Справа № 591/869/17
Провадження № 1-кп/591/405/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2026 року Зарічний районний суд м.Суми в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження щодо обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Сумської обл., Кролевецького р-ну, с. Реутенці, громадянина України, освіта середня технічна, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 09.07.1998 вироком Кролевецького районного суду Сумської області за ч. 2 ст. 206 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- 31.01.2001 вироком Кролевецького районного суду Сумської області за ч. 2 ст. 206 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців;

- 07.02.2005 вироком Шевченківського районного суду м. Києва за ч. 3 ст. 296 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 19.06.2014 вироком Печерського районного суду м. Києва за ч. 4 ст. 187 КК України до позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією майна;

- 02.05.2019 року вироком Деснянського районного суду м.Києва за ст.263 ч.1 КК України до позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки,

- 09.06.2021 вироком Деснянського районного суду м.Києва за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , після вчинення 25.10.2016 р. близько 14.00 год. шахрайських дій по відношенню до ОСОБА_6 (ухвалою суду провадження за цим епізодом закрито через закінчення передбачених ст.49 КК України строків давності), не зупиняючись на своїх неправомірних діях, з метою отримання більшої незаконної вигоди, в цей же день, тобто 25.10.2016 р. близько 14.30 год. зателефонував ОСОБА_6 на стаціонарний телефон НОМЕР_1 , який встановлено в квартирі АДРЕСА_2 , та продовжуючи вводити останню в оману про знаходження її зятя у лікарні, повідомив про те, що грошей, які вона щойно передала в сумі 20000 грн. замало, та потрібно ще 5000 грн.

ОСОБА_6 , продовжуючи сприймати інформацію, повідомлену невстановленою особою, як правдиву, відповіла останньому, що він може повернутися та вона передасть гроші на лікування її зятя, яких не вистачає за адресою свого місця мешкання.

Отримавши позитивний результат від своїх шахрайських дій та реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 , 25.10.2016 р., близько 14.30 год., усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння у вигляді спричинення матеріальної шкоди ОСОБА_6 , повторно, прийшов до квартири за вказаною адресою, де продовжуючи свої злочинні шахрайські дії, з метою доведення їх до кінця, підійшов до ОСОБА_6 , щоб отримати від останньої гроші в сумі 5000 грн. Та в цей час до кімнати зайшли родичі ОСОБА_6 , з питанням, що саме відбувається, та що ОСОБА_5 робить в квартирі. Для закінчення свого злочинного наміру, ОСОБА_5 , не реагуючи на питання присутніх, вихопив з руки ОСОБА_6 гроші в сумі 5000 грн. та продовжуючи звою злочинну діяльність, тримаючи гроші при собі, швидким кроком направився до виходу та вибіг з квартири, не реагуючи на прохання родича ОСОБА_6 про зупинку та повернення грошей, який біг за ОСОБА_5 слідом. Таким чином, ОСОБА_5 тримаючи гроші здобуті злочинним шляхом при собі, усвідомлюючи, що його дії стали явними та очевидними, для третіх осіб, не відреагувавши на прохання зупинитися та повернути гроші, продовжив утримувати гроші при собі та прискоривши свій рух вибіг з під`їзду будинку та скрився у невідомому напрямку.

Таким чином дії ОСОБА_5 , які розпочиналися як шахрайство, переросли у відкрите, повторне, викрадення грошей ОСОБА_6 в сумі 5000 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення визнав повністю та суду пояснив, що 25 жовтня 2016 року він, перебуваючи у квартирі потерпілої, що розташована у м.Суми, на території військового містечка, взяв у останньої 5000 грн. В цей час до квартири зайшли родичі потерпілої - чоловік та жінка, та запитали хто він такий, а він, не відповівши їм, швидко покинув квартиру, забравши кошти потерпілої. У скоєному щиро кається, йому дуже соромно за вчинене. Просив суворо не карати, врахувавши, що він виправився, з 2021 року не був жодного разу притягнений до відповідальності, має на утриманні неповнолітню доньку.

Винуватість ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю підтверджується і сукупністю досліджених безпосередньо судом доказів.

