснив маневр повороту ліворуч, та автомобіль під керуванням обвинуваченого перед початком маневру взагалі він не бачив, тому що відповідно до його пояснень не зобов`язаний дивитись у дзеркало заднього виду перед початком маневру, а лише зобов`язаний пропустити зустрічні транспортні засоби та увімкнути покажчик лівого повороту. У свою чергу ОСОБА_12 повідомив, що автомобіль побачив вже в момент зіткнення, тобто, останній не може надати будь-яких відомостей про місце розташування та рух автомобіля під керуванням обвинуваченого до моменту зіткнення. Надані ж під час слідчої дії відтворення обставин події покази щодо часу за який він виконував маневр та зафіксований хронометраж в 6 секунд не витримує жодної критики та є неможливим, так як рух транспортного засобу із швидкістю, заміряною під час слідчої дії відповідає часу руху пішохода, про що звернуто увагу суду при дослідженні вказаних протоколів та висновків автотехнічної експертизи. Проведені слідчі дії (відтворення обставин події) за участю потерпілої ОСОБА_19 та обвинуваченого ОСОБА_11 здійснювались з порушенням КПК України та мають розбіжності до висновків експертів ОСОБА_20 (висновок №СЕ-19/106-23/5982-ЇГ) та експерта ОСОБА_16 від 26.04.2025р. №889/902/25-25 про визначення місця первісного контакту. Таким чином, встановлені розбіжності між наявними у справі трьома експертними висновками не були усунуті при розгляді справи, однак у призначенні додаткової експертизи за клопотанням сторони захисту судом було відмовлено. Звертає увагу, що допитаний у судовому засіданні судовий експерт ОСОБА_17 спростував висновки судового експерта ОСОБА_21 з посиланням на нормативний посібники «Транспортно-трасологічна експертиза по справах про дорожньо-транспортні події. Випуск 1.2 Методичний посібник ВНДІСЕ, М, 1983» для проведення експертиз даної категорії, відповідно до параграфу 4, «Определение места столкновения ТС», відповідно до якого місце відтворення осипу уламків не може у повній мірі свідчити про місце первинного контакту транспортних засобів під час зіткнення. Також у судовому засіданні досліджено особу водія МАН ОСОБА_12 , який неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, створення аварійних ситуацій та керування транспортним засобом у нетверезому стані.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника ОСОБА_10 , які просили задовольнити апеляційну скаргу останнього, позицію потерпілої та її представника на підтримку поданої апеляційної скарги, заперечення прокурора щодо задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з таких підстав.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року: «Кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Згідно зі статтею 2 КПК завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 цього Кодексу, з наведенням належних та достатніх мотивів і підстав його ухвалення.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог кримінально-процесуального закону.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог ст.94 КПК України та не викликають у суду сумнівів.

Місцевий суд з достатньою повнотою перевірив усі доводи сторін в судовому засіданні, виклав критичний аналіз окремих доказів. У своїх висновках суд першої інстанції навів мотиви, з яких взяв до уваги одні докази та відкинув інші, доводи сторін, під час судового розгляду отримали об`єктивну та належну оцінку в судовому рішенні, з якою погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Так, обвинувачений ОСОБА_11 , як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції, свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не визнав та надав показання, що під час керування ним автомобілем «Фольксваген» в ньому на передньому пасажирському сидінні перебувала його знайома ОСОБА_8 , на задньому пасажирському сидінні сидів її батько ОСОБА_15 . Рухаючись по житомирській окружній дорозі в напрямку м. Рівного зі швидкістю приблизно 50 км/год, побачив два вантажні автомобілі з причепами («фури») , які рухались попереду в попутному напрямку. Після розширення дороги (про що свідчив відповідний знак) ці «фури» прийняли вправо, і обвинувачений почав їх випереджати. Коли він порівнявся із «фурою», яка рухалась другою, водій першої «фури» раптово, не вмикаючи покажчика повороту, розпочав маневр повороту ліворуч у непризначеному для цього місці (на шляхопроводі). Він загальмував і намагався уникнути зіткнення, трохи викрутивши кермо вліво, проте автомобіль продовжив рух прямо, і оскільки відстань до «фури» була замалою, уникнути зіткнення із нею не зміг. Від початку маневру «фури» до зіткнення пройшло приблизно 2-3 секунди, перед ДТП «фури» рухались одна за другою на відстані декілька метрів. На початок гальмування керований обвинуваченим автомобіль «Фольксваген» суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1. не перетинав, зіткнення відбулось орієнтовно на цій лінії, після чого «фура» протягнула його автомобіль ліворуч. Після ДТП обвинувачений та пасажир ОСОБА_15 вийшли з автомобіля, а ОСОБА_8 самостійно вийти не могла.

Потерпіла ОСОБА_8 в суді повідомила, що вона сиділа на передньому пасажирському сидінні автомобіля «Фольксваген», була пристебнута. Перед ДТП бачила дві «фури», які рухались попереду у попутному напрямку біля правого краю дороги. Також бачила знак обмеження швидкості руху 50 км/год та знак розширення дороги вправо. Під час випередження «фури», яка рухалась позаду, передня «фура» раптово, не вмикаючи покажчика повороту почала повертати ліворуч. ОСОБА_11 загальмував, проте уникнути зіткнення не вдалось. Зіткнення відбулось приблизно по центру дороги, автомобіль «Фольксваген» потрапив у паливний бак за переднім лівим колесом «фури», яка протягнула їхній автомобіль вліво на зустрічну смугу в напрямку з`їзду. Внаслідок ДТП потерпіла отримала травму ребра, правого стегна та струс головного мозку, спрацювала подушка безпеки. Лікувалась у Житомирській обласній лікарні. До обвинуваченого жодних претензій не має, вважає винуватим у ДТП та її наслідках водія «фури», який створив аварійну ситуацію.

