Справа № 465/5871/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/983/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження №0000112 за апеляційною скаргою першого заступника керівника спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 на вирок Франківського районного суду м. Львова від 06.08.2025 відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Львова, військовослужбовця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця м.Львова, військовослужбовця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого

обвинувачениху вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 -ч.2 ст. 369-2 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_9 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

встановила :

Прокурор подав апеляційну скаргу на вирок Франківського районного суду м. Львова від 06.08.2025, яким:

ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28 ч.2 ст. 369-2 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі чотирьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 68 000 (шістдесят вісім тисяч) гривень.

ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28 ч.2 ст. 369-2 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі чотирьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 68 000 (шістдесят вісім тисяч) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 солідарно на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 8 481 (вісім тисяч чотириста вісімдесят одну) гривню 60 копійок.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 25.03.2025 року ( справа №463/2527/25, провадження №1-кс/463/2869/25) на грошові кошти в сумі 200 доларів США (купюри НК97874429С, НВ09450215J), службове посвідчення НГ №112256 на ім`я ОСОБА_8 від 22.08.2024, мобільний телефон Iphone 13 імеі: НОМЕР_1 з сім-картою НОМЕР_2 , 2 000 доларів США, мобільний телефон Iphone 12 s|n: НОМЕР_3 , автомобіль «Mersedes-Benz E320», VIN НОМЕР_4 , імітаційні грошові кошти в сумі 200 доларів США (купюри PL 09336205 Q, LF 15352255 I) скасовано.

Вирішено питання з речовими доказами в порядку ст. 100 КПК України.

Даний вирок оскаржила прокурор, який просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначення покарання.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнати винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 369-2 КК України та призначити кожному з них покарання у виді штрафу у розмірі 6500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Вказаний вирок суду прокурор оскаржує через неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність та призначення зам`якого покарання, що явно не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених.

Апелянт покликається на те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб, отримали від ОСОБА_12 грошові кошти на загальну суму 2 500 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 103 866 грн.

Таким чином, призначаючи за ч. 2 ст. 369-2 КК України кожному з них покарання у виді штрафу у розмірі 4 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 68 000 грн, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що умисел кожного з них був направлений саме на отримання неправомірної вигоди, а відтак і доходу, на загальну суму 103 866 грн. При цьому, роль ОСОБА_7 та ОСОБА_8 при вчиненні даного кримінального правопорушення є значною, оскільки останні довели до кінця свій спільний злочинний умисел шляхом вчинення спільних активних діянь, як співвиконавці даного кримінального правопорушення, які хоч і різняться за своїм характером, проте охоплені єдиною протиправною метою.

За таких умов, призначений судом кожному з них розмір покарання у виді штрафу є меншим за розмір отриманого доходу, а відтак суперечить положенням ч. 2 ст. 53 КК України (як приклад, висновок Верховного Суду у справі № 459/2988/22 від 19.10.2023, яким обґрунтовано необхідність застосування положень ч. 2 ст. 53 КК України при призначенні покарання співучаснику вчинення злочину).

Отже, сторона обвинувачення вважає, що, призначивши ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 369-2 КК України покарання у виді штрафу у розмірі 4000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68 000 грн., суд першої інстанції безпідставно не врахував положення ч. 2 ст. 53 КК України, призначив кожному з них штраф у розмірі меншому ніж розмір отриманого доходу (103 866 грн.).

При цьому апелянт звертає увагу на те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцями правоохоронного органу, обізнаними про кримінальну караність діянь, вчиненню яким зобов`язані були запобігати, діючи всупереч вказаним нормам, умисно скоїли в умовах воєнного стану корупційне кримінальне правопорушення за вищевказаних обставин, чим підірвали авторитет правоохоронних органів, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку як їх особисто, так і ними вчиненого.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 з метою протиправного особистого збагачення, будучи обізнаним в силу займаної посади та своїх службових повноважень з порядком призову громадян України на військову службу під час загальної мобілізації та внаслідок тривалого часу проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_5 НГУ будучи знайомим та підтримуючі тісні, дружні взаємовідносини зі службовими особами, які займались добором осіб для проходження військової служби за контрактом та розподілом новоприбулих військовослужбовців по підрозділам військової частини, відповідно маючи реальну можливість вплинути на їх рішення, керуючись умислом на одержання неправомірної вигоди для себе та третіх осіб за прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 13.03.2025 року, розробив злочинний план, метою якого було його власне незаконне збагачення за рахунок осіб, які бажали укласти контракт на проходження військової служби в підрозділах військової частини НОМЕР_5 НГУ, за умови, що військовослужбовців цих підрозділів не відправляють у відрядження для участі в бойових діях.

