Провадження № 1-кп/175/1955/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року селище Слобожанське

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0007999 від 14.08.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янки Черкаської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, на посаді водія 2 відділення 2 автомобільного взводу підвозу боєприпасів 1 автомобільної роти автотранспортного батальйону в/ч НОМЕР_1 НГУ, солдата, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпровського районного суду Дніпропетровської області з Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України.

Згідно обвинувального акту солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період на посаді водія 2 відділення 2 автомобільного взводу підвозу боєприпасів 1 автомобільної роти автотранспортного батальйону в/ч НОМЕР_1 НГУ, 13.08.2024 приблизно о 15:45 год., в світлий час доби, керував технічно справним вантажним автомобілем марки «MAN» TGS 33.400, номерний знак НОМЕР_2 , на території тимчасового місця дислокації в/ч НОМЕР_1 НГУ у АДРЕСА_2 за адресою, вказаною у обвинувальному акті, де здійснювалося вивантаження та навантаження автомобільних шин у кузов зазначеного автомобіля, діючи необережно, не переконався в безпеці початку руху і в тому, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не врахував те, що позаду автомобіля знаходяться інші військовослужбовці та розпочав рух, в результаті чого здійснив наїзд задньою частиною автомобіля на перебуваючого позаду автомобіля, в районі задніх дверей борта, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого завдав останньому тілесні ушкодження, чим порушив вимоги п.п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України, згідно яких: п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»; п. 10.9 «Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб».

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 були завдані тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми черева з відривом клубової кишки від брижі, розривом брижі тонкої кишки, розривом голівки підшлункової залози та частковим ушкодженням м?язів черевної порожнини, масивної заочеревинної гематоми справа та явищами внутрішньочеревної кровотечі, які відповідно до п. 2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995, у своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Таким чином, солдат ОСОБА_4 своїми необережними діями, які виразилися в порушенні правил водіння транспортної машини, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 415 КК України.

Потерпілий ОСОБА_5 надав до суду заяву про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку із примиренням та відшкодуванням йому завданої шкоди, а кримінальне провадження закрити.

Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні пояснив, що він повністю відшкодував ОСОБА_5 завдані збитки, будь-яких претензій потерпілий до нього не має, рішення про примирення ними приймалося добровільно, наслідки закриття кримінального провадження їм відомі.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України і закриття кримінального провадження, пояснивши суду, що йому відомо про примирення між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , якому обвинувачений повністю відшкодував завдані збитки.

Заслухавши прокурора та обвинуваченого суд дійшов до висновку про наявність підстав для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст.46 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 №12 за наявності передбачених ст. 46 КК України підстав, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 вперше вчинив необережний нетяжкий злочин, повністю визнав свою вину, примирився з потерпілим та відшкодував заподіяну шкоду.

При закритті провадження по справі з вказаної підстави, питання щодо встановлення вини особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, судом не вирішується. Така правова позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема сформульованою у рішенні по справі «Грабчук проти України» від 26.09.2006, відповідно до змісту якого у разі закриття провадження по справі з нереабілітуючих обставин, питання про доведеність вини особи не вирішується.

За таких обставин обвинуваченого необхідно звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, а кримінальне провадження закрити.

Частиною першою ст. 126 КПК України визначено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Оскільки кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 закривається з підстави, яка є нереабілітуючою, тому процесуальні витрати понесені органом досудового розслідування на залучення експертів підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави. Така позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.12.2021 (справа №132/283/21, провадження №51-4668км21), від 07.10.2021 (справа №584/800/20, провадження №51-1800км21), від 29.09.2021 (справа №342/1560/20, провадження №51-2331км21) та у висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеному у постанові від 12.09.2022 (справа № 203/241/17, провадження № 51-4251км21).

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися, цивільний позов не подавався, речові докази відсутні.

На підставі ст. 46 КК України, керуючись ст.ст. 284, 286, 288, 372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання потерпілого ОСОБА_5 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.415 КК України від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, а кримінальне провадження №0007999 від 14.08.2024 - закрити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення двох судових експертиз у розмірі 4775 (чотири тисячі сімсот сімдесят п`ять) грн. 40 копійок.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Дніпровський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1