З показань свідка ОСОБА_15 слідує, що того ранку був пасажиром автомобіля «Фольксваген», сидів на задньому пасажирському сидінні посередині, паском безпеки пристебнутий не був. Автомобіль, керований ОСОБА_11 , рухався зі швидкістю приблизно 30-40 км/год. Попереду рухались дві вантажівки на відстані приблизно 5 м між собою, які перед в`їздом на шляхопровід, не вмикаючи покажчиків повороту, змістились до правого краю дороги. Коли автомобіль ОСОБА_11 наздогнав вантажівку, яка рухалась другою, інша, яка рухалась попереду, раптово без увімкнення покажчика повороту почала зміщуватись вліво, створивши тим самим ОСОБА_11 небезпеку в русі. ОСОБА_11 загальмував, проте уникнути зіткнення не зміг. Удар відбувся передньою частиною автомобіля «Фольксваген» в ліву частину «фури» в район паливного баку. Після зіткнення «фура» за інерцією протягнула їхній автомобіль 5-6 м вліво. Після ДТП свідок вийшов з автомобіля через ліві дверцята, донька, яка перебувала на передньому пасажирському сидінні, вийти спочатку не змогла, їй затиснуло ногу. Донька викликала швидку та поліцію, після приїзду якої було проведено огляд місця події, свідок також встиг зробити декілька фото місця ДТП. Під час спілкування на місці із водієм «фури» останній повідомив, що автомобіля «Фольксваген» він не бачив, хоча той рухався із увімкненим ближнім світлом фар. Згодом свідка було госпіталізовано, оскільки він отримав травму обличчя.

Свідок ОСОБА_13 (водій автомобіля «Man TGX 18.440», реєстраційний номер « НОМЕР_2 ») показав, що того дня зранку керував вказаним автомобілем у складі з напівпричепом, пасажирів не було. Погода була погана, але снігу не було, дорожню розмітку було видно погано. Рухався в сторону смт. Черняхів Житомирського району та області по об`їзній дорозі м. Житомира, дорожніх знаків не бачив, їхав за навігатором "WAZE". Перед ним рухався інший вантажний автомобіль, з яким їхали в один пункт призначення зі швидкістю приблизно 70 км/год з увімкнутим ближнім світлом фар. На мосту з`їзд направо на смт.Черняхів був закритий. Водій вантажівки, яка рухалась попереду, увімкнувши покажчик лівого повороту, зупинив її для здійснення повороту ліворуч та подальшого розвороту біля лівого краю смуги рухи, при цьому ширина смуги руху дозволяла здійснити об`їзд «фури» справа. Свідок також зупинив свою вантажівку приблизно за 3 м за цим автомобілем, увімкнувши покажчик лівого повороту. В дзеркалі заднього виду свідок бачив далеко приблизно за 1 км легковий автомобіль із ближнім світлом фар, по зустрічній смузі також далеко рухались інші автомобілі. Водій вантажного автомобіля, який був попереду, почав повільно повертати наліво. В цей час легковий автомобіль по зустрічній смузі руху обігнав автомобіль свідка та здійснив зіткнення з вантажним автомобілем, який в цей час здійснював маневр повороту ліворуч. При цьому свідок чув звук екстреного гальмування. Зіткнення відбулось на зустрічній смузі руху ближче до лівого краю. Удар був у передню частину вантажного автомобіля. Після удару транспортні засоби одразу зупинились.

Допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_12 (водій автомобіля «Man TGX 18.440», реєстраційний номер « НОМЕР_4 ») пояснив, що того дня керував вантажним автомобілем "Man-зерновоз" в складі з порожнім напівпричепом, рухався зі сторони м. Києва в сторону м. Рівне. За ним рухався інший вантажний зерновоз. З`їзд направо в напрямку с.Оліївка був закритий бетонними блоками, тоді вирішив спуститись зліва. Виїхавши на міст, увімкнув покажчик лівого повороту та зупинився для повороту ліворуч біля лівого краю смуги руху, за пару секунд упевнився, що зустрічних та попутних транспортних засобів немає, розпочав маневр повороту ліворуч, і коли перебував на зустрічній смузі руху, побачив через ліве вікно легковий автомобіль білого кольору, який здійснив зіткнення з його автомобілем. В момент ДТП кабіна тягача була ближче до краю проїзної частини, удар прийшовся в ліве переднє колесо, від удару транспортний засіб посунувся по інерції на приблизно на 1 метр та зупинився. З моменту початку виконання маневру до зіткнення пройшло приблизно 5 с. Після ДТП з легкового автомобіля вибіг чоловік із закривавленим обличчям, просив серветки, водій також вийшов з автомобіля. У салоні цього автомобіля залишався пасажир потерпіла, згодом її було госпіталізовано.

