Справа № 339/159/25
Номер провадження 1-кп/339/12/26
У Х В А Л А

03.02.26 м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю запасного судді ОСОБА_2

секретаря ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань№ 0000012 від 15 січня 2025 року клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

В с т а н о в и в:

На розгляді Болехівського міського суду перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого, ч.1 ст.115 КК України.

02 лютого 2026 року прокурор надіслав клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави термін якого закінчується 09 лютого 2026 року з урахуванням ч.4 ст.183 КПК України, враховуючи, що кримінальне правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 за ч.1 ст.115 КК України є особливо тяжким злочином вчинений проти життя та здоров`я людини вчинений із застосуванням насильства, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк до 15 років, враховуючи, що обвинувачений немає міцних соціальних зв`язків, не працює, та продовжують існувати ризики, передбачені п.1, 4, 5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Прокурор підтримав клопотання про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Обвинувачений ОСОБА_5 проти задоволення клопотання прокурора не заперечував.

Захисник ОСОБА_6 просив застосувати більш м`який запобіжний захід відносно ОСОБА_5 , а саме домашній арешт, оскільки обвинувачений має постійне місце проживання та клопотання прокурора належним чином не обгрунтовано, зокрема не вказано які ризики відпали, а які залишаються на сьогоднішній день.

Потерпіла підтримала думку прокурора.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу, суд, заслухавши сторін кримінального провадження, дійшов до висновку про його обгрунтованість, виходячи з наступного.

04 листопада 2025 року ухвалою суду призначено відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, стаціонарну судово-психіатричну експертизу, яку доручено експертам Львівської філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України.

12 грудня 2025 року хвалою суду продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 на 60 днів, а саме по 09 лютого 2026 року.

Наразі призначене судом експерте дослідження не проведене.

У відповідності із вимогами ч.3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

При цьому суд ураховує, що відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого, суд враховує вимоги п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до практики ЄСПЛ доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, як підстава для втручання у право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Суд вважає, що з моменту застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 та до часу вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали слугувати для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.

Ризиками, які дають підстави продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід вважати те, що обвинувачений може переховуватись від суду, оскільки обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, а, відтак, може уникати кримінального переслідування.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Ризик - це ймовірність того, що обвинувачений може ухилитися від кримінальної відповідальності.

Особливість запобіжних заходів полягає у тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що обвинувачений зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

Відповідно до пункту 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовується відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, якщо цього вимагає суспільний інтерес.

Слід зазначити, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Оцінюючи тяжкість вчиненого злочину, який інкримінуються обвинуваченому, суд враховує ступінь суспільної небезпечності злочину в конкретних умовах місця і часу та ризик втечі обвинуваченого.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Фактичні обставини інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_5 умисного особливо тяжкого злочину, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, зокрема, відсутність офіційної роботи та джерел доходів, медичних документів, які б могли підтвердити неможливість утримання його в слідчому ізоляторі, дають можливість продовження строку тримання під вартою обвинуваченому на шістдесят днів без визначення розміру застави на підставі ч.4 ст.183 КПК України.

Даний вид запобіжного заходу необхідно застосувати обвинуваченому, не виходячи з каральних міркувань, а лише з метою виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Тому тримання під вартою обвинуваченого в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 181, 331, 372 КПК України, суд

П о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора ОСОБА_4 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_5 на 60 днів.

Строк дії ухвали в частині продовження дії запобіжного заходу по 03 квітня 2026 року включно.

Ухвала в частині продовження строку дії запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1