Так, в судовому засіданні допитана як свідок ОСОБА_7 показала, що в кінці жовтня 2016 року, коли вона з мамою ( ОСОБА_8 ) та своїм чоловіком повернулись з дачі та зайшли додому у квартиру, то вона побачила, що у кімнаті стоїть ОСОБА_5 , який представився її бабусі ОСОБА_6 та її малолітній доньці як « ОСОБА_9 », і що він забирає грошові кошти, які лежали на столі. На питання, що тут відбувається, « ОСОБА_9 » нічого не відповів, а, зробив вигляд, що йому хтось телефонує на мобільний, і вийшов з квартири. Вона з чоловіком через декілька секунд вибігли на вулицю і побачили, що ОСОБА_5 сів в білий автомобіль марки Вольксваген та поїхав у невідомому напрямку. Вони з чоловіком намагалась наздогнати, але автомобіль прискорився та поїхав. Потім бабуся їй розповіла, що віддала дві суми грошей: спочатку 20 000 грн. і це бачила репетитор ( ОСОБА_10 ), яка в цей час займалась з її донькою - ОСОБА_11 , а потім - 5 000 грн. і саме очевидцем передачі цієї суми коштів стала вона та мати - ОСОБА_8 . Також бабуся говорила, що ці кошти передавала чоловіку, який представився « ОСОБА_9 », оскільки ніби телефонував її син та сказав, що потрапив в аварію, збив людину і потрібні кошти, тому приїде чоловік на ім`я « ОСОБА_9 », якому і потрібно віддати кошти.

Свідок ОСОБА_12 підтвердив обставини, про які зазначила ОСОБА_13 про те, що коли зайшов у квартиру в зазначений в обвинувальному акті день та час, то побачив там ОСОБА_5 , який швидко виходив. Вони намагались наздогнати, оскільки ОСОБА_5 взяв у його тещі грошові кошти, але не змогли, так як останній вийшов з їх квартири та швидко залишив будинок.

Свідок ОСОБА_10 суду розповіла, що працює репетитором з англійської мови. Пам`ятає події, які відбулись у квартирі, коли вона займалась англійською із дитиною - ОСОБА_14 . Зокрема, вона бачила ОСОБА_5 , який забирав кошти у бабусі ОСОБА_15 , яка попросила її побути під час передачі грошей. Після цього ОСОБА_5 пішов, а через деякий час він знову прийшов, бо, як вона зрозуміла, грошей не вистачило. І в цей час, коли ОСОБА_5 був у квартирі, то прийшли додому батьки ОСОБА_11 . Батьки ОСОБА_11 задавали йому запитання : «Хто Ви?», а ОСОБА_5 втік, після цього батьки ОСОБА_11 побігли за ним. Як пояснювала їй бабуся, коли просила побути під час передачі грошей, що її родич потрапив у біду і цей чоловік прийшов за грошима, щоб передати родичу. А, оскільки сума велика - 20 000 грн., то бабуся хотіла, щоб хтось був очевидцем передачі такої суми коштів.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, ОСОБА_6 повідомила, що 25.10.2016 року в період часу з 13-00 год. до 15-00 год. невідома особа за адресою її мешкання, а саме: АДРЕСА_3 , шахрайським шляхом, під приводом ДТП, заволоділа належними їй грошовими коштами (а.с. 190 - т.2).

В цей же день, зі згоди потерпілої ОСОБА_6 було проведено огляд її квартири, де вона мешкала та передавала грошові кошти, за адресою: АДРЕСА_3 , що зафіксовано у відповідному протоколі (а.с. 191-193 - т.2).

Свідок ОСОБА_8 впізнала серед пред`явлених для впізнання осіб ОСОБА_5 , як особу, яка 25.10.2016 року знаходився в квартирі її матері - ОСОБА_6 , та який у її матері шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами: спочатку у сумі 20 000 грн., а потім - 5000 грн., та під час передачі мамою йому грошей вона і застала його у кімнаті матері (а.с. 194-198 - т.2).

Свідок ОСОБА_7 також впізнала на одному з пред`явлених їй фотознімків ОСОБА_5 , як особу, який вийшов з кімнати її бабусі - ОСОБА_6 з грошима в руках і пройшов повз неї, і якому вона кричала зупинитися, але він вийшов з квартири та побіг. Вказані відомості, здобуті в ході проведення слідчої дії, були зафіксовані в протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.12.2016 (а.с. 199-201 - т.2).

Згідно інформації, яка була здобута за результатами тимчасового доступу до документів, які перебували у володінні ПАТ «Укртелеком», щодо з`єднань абоненту телефонного номеру НОМЕР_2 , яким користувалася ОСОБА_6 , вбачається, що 25.10.2016 року на вказаний стаціонарний номер телефону у період часу з 13-41 год. до 14-26 год. декілька разів телефонували з номеру НОМЕР_3 (а.с. 55-63 - т.3).

При цьому, під час огляду мобільного телефону Nokia, який було виявлено та вилучено у ОСОБА_5 , журналі вихідних викликів є декілька саме на номер НОМЕР_3 (підписаний як « ОСОБА_16 »), з якого відбувались дзвінки потерпілій ОСОБА_6 (а.с. 220-221 - т.2, а.с. 64-69 - т.3).

Крім того, як зазначено вище, з інформації, яка була отримана за результатами тимчасового доступу до документів, які перебували у володінні ПрАТ «МТС України», вбачається, що:

-по-перше, номер НОМЕР_3 (підписаний як « ОСОБА_16 »), з якого відбувались дзвінки потерпілій ОСОБА_6 , з 16.10.2016 року перебував в зоні дії базових станцій у м.Перевальськ Луганської області;

-по-друге, 25.10.2016 року у період часу з 13-41 год. до 14-26 год. декілька разів з номеру НОМЕР_3 відбувались дзвінки на стаціонарний номер потерпілої ОСОБА_6 .

Отже, сукупність вищезазначених доказів дає підстави стверджувати про те, що ОСОБА_5 заволодів в обманний спосіб грошима потерпілої в сумі 5 000 грн., після чого дії ОСОБА_5 переросли у відкрите, повторне, викрадення грошей ОСОБА_6 в сумі 5000 грн.

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 доведена в повному обсязі та його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.186 КК України, так як він умисно, повторно скоїв грабіж, відкрито заволодівши грошовими коштами потерпілої ОСОБА_6 на суму 5000 грн.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_5 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, зокрема, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин. Також суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який є судимою особою, на обліку в нарко- та псих- диспансерах не перебуває. Пом`якшуючою покарання ОСОБА_5 обставиною суд вважає повне визнання вини, а до обтяжуючих обставин суд відносить вчинення кримінальних правопорушень відносно осіб похилого віку.

Враховуючи сукупність зазначених обставин, суд вважає, що покарання за вчинений ОСОБА_5 злочин слід призначити в межах санкції статті, за якою його визнано винуватим - у виді позбавлення волі.

При цьому, відповідно до ч.5 ст.72 КК України (у редакції закону №838-VIII) у строк відбуття покарання ОСОБА_5 слід зарахувати строк тримання під вартою, а саме: у період з 14.11.2016 року по 02.12.2016 року, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі.

Крім того, виходячи із принципів індивідуалізації і співмірності заходу примусу характеру вчинених дій, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_5 злочину, беручи до уваги особу винного, який на обліку в диспансерах не перебуває, має на утриманні неповнолітню доньку, беручи до уваги наявність вищевказаної пом`якшуючої обставини, суд вважає можливим на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням та призначенням іспитового строку.

Звільняючи обвинуваченого від реального відбування покарання, суд вважає за необхідне покласти на нього обов`язки, визначені ст. 76 КК України, для контролю за його поведінкою в період іспитового строку.

Слід зазначити про те, що доцільність застосування в даному випадку ст.75 КК України при призначенні покарання ОСОБА_5 викликана ще й такими факторами.

По-перше, як зазначалось вище, ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, але покарання у виді позбавлення волі навіть, на мінімальний строк 4 роки, що передбачений санкцією статті, було б ефективним лише тоді, коли притягнення відбулося б невдовзі після вчинення ним такого злочину.

Проте, з дня вчинення ОСОБА_5 злочину до дня ухвалення судом вироку пройшов значний проміжок часу, що, як вказувалось вище, на переконання суду, призвело до істотного зменшення суспільної небезпечності вчиненого злочину, оскільки через тривалий проміжок часу ця справа має значно менший суспільний резонанс, і це суттєво позначається на досягненні мети покарання.

При цьому, ОСОБА_5 з 2019 року, знаходячись на волі, нових злочинів чи правопорушень не вчиняв, тобто був законослухняною особою, що вказує на те, що він став на шлях виправлення, а тому і не потребує реального позбавлення волі на вказаний у санкції ч.2 ст.186 КК України, як виховного та запобіжного заходу.

По-друге, вагомим фактором, який суд враховує в даному випадку для можливості застосування ст.75 КК України при призначенні покарання ОСОБА_5 , є те, що в Україні оголошено воєнний стан і обвинувачений, будучи військовозобов`язаним, може бути набагато кориснішим, знаходячись на волі, а не відбуваючи покарання за рахунок утримання його державою.

На думку і переконання суду таке покарання обвинуваченому ОСОБА_5 буде необхіднім і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. При цьому суд також виходить із положень ст. 50 КК України, яка передбачає, що покарання має на меті не лише кару, а й виправлення засуджених. А можливість виправлення існує і про це свідчить поведінка обвинуваченого, яку він демонструє з 2021 року. При цьому відсутні будь-які обставини, які б заважали йому вести і надалі гідний спосіб життя, не вчиняючи кримінальні правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368,370 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання за цим законом у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (у редакції закону №838-VIII) у строк відбуття покарання ОСОБА_5 слід зарахувати строк тримання під вартою, а саме: період з 14.11.2016 року по 02.12.2016 року, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 2 роки, та відповідно до ст.76 КК України покласти на нього наступні обов`язки:

1) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

2) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

3) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок суду може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м.Суми, а для засудженого - з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1