Крім того, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції урахував фактичні дані, які містять:

- протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 03.02.2023 року, згідно з яким цього ж дня о 9-й годині 10 хвилин за участю ОСОБА_14 оглянуто ділянку автодороги "Київ Чоп" (144 км + 200 м) міст, встановлено, що дорога в цій ділянці горизонтальна, по одній смузі для руху в двох напрямках, ширина дорожнього покриття 12,7, покриття проїзної частини мокре, світла пора доби, наявне штучне освітлення, по краях проїзної частини металева огорожа колесовідбійник, праворуч опори освітлення, ліворуч кювет. На місці події зафіксовано розташування транспортних засобів: автомобіль «Volkswagen Jetta» знаходиться на відстані 6,8 м від передньої лівої частини до правого краю дороги, 6,5 м від задньої лівої частини до правого краю дороги та 201,2 м до кілометрового стовпчика. Автомобіль марки «Man TGX 18.440», реєстраційний номер « НОМЕР_4 », у складі з напівпричепом марки «BODEX KIS 3WA», реєстраційний номер « НОМЕР_5 », знаходиться на відстані 0,2 м до розмітки 1.1 ПДР від задньої частини причепу, передня права частина на відстані 5,1 м до лівої дорожньої розмітки, кабіна тягача на відстані 0,6 м від передньої правої частини до дорожньої розмітки 1.1 та на відстані 8,0 м від передньої правої частини до лівої розмітки 1.1. ПДР та на відстані 200 м до кілометрового стовпчика. Пошкодження автомобіля «Volkswagen Jetta»: деформація переднього бамперу, деформація кріплення номерного знаку, деформація правого переднього крила, деформація капоту, тріщина переднього вітрового скла, руйнація передніх блок-фар. Пошкодження автомобіля «Man TGX 18.440»: деформація передньої лівої частини, деформація ніжок підйому та спуску, деформація передньої лівої частини кабіни, згин на передньому лівому колесі. Слідів шин не виявлено. На дорозі в ділянці між автомобілями Volkswagen та Man біля лівої частини його кабіни та передньої лівої частини напівпричепа зафіксований осип уламків, позначений на схемі під номером 4 (а.п.138-150 т.1);

- висновок експерта № СЕ-19/106-23/1825-ІТ від 14.03.2023 року, відповідно до якого первинний контакт досліджуваних автопоїзда «Man TGX 18.440», реєстраційний номер « НОМЕР_4 », у складі з напівпричепом марки «BODEX KIS 3WA», реєстраційний номер « НОМЕР_5 » та автомобіля «Volkswagen Jetta», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », відбувся між лівою боковою частиною автомобіля «Man» (переднє ліве колесо, задня панель арки переднього лівого колеса, ліві сходи) та передньою правою кутовою частиною автомобіля «Volkswagen Jetta» (передній бампер, передній реєстраційний номерний знак, кришка моторного відсіку, переднє праве крило). Місце зіткнення автопоїзда «Man» та автомобіля «Volkswagen Jetta» розташоване на 140 км а/д «Київ-Чоп» в межах осипу уламків, позначеного на схемі до протоколу огляду місця події під номером 4 (а.п.163-171 т.1).

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_22 підтвердив правильність свого висновку про те, що місце зіткнення вказаних транспортних засобів знаходиться в межах осипу уламків. І хоча відстань від цих уламків до лінії дорожньої розмітки 1.1. на схемі не вказана, зі схеми видно, що цей осип розташований на зустрічній смузі руху на відстані не менш як 5,1 м від лінії 1.1 (відстань до правої частини кабіни автопоїзда) і за межі кабіни автопоїзда не виходив.

- висновки експерта від 24.02.2023 року №СЕ-19/106-23/1835-ІТ та від 28.02.2023 року № СЕ-19/106-23/1820-ІТ, згідно яких в процесі дослідження технічного стану гальмівної системи, рульового керування і ходової частини автомобілів «Volkswagen Jetta», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », та «Man TGX 18.440», реєстраційний номер " НОМЕР_4 ", у складі з напівпричепом марки «BODEX KIS 3WA», реєстраційний номер « НОМЕР_5 » не встановлено яких-небудь характерних ознак раптової відмови або технічних непрацездатностей систем, вузлів, агрегатів і деталей, що впливають на безпеку дорожнього руху, які могли знаходитись в прямому причинному зв`язку створенням аварійної обстановки і виникненням даної ДТП (а.п.173-189 т.1).

- відповідь Житомирського обласного центру з гідрометеорології, за якою під час ДТП було хмарно, температура повітря 0,4 градуси морозу, вітер середньою швидкістю 2 м/с, максимальною 7 м/с, відносна вологість повітря 96 %, метеорологічна дальність видимості 4 км. Також відмічався слабкий серпанок (помутніння атмосфери внаслідок наявності в ній мікроскопічних крапель води), зливовий мокрий сніг, який змінював свою інтенсивність від слабкого до помірного, слабка ожеледиця (а.п.190 т.1);

- відповідь Служби автомобільних доріг у Житомирській області, згідно якої на ділянці дороги, на якій відбулась ДТП, в наявності горизонтальна розмітка 1.1 (вісь) жовтого кольору; праворуч та ліворуч на узбіччі розташоване металеве однобічне бар`єрне огородження. Також дана ділянка автомобільної дороги М-06 Київ-Чоп км 129+600 км 151+730, знаходиться в ремонті. Станом на 24.02.2023 на цій ділянці дороги (139 км + 675 м) у напрямку м. Чоп були розташовані дорожні знаки 1.39+3.25+3.29(50)+7.2.1(2км) (а.п.191 т.1);

- повідомлення КНП «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Житомирської обласної ради до КНП "Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Горбачевского" Житомирської обласної ради, відповідно до якого на місце події направлено три бригади екстреної медичної допомоги. Трьом особам: чоловічої статі віком 25 та 53 років та жіночої статі віком 22 років було надано відповідну медичну допомогу та доставлено в приміщення лікарні (а.п.192 т.1);

- протокол проведення слідчого експерименту від 14.04.2023 року, під час проведення якого свідок ОСОБА_12 детально розповів та показав на місці події про обставини ДТП за його участю, з якого встановлено, що автомобіль під керуванням свідка з моменту зупинки і до зіткнення з автомобілем «Фольксваген» подолав відстань 6,3 м приблизно за 4,01 с (а.п.193-197 т. 1);

- протокол проведення слідчого експерименту від 14.04.2023 року, під час проведення якого свідок ОСОБА_13 відтворив обстановку та обставини події, вказав місце зіткнення транспортних засобів на зустрічній смузі руху на відстані 5,4 м від лінії розмітки 1.1. При цьому до зіткнення вантажний автомобіль подолав відстань 6,2 м приблизно за 3,93 с (а.п.201-207 т.1);

- протокол проведення слідчого експерименту від 17.04.2023 року за участю ОСОБА_11 , який перебуваючи в статусі свідка відтворив на місці обставини ДТП та вказав, що рухався зі швидкістю близько 40 км/год, оскільки було темно та слизько. Під час слідчого експерименту було встановлено, що зіткнення між автомобілями відбулось на зустрічній смузі руху на відстані 0,7 м від лінії 1.1. В момент початку виконання вантажівкою раптового маневру повороту ліворуч відстань до автомобіля «Фольксваген» становила 17 м, вантажівка до місця зіткнення подолала 4,8 м в середньому за 6,2 с (а.п.208-215 т.1);

- протокол проведення слідчого експерименту від 17.04.2023 року за участю потерпілої ОСОБА_8 , які відтворила на місці обставини ДТП та повідомила, що їхній автомобіль рухався зі швидкістю близько 40 км/год. Під час слідчого експерименту було встановлено, що зіткнення між автомобілями відбулось на зустрічній смузі руху на відстані 0,75 м від лінії 1.1. В момент початку виконання вантажівкою раптового маневру повороту ліворуч відстань до автомобіля «Фольксваген» становила 17 м, вантажівка до місця зіткнення подолала 4,7 м в середньому за 6,23 с (а.п. 216-222 т.1);

- висновок судово-медичної експертизи від 25.04.2023 року №646, з якого вбачається, що у ОСОБА_8 виявлено травму правої нижньої кінцівки у вигляді перелому стегна, яка утворилась від дії твердих тупих предметів, не виключено в термін та за обставин, вказаних у медичних документах та описовій частині постанови про призначення експертизи (3.02.2023 близько 8:00 внаслідок ДТП), відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості як таке, що не є небезпечним для життя, але призвело до тривалого розладу здоров`я (а.п.230-231 т. 1).

- висновок експерта №889/902/23-25 від 26.04.2023 року, відповідно до якого показання водія ОСОБА_11 в частині місця зіткнення транспортних засобів (в поперечному напрямку) є технічно не ґрунтовними. Показання водія ОСОБА_12 в цій частині є технічно обґрунтованими. В даній дорожній обстановці водій автомобіля «Фольксваген» ОСОБА_11 мав технічну можливість уникнути зіткнення з автопоїздом шляхом застосування термінового гальмування з моменту виникнення небезпеки для його руху. При цьому він мав діяти відповідно до п.12.3 та вимог лінії 1.1 горизонтальної дорожньої розмітки (при умові розвитку дорожньої ситуації з показань водія ОСОБА_12 ) ПДР. В діях водія ОСОБА_11 вбачається невідповідність технічним вимогам п. 12.3 ПДР. В даній дорожній обстановці водій автопоїзда «Ман» ОСОБА_12 повинен був діяти відповідно до вимог пунктів 10.1, 10.4, 10.6, вимог лінії 1.1 горизонтальної дорожньої розмітки ПДР. В його діях вбачається невідповідність вимогам п. 10.1 та лінії 1.1. горизонтальної дорожньої розмітки ПДР. З технічної точки зору причиною створення аварійної обстановки та виникнення даної ДТП слід вважати невідповідність дій водія ОСОБА_11 вимогам п. 12.3 ПДР (а.п.233-240 т.1);

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_23 підтвердив правильність своїх висновків та зазначив, що якщо виходити з достовірності показань водія ОСОБА_11 про те, що в момент, коли водій автопоїзда «Ман» ОСОБА_12 розпочав виконання маневру повороту ліворуч відстань між їхніми автомобілями становила 17 м, то за таких умов ОСОБА_11 не мав би технічної можливості уникнути даної ДТП.

- протокол огляду місця події від 05.05.2023 року, під час проведення якого встановлено, що ДТП сталась в межах шляхопроводу, що забезпечує з`єднання автодоріг «Київ-Чоп» та «Виступовичі-Житомир-Могілів-Подільський», на ділянці автодороги «Київ-Чоп» 139 км + 800 м. На вказаній ділянці дороги є дорожня розмітка 1.1. та у напрямку м. Рівне діють дорожні знаки 1.39 «Аварійно-небезпечна ділянка», 3.25 «Обгін заборонено», 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год» з табличкою до них 7.21 «2 км» (а.п.242-246 т.1);

- висновок експерта №СЕ-19/106-23/5982-ІТ від 11.05.2023 року, згідно з яким враховуючи, що на схемі до протоколу огляду місця ДТП осип уламків візуально розташований зліва від автомобіля «Ман», а концентрація механічних пошкоджень на цьому автомобілі локалізується в лівій боковій частині автомобіля та кінцеве його положення зафіксовано на відстані 6 м від заднього правого кута кабіни і 8 м від переднього правого кута кабіни до лінії дорожньої розмітки 1.1 ПДР, показання водія автомобіля «Фольксваген» ОСОБА_11 про те, що зіткнення між автомобілями відбулось на відстані 0,7 м до лінії дорожньої розмітки 1.1 ПДР є технічно необґрунтованими. З цих же підстав показання водія автопоїзда «Ман» про те, що зіткнення транспортних засобів відбулось на відстані 5,4 м від лінії дорожньої розмітки 1.1. ПДР є технічно ґрунтовними. В наведених дорожніх умовах водій автомобіля «Фольксваген» ОСОБА_11 мав технічну можливість уникнути зіткнення з автопоїздом «Ман» шляхом застосування своєчасного термінового гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху (початку виконання водієм автопоїзда «Ман» маневру повороту ліворуч). ДТП була здійснена в задовільних дорожніх умовах при відсутності зовнішніх факторів, що змушують водія автомобіля «Фольксваген» ОСОБА_11 терміново виконувати ті чи інші вимоги ПДР, на ділянці дороги, де згідно п. 14.6 (г), п. 34.1 (1.1) ПДР заборонено виконання обгону, наявність технічної можливості для водія ОСОБА_11 уникнути ДТП полягала лише в чіткому виконанні вимог ПДР. Для водія автопоїзда «Ман» ОСОБА_12 можливість уникнення даної ДТП також полягала у чіткому виконанні вимог п. 34.1 (1.1) ПДР, які забороняють виконання повороту ліворуч на даній ділянці дороги. У даній дорожній обстановці водію автомобіля «Фольксваген» ОСОБА_11 необхідно було діяти відповідно до технічних вимог пунктів 11.3, 12.3, 14.6 (г); 34.1 (1.1) ПДР. З технічної точки зору його дії не відповідали цим вимогам ПДР. У даній дорожній обстановці водію автопоїзда «Ман» ОСОБА_12 необхідно було діяти відповідно до технічних вимог пунктів 9.2 (б), 10.1, 10.4, 34.1 (1.1) ПДР. Його дії не відповідали вимогам п. 34.1 (1.1) ПДР. Оцінка відповідності його дій пунктам 9.2 (б), 10.1, 10.4 ПДР не потребує спеціальних технічних знань і може бути здійснена судом самостійно (а.п.1-10 т. 2);

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_24 підтвердив правильність вказаного висновку та роз`яснив, що при розрахунках брались до уваги показання водіїв автопоїздів як технічно обґрунтовані, показання водія автомобіля «Фольксваген» до уваги не брались, оскільки суперечили зафіксованим під час огляду місця ДТП відомостям щодо місця ДТП. При наданні висновку брались до уваги дані щодо наявності по одній смузі руху в кожному напрямку. Відстань, на якій знаходився автомобіль «Фольксваген» до автопоїзда «Ман» в момент початку виконання його водієм маневру повороту ліворуч, була визначена розрахунковим шляхом виходячи із зафіксованого часу виконання водієм автопоїзда «Ман» маневру повороту ліворуч до зіткнення транспортних засобів.

- результат токсикологічного дослідження крові №659 від 10.02.2023 року, згідно з яким в крові водія ОСОБА_11 алкоголю не виявлено (а.п.17 т.2);

- висновок експерта №643 від 25.04.2023 року, за яким при судово-медичній експертизі у ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому голівки правої променевої кістки, який утворився від дії тупого твердого предмету, не виключено в термін та за обставин, вказаних у медичних документах та в постанові про призначення експертизи, відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я (а.п.26-27 т.2);

- фотознімки з місця ДТП, на яких зафіксовано розташування автопоїзда «Ман» та автомобіля «Фольксваген» після зіткнення, але до деблокування потерпілої із салону та початку проведення огляду місця ДТП (а.п.67 т.2).

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_11 суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Колегія суддів зауважує, що дорожній рух становить діяльність з підвищеним ризиком, під час якої можуть виникати непередбачувані ситуації як в силу певних зовнішніх факторів (наприклад, завалів або поваленого дерева), так і в силу людських помилок, необережності, необачності, а також і порушення правил дорожнього руху. Тому на всіх учасників дорожнього руху покладається обв`язок дотримуватися не лише чітко визначених правил, як, наприклад, обмеження швидкості або заборони проїзду, але й загальних засад безпеки руху, що визначаються дорожньою обстановкою, що склалася. Водій юридично зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну (пункт 2.3 ПДР) та в разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку об`єктивно спроможний виявити, негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди (пункт 12.3 ПДР). Закон не передбачає модифікації цих обов`язків або звільнення від них залежно від причин виникнення перешкоди, тому ці причини можуть включати також і порушення ПДР іншим учасником дорожнього руху.

Так, у випадку виникнення ДТП за участю декількох водіїв наявність чи відсутність у їх діях складу кримінального правопорушення потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них і наслідками, що настали, тобто з`ясування ступеня участі кожного з них у спричиненні злочинного наслідку.

Визначальним фактором для визначення відповідальності водія за наслідки ДТП в разі створення небезпеки під час дорожнього руху, є його об`єктивна можливість вчасно виявити цю небезпеку і технічна можливість запобігти спричинення цих наслідків.

Вказані висновки апеляційного суду узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду у справі №621/3115/18, постанова від 27 червня 2024 року, відповідно до якої порушення Правил дорожнього руху одним водієм не виключає кримінальної відповідальності іншого водія транспортного засобу, який також порушив ПДР, і таке порушення є головною умовою заподіяння суспільно небезпечних наслідків, - перебуває з ними в необхідному причинному зв`язку.

Зібрані у справі докази, на які послався суд у вироку, повністю узгоджуються між собою, не викликають сумнівів у їх достовірності та у своїй сукупності в достатній мірі підтверджують фактичні обставини кримінального правопорушення, які викладені при формулюванні обвинувачення, а саме те, що порушення водієм ОСОБА_11 вимог пунктів 2.3 б), 14.6 г), 12.3, 34.1 (1.1) ПДР перебувають у причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної ДТП та її наслідками.

Тому оспорювання захисником встановлених за результатами судового розгляду фактичних обставин кримінального провадження, а також незгода з даною судом оцінкою доказів винуватості ОСОБА_11 з посиланням на власну оцінку, є непереконливими.

Колегія суддів визнає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про недостовірність показань обвинуваченого ОСОБА_11 , його колег, потерпілої ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_15 у тій частині, де вони стверджували, що до моменту зіткнення з автопоїздом «MAN» під керуванням ОСОБА_11 автомобіль «Volkswagen» рухався у межах попутної смуги руху та здійснював випередження автопоїзда, який рухався правою смугою руху, а водій автопоїзда раптово розпочав маневр повороту ліворуч у момент, коли відстань між транспортними засобами складала близько 17 метрів, унаслідок чого зіткнення відбулося на лінії дорожньої розмітки 1.1, після чого автопоїзд «протягнув» автомобіль «Volkswagen» через усю смугу зустрічного руху до з`їзду вниз.

Як правильно встановив суд першої інстанції, зазначені показання суперечать усім дослідженим у судовому засіданні доказам, зокрема об`єктивним даним протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, схемі ДТП, фототаблицям, висновкам судових експертиз, а також відомостям слідчих експериментів, проведених за участі як самого обвинуваченого, так і потерпілої.

Так, з протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди вбачається, що ділянка шляхопроводу, на якій сталася ДТП, має по одній смузі руху в кожному напрямку, що повністю узгоджується з наявною дорожньою розміткою. Посилання сторони захисту на те, що ширина проїзної частини в напрямку руху транспортних засобів становить 7,3 метра і, відповідно, фактично передбачає дві смуги руху в одному напрямку, обґрунтовано були відхилені судом першої інстанції, та на переконання колегії суддів ґрунтуються на довільному тлумаченні норм Правил дорожнього руху.

Згідно з пунктом 1.9 Правил дорожнього руху України, смуга руху це поздовжня смуга на проїзній частині завширшки не менше 2,75 метра, яка позначена або не позначена дорожньою розміткою та призначена для руху нерейкових транспортних засобів. Водночас, у разі наявності двох і більше смуг, призначених для руху в одному напрямку, межі таких смуг відповідно до вимог Правил дорожнього руху мають бути позначені дорожньою розміткою 1.5. Однак, як правильно зазначив місцевий суд, жоден із досліджених у судовому засіданні доказів не містить відомостей про наявність на момент ДТП дорожньої розмітки 1.5, яка б розмежовувала дві смуги руху в одному напрямку.

Аналогічно безпідставними суд першої інстанції визнав і доводи сторони захисту, які є аналогічними доводам апеляційної скарги про нібито встановлення на цій ділянці автомобільної дороги дорожнього знаку 5.20.1 «Початок додаткової смуги руху». Як убачається з матеріалів кримінального провадження, жодних належних та допустимих доказів на підтвердження наявності такого знаку на момент вчинення ДТП стороною захисту надано не було, окрім показань обвинуваченого та його колег, які є заінтересованими у результатах кримінального провадження та не підтверджуються жодними об`єктивними даними.

Натомість матеріали справи містять офіційну відповідь Служби автомобільних доріг у Житомирській області, згідно з якою на ділянці автомобільної дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, наявна горизонтальна дорожня розмітка 1.1 (вісь) жовтого кольору, а праворуч та ліворуч на узбіччі встановлено металеве однобічне бар`єрне огородження, що об`єктивно унеможливлює наявність додаткової смуги руху. Також відповідно до відомостей, наданих Службою автомобільних доріг у Житомирській області, станом на 24.02.2023 на ділянці дороги км 139+675 у напрямку м. Чоп були встановлені дорожні знаки 1.39, 3.25, 3.29 (50) та 7.2.1 (2 км), тоді як дорожній знак 5.20.1 «Початок додаткової смуги руху» на зазначеній ділянці дороги відсутній, що додатково спростовує доводи сторони захисту та підтверджує правильність висновків суду першої інстанції.

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відсутність на вказаній ділянці дороги додаткової смуги руху в одному напрямку, а відтак і безпідставність тверджень сторони захисту щодо здійснення автомобілем «Volkswagen» випередження автопоїзда у межах попутної смуги руху.

Відповідно до відомостей протоколів слідчих експериментів, проведених за участі на той час свідка ОСОБА_11 , потерпілої ОСОБА_8 , а також свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , місце зіткнення транспортних засобів чітко локалізовано на смузі зустрічного руху. Під час проведення зазначених слідчих дій учасники безпосередньо на місці події вказували розташування транспортних засобів до моменту зіткнення та після нього, що дало змогу відтворити механізм дорожньо-транспортної пригоди та встановити первинну точку контакту автомобілів.

Зазначені слідчі експерименти проведені з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, оформлені належними протоколами, які містять усі необхідні реквізити, підписи учасників слідчих дій, а також підтверджені фототаблицями, на яких зафіксовано перебіг слідчих експериментів та вказівки їх учасників. Указані протоколи і фототаблиці були безпосередньо досліджені судом першої інстанції та обґрунтовано покладені в основу його висновків.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо неправильності встановлення місця зіткнення транспортних засобів та механізму дорожньо-транспортної пригоди, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції, який, оцінюючи зазначені докази у сукупності, поклав в основу обвинувального вироку результати автотехнічної експертизи та експертизи щодо механізму й обставин ДТП і дійшов висновку про недостовірність вказаного ОСОБА_11 під час слідчого експерименту місця зіткнення транспортних засобів на відстані 0,7 м від лінії дорожньої розмітки 1.1, а також версії про подальше «протягування» його автомобіля автопоїздом.

Як правильно встановив місцевий суд, у разі реалізації такої версії безпосередньо в момент первинного контакту транспортних засобів мали б неминуче утворитися відповідні матеріальні сліди, на що прямо вказували експерти, однак під час огляду місця події жодних таких слідів зафіксовано не було. Водночас наявний осип уламків транспортних засобів виявлено виключно біля лівої частини кабіни автопоїзда, що у сукупності з показаннями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 обґрунтовано свідчить про те, що зіткнення відбулося саме на смузі зустрічного руху.

Суд першої інстанції також надав належну оцінку показанням ОСОБА_11 про те, що безпосередньо перед зіткненням він не змінював напрямок руху, а лише «намагався прийняти вліво, проте автомобіль рухався прямо». Як вірно зазначено у вироку, такі твердження не узгоджуються з відсутністю будь-яких слідів юзу чи заносу на проїзній частині та спростовуються показаннями водіїв ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , які послідовно вказували, що перед виконанням маневру повороту ліворуч вони зайняли крайнє ліве положення на дорозі. Сукупність зазначених доказів дала суду першої інстанції підстави для правильного висновку про те, що ОСОБА_11 здійснював не випередження, а обгін двох автопоїздів.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості врахування висновків експертів ОСОБА_23 та ОСОБА_24 про недостовірність показань обвинуваченого стосовно того, що на момент початку виконання водієм автопоїзда «MAN» маневру повороту ліворуч відстань між їхніми транспортними засобами становила 17 метрів. Як правильно зазначив суд, простими підрахунками, які не потребують спеціальних знань у галузі автотехніки, можливо встановити, що рухаючись зі швидкістю близько 50 км/год, тобто 13,89 м/с, обвинувачений подолав би зазначену відстань за 1,22 секунди, а отже, маневр повороту автопоїзда мав би тривати цей самий час.

Водночас такі розрахунки суперечать усім відомостям, отриманим під час проведених слідчих експериментів, за результатами яких час виконання маневру повороту ліворуч становив мінімально 3,93 секунди, а за показаннями обвинуваченого та потерпілої понад 6 секунд, що обґрунтовано виключає можливість достовірності версії ОСОБА_11 та підтверджує правильність і послідовність висновків суду першої інстанції.

Доводи сторони захисту про правдивість показань обвинуваченого щодо відстані між транспортними засобами у 17 метрів, які обґрунтовувалися посиланням на показання свідка ОСОБА_13 , колегія суддів відхиляє. Так, сторона захисту посилалася на те, що, за твердженням свідка, у момент, коли водій автопоїзда «MAN» ОСОБА_12 розпочав виконання маневру повороту ліворуч, автомобіль обвинуваченого нібито вже випереджав автопоїзд під керуванням ОСОБА_13 .

Водночас із протоколу судового засідання вбачається, що свідок ОСОБА_13 у своїх показаннях чітко зазначив, що в момент, коли його автопоїзд обганяв автомобіль обвинуваченого, автопоїзд під керуванням ОСОБА_12 уже перебував на смузі зустрічного руху, тобто розпочав виконання маневру повороту ліворуч. Таким чином, фактичні показання зазначеного свідка не підтверджують версію сторони захисту, а навпаки узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами щодо механізму дорожньо-транспортної пригоди.

За наведених обставин, суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги як недостовірний висновок експерта ОСОБА_17 №152/23 від 14.08.2023 року, наданий стороною захисту.

На думку апеляційного суду, вказаний висновок експерта побудований виключно на вихідних даних, які були визначені ініціатором експертизи обвинуваченим ОСОБА_11 довільно та з істотним викривленням фактичних обставин події. Зокрема, у вихідних даних експерту було надано лише окремі показання свідка ОСОБА_12 та самого обвинуваченого, при цьому, повністю проігноровано показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_8 , а також результати слідчих експериментів, проведених за їх участі, які суд визнав належними та достовірними доказами.

Крім того, ОСОБА_11 самостійно визначив момент виникнення небезпеки для руху та вказав, що в цей момент автомобіль «Volkswagen Jetta» перебував на відстані 17 метрів від передньої частини автомобіля «MAN», при цьому окремо зазначив у вихідних даних, що час руху вантажного автомобіля не підлягає врахуванню. Разом із тим, зазначена відстань була взята виключно зі слів обвинуваченого і не перевірялася експериментальним шляхом.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що під час проведення слідчого експерименту із ОСОБА_11 експериментально вимірювався саме час, протягом якого автомобіль «MAN» здійснював маневр повороту ліворуч, який у середньому становив 6,2 секунди. Цей показник є об`єктивним, експериментально перевіреним і не залежить від суб`єктивного сприйняття учасників події, на відміну від відстані, на якій, за твердженням обвинуваченого, виникла небезпека для його руху.

Однак обвинувачений безпідставно приховав від експерта зазначений показник часу та прямо заборонив враховувати його при проведенні дослідження, чим істотно обмежив експерта у використанні об`єктивних даних. У подальшому експерт здійснив розрахунки виключно на підставі заданих обвинуваченим параметрів, що зумовило отримання результатів, які штучно створюють уявлення про відсутність у ОСОБА_11 технічної можливості уникнути дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що у висновку експерта сторони захисту допущено технічно та математично необґрунтовані розрахунки, зокрема шляхом сумування відстані між транспортними засобами та відстані, яку подолав автомобіль «MAN» у відповідному напрямку, без урахування різних траєкторій руху автомобілів. Такий підхід є помилковим, оскільки автомобіль «Volkswagen Jetta» рухався прямолінійно, тоді як автомобіль «MAN» здійснював рух по дузі під час повороту, а відтак пройдена вантажним автомобілем відстань не має прямого відношення до визначення відстані автомобіля обвинуваченого до місця зіткнення.

Отже, з вироку суду слідує, що суд першої інстанції, проаналізувавши висновки наданих судових автотехнічних експертиз та експертизи з дослідження обставин і механізму ДТП оцінив їх комплексно та системно з іншими доказами даного кримінального провадження для встановлення які саме порушення ПДР стали причиною настання наслідків, передбачених ч.1 ст.286 КК, тобто перебували у причинному зв`язку з ними, а які могли лише сприяти порушенню правил, що викликали такі наслідки та прийшов до обґрунтованого висновку що суспільно небезпечні наслідки настали через порушення пункту 12.3 ПДР виключно водієм ОСОБА_11 . ОСОБА_11 мав можливість уникнути дорожньо-транспортної події, а порушення водієм «MAN» ОСОБА_14 правил дорожнього руху, про які наголошує захисник у своїй апеляційній скарзі, не перебувають у причинному зв`язку із настанням ДТП.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги сторони захисту про нібито неусунуті розбіжності між висновками експертних досліджень, колегія суддів зазначає, що такі твердження є безпідставними, оскільки, як встановлено судом апеляційної інстанції з матеріалів кримінального провадження, наявні відмінності між висновками експертів сторони обвинувачення та сторони захисту зумовлені виключно використанням різних, а в даному випадку недостовірних вихідних даних, покладених стороною захисту в основу експертного дослідження, а не наявністю істотних суперечностей у висновках експертів сторони обвинувачення чи їхньою непослідовністю, які б об`єктивно зумовлювали необхідність призначення додаткових експертних досліджень. При цьому не встановлено наявності суперечностей між висновками експертів сторони обвинувачення, які могли б вплинути на правильність висновків суду щодо винуватості обвинуваченого та встановлення причинного зв`язку між його діями і настанням дорожньо-транспортної пригоди, що додатково виключає необхідність призначення додаткових експертних досліджень.

Крім того, не заслуговують на увагу доводи захисника про нібито недопустимість протоколу огляду місця події, у якому зазначено, що огляд проведено на ділянці дороги Київ-Чоп 144 км + 200 м, оскільки, як встановлено постановою слідчого про уточнення даних у кримінальному провадженні від 12.05.2023 року (а.п.12 т.2), фактичне місце ДТП знаходилося на ділянці 139 км + 800 м автодороги М-06 «Київ-Чоп», де, як встановлено місцевим судом, і відбулося зіткнення транспортних засобів. Таким чином, первинна помилка слідчого була усунута, а правильна локалізація події визначена. Сторони кримінального провадження не заперечували щодо місця пригоди, у своїх показаннях вони зазначали, де сталася ДТП, а фотознімки, додані до протоколу огляду, однозначно зафіксували локацію події. Тому неправильне зазначення кілометражу у протоколі є формальним і не впливає на допустимість та доказове значення цього доказу.

Також апеляційний суд не вбачає підстав для врахування доводів сторони захисту про те, що при оцінці обставин ДТП не взято до уваги характеристику водія автопоїзда ОСОБА_12 , який, за словами захисника, нібито неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху. Апеляційний суд зазначає, що ці відомості не мають безпосереднього відношення до механізму ДТП, дій обвинуваченого ОСОБА_11 та причинного зв`язку між його порушенням пункту 12.3 ПДР і настанням наслідків ДТП. Відтак, характеристики водія ОСОБА_12 , наведених у апеляційній скарзі захисника, не впливають на оцінку доказів і правильність висновків суду першої інстанції щодо винуватості обвинуваченого та причинного зв`язку між його діями і дорожньо-транспортною пригодою.

Колегія суддів зауважує, що незгода обвинуваченого та його захисника з оцінкою судом першої інстанції доказів у кримінальному провадженні не може бути достатньою та обґрунтованою підставою для визнання їх недопустимими, а є лише способом захисту і намаганням спростувати ці докази, які об`єктивно вказують на вчинення ОСОБА_11 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, з метою уникнення останнім відповідальності за скоєне.

Переконливих доводів, які б ставили під сумнів законність та вмотивованість наведених висновків апеляційного суду апеляційна скарга сторони захисту не містить.

Частина 2 ст. 17 КПК України передбачає, що винуватість особи має бути доведено поза розумним сумнівом. На переконання колегії суддів, у даному кримінальному провадженні №0000444 рішення суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України, прийнято згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», який застосовується Європейським судом з прав людини (рішення «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року), а тому підстав для задоволення апеляційних вимог захисника обвинуваченого ОСОБА_10 за обставин, викладених в поданій ним апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення, вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 06.03.2025 відносно ОСОБА_11 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді :