Справа № 362/9234/25
Провадження № 1-кс/362/800/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2025 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі суду в м. Василькові Київської області клопотання слідчого слідчого відділу відділу поліції № 1 Обухівського РУП ГУ Національної поліції в Київській області ст.лейтенанта поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-

в с т а н о в и в:

25.11.2025 р. до Васильківського міськрайонного суду Київської області звернувся слідчий СВ ВП № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області лейтенант поліції ОСОБА_5 із клопотанням про тримання під вартою.

Клопотання мотивоване тим, що досудовим розслідуванням установлено, що указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України введено воєнний стан, який надалі неодноразово продовжувався, у тому числі Указом Президента України від 6 лютого 2023 року №58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 01 травня 2023 року №254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 26 липня 2023 року №451/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 06 листопада 2023 року № 734/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 05 лютого 2024 № 49/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 6 лютого 2024 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 6 травня 2024 року №271/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується 05 години 30 хвилин 8 травня 2024 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 23 липня 2024 року № 469/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується 05 години 30 хвилин 23 липня 2024 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 28 жовтня 2024 року № 740/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується 05 години 30 хвилин 29 жовтня 2024 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 14 січня 2025 року № 26/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується 05 години 30 хвилин 15 січня 2025 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 15 квітня 2025 року № 235/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується 05 години 30 хвилин 7 серпня 2025 року строком на 90 діб.

Так, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше судимим за злочини проти власності, на шлях виправлення не став і розуміючи, що на території України діє воєнний стан, вчинив новий умисний злочин за таких обставин: 12 жовтня 2025 р. близько 01 години 40 хвилин (більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_6 разом з невстановленою в ході досудового розслідування особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, проходили поблизу території домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Після чого, в останніх виник спільний умисел, направлений на спільне таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення. В подальшому ОСОБА_6 та невстановлена особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, вступили в злочинну змову між собою, розподіливши ролі кожного і дійшли обопільної згоди про спільне таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи спільний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, діючи повторно, розуміючи що на території України діє воєнний стан, пересвідчившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, згідно заздалегідь розробленого плану ОСОБА_7 спільно з невстановленою в ході досудового розслідування особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, проникли на територію домоволодіння шляхом відкриття вхідної хвіртки, яка була незачинена на запираючий механізм та потрапивши на територію домоволодіння, під накриттям, на бетонній бруківці, побачили: зварювальний апарат (з мідною обмоткою), вартість якого становить 4050 (чотири тисячі п`ятдесят) грн. 00 коп., амперметр «М104» вартість якого становить 575 (п?ятсот сімдесят п?ять) грн. 00 коп., блок живлення «Б5-21» вартість якого становить 2395,00 грн. (дві тисячі триста дев`яносто п`ять) грн. 00 коп., все вище перелічене, останні взяли до рук та винесли з території домоволодіння.

В подальшому ОСОБА_6 разом з невстановленою особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим потерпілій ОСОБА_8 завдали матеріальної шкоди на загальну суму 7020 (сім тисяч двадцять) грн. 00 коп.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення:

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинена в умовах воєнного стану.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати особу у вчинені кримінального правопорушення:

Підозра ОСОБА_6 підтверджується:

1.Протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 14.10.2025 р.;

2.Протокол огляду місця події від 14.10.2025 р. з додатком у вигляді фототаблиці до протоколу огляду місця події від 14.10.2025 р.;

3.Протокол огляду від 16.10.2025 р.;

4.Заява ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16.10.2025 р.;

5.Протокол допиту свідка ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 16.10.2025 р.;

6.Протокол допиту свідка ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 , від 16.10.2025 р.;

7.Заява про залучення до провадження як потерпілого від 17.10.2025 р.;

8.Пам`ятка про процесуальні права та обов`язки потерпілої ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 , від 17.10.2025 р.;

9.Протокол допиту потерпілого ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 , від 17.10.2025 р.;

10.Клопотання про долучення доказів у кримінальному провадженні №0000713 від 15 жовтня 2025 р. (в порядку ст. 55, 56, 58 КПК України);

11.Постанова про призначення судової товарознавчої експертизи від 20.10.2025 р.;

12.Супровідний лист вих. № 14351 від 20 жовтня 2025 р.;

13.Висновок експерта №СЕ-19/111-25/64908-ТВ від 22.10.2025 р.;

14.Протокол огляду документів (відеозапису) від 21.10.2025 р.;

15.Постанова про визнання речових доказів у кримінальному провадженні від 21.10.2025 р.;

16.Постанова про призначення судової товарознавчої експертизи від 23.10.2025 р.;

17.Висновок експерта судової товарознавчої експертизи № 2586 від 28.10.2025 р.

Посилання на один або кілька ризиків:

Перебуваючи без запобіжного заходу, підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування, тобто наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України;

Перебуваючи без запобіжного заходу, підозрюваний ОСОБА_6 може незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні, тобто наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Перебуваючи без запобіжного заходу, підозрюваний ОСОБА_6 може вчиняти нові кримінальні правопорушення, тобто наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Виклад обставин, на підставі яких слідчий дійшов до висновку про наявність ризиків.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосудді може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контрактами.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, необхідно зазначити, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років, таким чином орган досудового розслідування приходить до висновку, що підозрюваний ОСОБА_6 не будучи ізольованим від суспільства з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування. Також, варто зауважити, що підозрюваний ОСОБА_6 офіційно не працює та не має при цьому будь-яких законних джерел заробітку коштів, немає родини та утриманців, що у своїй сукупності свідчить про те, що він з метою уникнення покарання може безперешкодно покинути межі Київської області, що підтверджує існування реального ризику.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, необхідно зазначити, що підозрюваний ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків та потерпілого у вказаному кримінальному провадженні, оскільки кримінальне провадження перебуває на початковій стадії досудового розслідування, а тому, може виникнути необхідність в додатковому допиті свідків, потерпілого. Крім того підозрюваному ОСОБА_6 достовірно відоме місце проживання потерпілої ОСОБА_8 у зв`язку з чим, з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене діяння та зміни показів останнім, підозрюваний ОСОБА_6 може здійснювати незаконний вплив на них.

Таким чином орган досудового розслідування приходить до висновку, що підозрюваний ОСОБА_6 , не будучи ізольованим від суспільства може незаконно впливати свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Згідно ст. 23 КПК України, діє принцип безпосередності судового розгляду. Відповідно, свідків, потерпілого необхідно допитати безпосередньо у судовому засіданні. Таким чином, перебування підозрюваного на волі, дасть можливість останньому незаконно впливати на свідків, потерпілого у кримінальному провадженні, що перешкодить об`єктивному судовому розгляду у подальшому.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, необхідно зазначити, що підозрюваний ОСОБА_6 не має постійного місця роботи та основного джерела доходів тому, задля власного збагачення може продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення. Підозрюваний не має міцних соціальних зв`язків, не має родини та утриманців.

Окрім того, слід зазначити, що підозрюваний ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, а саме:

вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27.01.2020 р. за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23.12.2020 р. за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки від якого звільнений умовно-достроково 20.04.2023 р. з невідбутим строком 5 місяців 5 днів;

вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28.07.2023 р. за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 71 КК України з врахуванням 72 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 1 (один) місяць;

вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22.11.2023 р. за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років та 1 (один) місяць;

03.10.2025 р. до Васильківського міськрайонного суду Київської області направлено обвинувальний акт за ч. 4 ст. 185 КК України.

Варто зауважити, що 30 вересня 2025 р. слідчем суддею Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000598 від 30 серпня 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, відносно підозрюваного ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , було обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту терміном на два місяці з дня проголошення ухвали, тобто до 30 листопада 2025 р. Всупереч цьому ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, будучи раніше судимим за злочини проти власності, на шлях виправлення не став та 12 жовтня 2025 р. близько 01 год. 40 хв. (більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено) вчинив новий умисний злочин проти власності за вищенаведених обставин.

Так, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який 30 вересня 2025 р. обрано відносно ОСОБА_6 , не стримав останнього від вчинення повторного кримінального правопорушення. Обов`язки покладені судом на підозрюваного ОСОБА_6 не виконанні та порушені.

29 жовтня 2025 р. слідчим слідчого відділення відділу поліції № 1 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_5 , складено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та погоджено прокурором Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , яке 29 жовтня 2025 р. о 12 год. 50 хв. вручено підозрюваному ОСОБА_6 .

Окрім, цього підозрюваному ОСОБА_6 , 29 жовтня 2025 р., слідчим слідчого відділення відділу поліції № 1 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_5 , вручено повістку про виклик на 30 жовтня 2025 р. о 10 год. 00 хв., до відділу поліції №1, для проведення слідчих дій у кримінальному провадженні №0000713 від 15 жовтня 2025 р.

30 жовтня 2025 р. клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , подано до Васильківського міськрайонного суду Київської області, судове засідання призначено на 30 жовтня 2025 року о 14 год. 10 хв., слідчий суддя ОСОБА_1 .

Однак, у порушення вимог ч. 7 ст. 42 КПК України, підозрюваний ОСОБА_6 , у судове засідання не з`явивися, про причини своєї відсутності не повідомив.

Враховуючи викладене, слідчим суддею Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , судове засідання про розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , відкладено на 03 листопада 2025 р. о 14 год. 30 хв., в порушення вимог ч. 7 ст. 42 КПК України, підозрюваний ОСОБА_6 , у судове засідання не з`явивися, про причини своєї відсутності не повідомив.

Тим самим, підозрюваний ОСОБА_6 , злісно ухиляється від огранів досудового розслідування та суду, не виконує покладені на нього обов`язки відповідно до вимог ч. 7 ст. 42 КПК України.

Прошу суд врахувати, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що підозрюваний має реальну можливість їх здійснити у майбутньому.

Також, прошу суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу оцінити в сукупності всі обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме:

1.вагомість наявних доказів у матеріалах кримінального провадження, що вказують на причетність до вчинення підозрюваним кримінального правопорушення;

2.тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваної, винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється;

3.вік та стан здоров`я підозрюваного не перешкоджає відбуванню покарання;

4.наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

5.репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

6.наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

7.дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

8.ризик повторення протиправної поведінки.

Звертаю Вашу увагу на те, що, згідно ст. 23 КПК України, діє принцип безпосередності судового розгляду. Відповідно, свідків необхідно допитати безпосередньо у судовому засіданні. Таким чином, перебування підозрюваного на волі, дасть можливість останньому незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, що перешкодить об`єктивному судовому розгляду у подальшому.

Таким чином, підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , є згідно ч. 2 ст. 177 КПК України наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому звернутися з клопотанням до слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. 1, п. 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, звертаючись з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_6 органом досудового розслідування на підставі зібраних матеріалів кримінального провадження враховано вагомість наявних доказів про вчинення останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тяжкість покарання, що загрожує у разі доведення вини останнього, а саме позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, міцність соціальних зв`язків останнього, а саме те, що підозрюваний офіційно не працює.

У відповідності до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Чеботарь проти Молдови» (заява № 35615/06) від 13.11.2007, яке набуло статусу остаточного 13.02.2008, слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Хартлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 р. Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Тимошенко проти України» вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Згідно з вимогами п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Обґрунтування неможливості запобігання ризику, застосуванням більш м`яких запобіжних заходів:

Застосування застави щодо ОСОБА_6 є не можливим, оскільки останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а також в зв`язку із відсутністю даних про те, що у підозрюваного є кошти необхідні для внесення застави, тому слідство вважає за неможливе визначення застави у кримінальному провадженні.

Застосування домашнього арешту щодо ОСОБА_6 не є можливим, оскільки останній може покинути місце свого проживання, з метою ухилення від явки до органу досудового розслідування, та подальшого уникнення притягнення до кримінальної відповідальності та в зв`язку з тим, що вказаний запобіжний захід не зможе забезпечити належним чином процесуальну поведінку підозрюваного.

Застосування особистого зобов`язання та особистої поруки щодо ОСОБА_6 не є можливим, оскільки останній може покинути місце свого проживання з метою ухилення від явки до органу досудового розслідування, та подальшого уникнення притягнення до кримінальної відповідальності та в зв`язку з відсутністю у слідства будь-яких даних про осіб, які заслуговуючи на довіру у слідства, можуть надати письмове зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Отже, у даному випадку до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 17 листа №511-550/0/4-13 від 04.04.2013 р., розумність тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку в залежності від особливостей конкретної справи та причин, про які йдеться у рішеннях національних судів. Тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).

Крім того, керуючись ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Запобігання ризикам переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, прокуратури, суду, вчинення ним інших кримінальних правопорушень становить суспільний інтерес, який полягає в забезпеченні відправлення судочинства. Цей інтерес має превалююче значення та виправдовує обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Враховуючи вищевикладене та аналізуючи зібрані в сукупності докази, можливо прийти до висновку, що менш суворі запобіжні заходи, не зможуть забезпечити уникнення зазначених ризиків та виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, у зв`язку з чим є достатні підстави для застосування такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримали клопотання.

В судовому засіданні захисник просив щодо клопотання поклався на розсуд суду.

Заслухавши прокурора, захисника, вивчивши клопотання та додані до нього копії матеріалів, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з пунктом 18 частини 1 статті 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. У пункті 1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 р. № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» зазначено таке: «слідчий суддя має сумлінно виконувати обов`язки щодо загального захисту прав людини у порядку статті 206 КПК України».

Відповідно до ст. 20 КПК України, підозрюваний має право на захист, яке полягає у тому числі і в праві особисто подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені КПК України.

Ст. 22 КПК України передбачено, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відсутність у судовому засіданні підозрюваного та захисників, унеможливило надати суду докази та відстояти правову позицію підозрюваного щодо розгляду питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, окрім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, яка згідно положень ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, гарантовано право на справедливий судовий розгляд, кожний обвинувачений у скоєнні кримінального злочину повинен мати можливість для підготовки свого захисту.

Основоположні права та свободи людини, зокрема й права на свободу та особисту недоторканність, проголошеного як у ст. 5 Європейської Конвенції з прав людини, так і в ст. 29 Конституції України, та рішеннями Європейського суду. Органи обвинувачення повинні забезпечити дотримання конституційних прав і свобод людини, серед яких особливе місце займає право на свободу та особисту недоторканність, на рівні, якому вони гарантуються Конвенцією і практикою Суду. Звуженням прав людини і громадянина порушує вимоги ст. 22 Конституції, та суперечить вимогам ст. 5 Конвенції

Обов`язкова присутність особи відносно якої розглядається питання про обрання запобіжного заходу закріплена рішеннями Європейського суду, зокрема у справі «Ґраужініс проти Литви» (Grauzinis v Lithuania), 37975/97, 10.10.2000 р., за яким суд дійшов висновку, що з урахуванням того, що стояло на кону з боку заявника а йшлось про його свободу, а також проміжку часу між різними рішеннями та переоцінки підстав для тримання під вартою, присутність заявника на слуханнях в суді 03 і 17 липня 1997 р. з питання попереднього ув`язнення було необхідним для того, щоб він мав можливість давати достатню інформацію та вказівки своєму адвокатові, окрім того, якщо їх розглядати в цілому, то це та подальші провадження не забезпечили заявнику можливості ефективно контролювати законність тримання під вартою, якого вимагає пункт 4 статті 5 Конвенції, тобто заявникові не були надані гарантії, які відповідають застосованому в цьому випадку виду позбавлення волі.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Листі від 04.04.2013 р. № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» наголосив на тому, що вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, суд щоразу зобов`язаний:

- здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону;

- пам`ятати, що критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу передбачені у ч. 1 ст. 194 КПК, а тому суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу, якщо за результатами розгляду клопотання встановить: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні; - перевіряти наявність підстав і мети застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, встановлювати обґрунтованість таких підстав з огляду на фактичні дані, установлені конкретні обставини кримінального провадження;

- враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 р. (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Оскільки суд повинен зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК. При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 р. у справі "Харченко проти України".

Вимогами КПК України закріплено, що розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, його захисника.

Так, відповідно до правил ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, оголошений у міжнародний розшук.

Враховуючи, що участь підозрюваного в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обов`язковою, між тим він до суду не доставлений, матеріали клопотання на час розгляду і суді не містять відомостей, що підозрюваного оголошено у міжнародний розшук; також прокурором у клопотанні про застосування запобіжного заходу не доведено наявності всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а клопотання не відповідає вимогам ст. 184 КПК України, слідчий суддя з метою гарантовання права на справедливий судовий розгляд та дотримання прав громадянина України приходить до обґрунтованого висновку про залишення клопотання без розгляду.

Керуючись ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 р., Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 р. № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», ст.ст. 3, 20, 22, 110, 177, 183, 184, 193, 194, 196, 309 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого відділу відділу поліції № 1 Обухівського РУП ГУ Національної поліції в Київській області ст.лейтенанта поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,- залишити без розгляду.

На ухвалу протягом п`яти днів з дня її ухвалення може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1