Поряд із тим, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне збагачення за рахунок третіх осіб, усвідомлюючи, що самотужки, без залучення інших осіб, не зможе досягти бажаного результату, так як, була необхідність у підшуканні військовозобов`язаних осіб, які мають на меті укласти контракт на проходження військової служби в «тилових підрозділах», а також з метою уникнення відповідальності та не викриття своєї незаконної злочинної діяльності, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 13.03.2025 року, вирішив залучити в якості пособника раніше знайомого військовослужбовця цієї ж військової частини - стрільця 1 відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти НОМЕР_6 стрілецького батальйону ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким у нього склались дружні та довірливі взаємовідносини та який своїми порадами, вказівками, наданням засобів міг сприяти у вчиненні корупційних кримінальних правопорушень.

Відповідно до обумовленого та розробленого ОСОБА_7 злочинного плану, на ОСОБА_8 покладався обов`язок з підшукування та збирання інформації і відомостей щодо осіб, які мають на меті укласти контракт на проходження військової служби в «тилових підрозділах» військової частини НОМЕР_5 НГУ, та який в ході особистих зустрічей та спілкування мав схилити таких осіб до надання неправомірної вигоди йому та ОСОБА_7 в обмін на ними вжиття заходів та здійснення впливу на службових осіб військової частини НОМЕР_5 НГУ, які займались добором осіб для проходження військової служби за контрактом та розподілом новоприбулих військовослужбовців по підрозділам військової частини, з метою призначення їх на посади в підрозділах, які не приймають участі в бойових діях.

У свою чергу ОСОБА_7 , отримавши від ОСОБА_8 відповідну інформацію про особу, яка має намір укласти контракт на проходження військової служби в підрозділі військової частини НОМЕР_5 НГУ, який не приймає участі в бойових діях, діючи як безпосередній виконавець злочину мав здійснити вплив на службових осіб військової частини НОМЕР_5 НГУ, які займались добором осіб для проходження військової служби за контрактом та розподілом новоприбулих військовослужбовців по підрозділам військової частини, з метою призначення їх на посади в підрозділах, які не приймають участі в бойових діях.

Так, 13.03.2025, в денний час, громадянин України ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , прибув до військової частини НОМЕР_5 НГУ, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , для отримання інформації щодо можливості його призову на військову службу по мобілізації, з подальшим укладанням контракту на проходження військової служби, де зустрівся із раніше незнайомим ОСОБА_8 , який відвів його до ОСОБА_7 .

У ході спілкування, ОСОБА_12 повідомив ОСОБА_7 про свій намір щодо укладення контракту на проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_5 НГУ. ОСОБА_7 , в свою чергу, відвів його до керівника кадрового підрозділу військової частини НОМЕР_5 та в подальшому супроводжував його під час проходження попередніх тестувань щодо придатності до військової служби у військових частинах Національної гвардії України. Після чого, у ході розмови, ОСОБА_7 , діючи згідно обумовленого з ОСОБА_8 злочинного плану, реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на незаконне збагачення за рахунок третіх осіб, повідомив ОСОБА_12 , що він зможе допомогти йому вирішити питання щодо укладення контракту на проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_5 НГУ та забезпечить прийняття рішення службовими особами кадрового підрозділу військової частини НОМЕР_5 НГУ про призначення його на посаду в підрозділ вказаної військової частини, який не приймає участі в бойових діях, за умови надання йому за це грошових коштів в якості неправомірної вигоди. При цьому ОСОБА_7 вказав, що іншим способом вирішити дане питання неможливо та безпосередньо розмір неправомірної вигоди та спосіб її передачі ОСОБА_12 повинен обговорити із ОСОБА_8 .

Таким чином, ОСОБА_7 , діючи на виконання спільного злочинного умислу із ОСОБА_8 , висловив пропозицію та створив умови, за яких ОСОБА_12 , будучи переконаним в наявності реальної можливості у ОСОБА_7 щодо здійснення впливу на службових осіб військової частини НОМЕР_5 НГУ щодо укладення контракту про проходження військової служби та призначення на посаду у підрозділі, який не приймає участі в бойових діях, погодитися з його пропозицією про надання йому коштів в якості неправомірної вигоди.

На виконання вказівки ОСОБА_7 , ОСОБА_12 одразу зателефонував ОСОБА_8 , який повідомив, що ОСОБА_12 повинен до 17.03.2025 передати йому неправомірну вигоду в сумі 2 тис. доларів США за позитивне вирішення його питання.

Разом із тим, ОСОБА_12 , розуміючи, що надання неправомірної вигоди є кримінально-карним діянням, з метою викриття незаконних дій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 звернувся із відповідною заявою до правоохоронних органів та у подальшому діяв під контролем правоохоронних органів з метою викриття протиправної діяльності вказаних осіб.

В подальшому, 18.03.2025 приблизно о 18.00 годині ОСОБА_8 , діючи на виконання спільного з ОСОБА_7 злочинного плану, зателефонував до ОСОБА_12 та повідомив, що останній невідкладно має приїхати у визначене ОСОБА_8 місце та передати всю суму неправомірної вигоди за вирішення питання щодо укладення контракту про проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_5 НГУ та призначення його на посаду у підрозділі, який не приймає участі в бойових діях.

На виконання вказівки ОСОБА_8 , 18.03.2025 близько 21.00 години ОСОБА_12 зустрівся з останнім та перебуваючи в салоні автомобіля «MERCEDES-BENZ» державний реєстраційний номер НОМЕР_7 , яким користувався ОСОБА_8 , поблизу будинку № 166 по вул. Науковій у м. Львові, передав ОСОБА_8 , в якості авансу 500 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 20 тис. 720 грн. за обіцянку здійснити вплив на прийняття рішення службовими особами кадрового підрозділу військової частини НОМЕР_5 НГУ щодо укладення з ОСОБА_12 контракту про проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_5 НГУ та призначення його на посаду у підрозділі, який не приймає участі в бойових діях, а також та зобов`язався передати другу частину грошей 21.03.2025.

Після чого, 20.03.2025 ОСОБА_8 в ході телефонної розмови з ОСОБА_12 повідомив про необхідність зустрічі та передачі другої частини неправомірної вигоди, а також повідомив, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_12 не передав одразу всю суму неправомірної вигоди, загальний розмір збільшився до 2 тис. 500 доларів США.

20.03.2025, близько 17.00 години ОСОБА_12 , на виконання вказівки ОСОБА_8 , зустрівся з останнім та, перебуваючи неподалік будинку № 12 по вул. Симоненко у м. Львові, передав ОСОБА_8 , який діяв на виконання спільного злочинного умислу з ОСОБА_7 , другу частину обумовленої суми неправомірної вигоди у розмірі 2 тис. доларів США, що згідно курсу НБУ становить 83 тис. 146 грн. за обіцянку здійснити вплив на прийняття рішення службовими особами кадрового підрозділу військової частини НОМЕР_5 НГУ щодо укладення з ОСОБА_12 контракту про проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_5 НГУ та призначення його на посаду у підрозділі, який не приймає участі в бойових діях.

Після чого, ОСОБА_8 зустрівся з ОСОБА_7 поруч зі станцією технічного обслуговування автомобілів, розташованій поруч з будинком АДРЕСА_6 та передав останньому отримані від ОСОБА_12 грошові кошти у сумі 2 тис. доларів США, що згідно курсу НБУ становить 83 тис. 146 грн., отримавши при цьому свою частку неправомірної винагороди.

Заслухавши доповідача, міркування прокурора ОСОБА_9 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора, думки захисника - адвоката ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника-адвоката ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які, кожен окремо, просили залишити без задоволення апеляційні вимоги сторони обвинувачення, вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Статтею 55 Конституції України гарантовано кожному право на оскарження до суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного у вироку суду кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим та ніким з учасників процесу не оспорюються.

Кваліфікація дій обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 - ч.2 ст. 369-2 КК України, а саме за одержання неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за обіцянку здійснити вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, за попередньою змовою групою осіб, є вірною.

Покарання обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у виді штрафу, призначено у відповідності до вимог ст.65 КК України в межах санкції статті обвинувачення.

Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.1 Постанови від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Санкція ч. 2 ст. 369-2 КК передбачає покарання у виді штрафу від двох тисяч до п`яти тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк від двох до п`яти років.

Суд першої інстанції призначаючи обвинуваченим, кожному окремо, міру покарання за скоєне кримінальне правопорушення врахував та зазначив у вироку наступне.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке з урахуванням положень ст.12 КК України відноситься до категорії не тяжкого, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, а також особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше не судимий, на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває, згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_8 має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є військовослужбовцем, згідно службової характеристики добросовісно ніс службу, накази та вказівки командирів виконував вчасно, при виконанні поставлених завдань проявляв розумну ініціативу, згідно посвідчення серії НОМЕР_9 є учасником бойових дій, нагороджений відзнаками, в тому числі відомчими заохочувальними за військову службу, згідно медичної характеристики медичної служби військової частини НОМЕР_5 при виконанні бойового завдання 01.11.2022 року в районі н.п. Павлівка отримав бойове травмування.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд враховує тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке з урахуванням положень ст.12 КК України відноситься до категорії не тяжкого, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, а також особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше не судимий, на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває, згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_10 має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є військовослужбовцем, згідно службової характеристики добросовісно ніс службу, накази та вказівки командирів виконував вчасно, у спілкуванні доброзичливий, за час служби проявив себе як військовослужбовець, який здатний виконувати поставлені завдання, проте інколи порушував дисципліну, мав зауваження за особисту недисциплінованість.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції відніс щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції відніс щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Судом першої інстанції призначено покарання кожному обвинуваченому, окремо, у виді штрафу у розмірі чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68 000 гривень.

З таким висновком погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

Саме таке покарання, на переконання суду апеляційної інстанції, є справедливим і достатнім для виправлення обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень та відповідатиме меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Крім того, дане покарання на переконання суду, відповідає меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

В суді апеляційної інстанції було уточнено, що обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , спільно, отримали від ОСОБА_12 грошові кошти на загальну суму 2 500 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 103 866 грн.

Кожному з обвинувачених судом першої інстанції призначено покарання у виді штрафу по 68 000 грн, що сумарно становить 136 000 гривень, а це більша сума за суму отриманого доходу.

Відповідно до ст. 12 КК України, діяння, передбачене ч. 2 ст. 369-2 КК України, є нетяжким злочином, за який передбачено покарання у виді штрафу або позбавлення волі на строк до п`яти років.

Положенням ч.2 ст.53 КК визначено, що за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, розмір штрафу, що призначається судом, не може бути меншим за розмір майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, або отриманого внаслідок вчинення кримінального правопорушення доходу, незалежно від граничного розміру штрафу, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Згідно з приміткою до статті 364-1 КК України у статтях 364, 364-1, 365-2, 368, 368-3, 368-4, 369, 369-2 та 370 цього Кодексу під неправомірною вигодою слід розуміти грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, будь-які інші вигоди нематеріального чи негрошового характеру, які пропонують, обіцяють, надають або одержують без законних на те підстав.

У чинному законодавстві не визначено чітко, що в разі вчинення злочину кількома особами, а саме отримання неправомірної вигоди, то розмір покарання у виді штрафу призначений одній особі, повинен перевищувати розмір отриманої загальної вигоди.

Суду апеляційної інстанції стороною захисту, кожного з обвинувачених, представлені для долучення до матеріалів справи документи, які підтверджують суми та джерела доходу обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , а також їхні медичні документи по стану здоров`я та сімейному положенню.

Відтак у суді апеляційної інстанції встановлено, що апеляційні вимоги захисника обвинуваченого, про неврахування по відношенню до нього інших пом`якшуючих обставин, є безпідставними, наявність на утриманні в обвинуваченого двох малолітніх дітей, не було стримуючим фактором для нього при скоєнні злочину.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства при розгляді даного кримінального провадження у суді першої інстанції, які б вплинули на правильність прийнятого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи зазначене вище, колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок є законним, обґрунтованим, а призначене покарання відповідає особі обвинуваченого, відтак підстав для скасування чи зміни судового рішення не вбачається.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Вирок Франківського районного суду м. Львова від 06.08.2025 яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 - ч.2 ст. 369-2 КК України - залишити без змін

Ухвала апеляційного суду набуває законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: