Справа № 711/8137/25
Номер провадження 1-кп/711/540/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2025 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження № 0000042 від 15.01.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Черкаси, Черкаського району, Черкаської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, з вищою освітою, одруженої, маючої на утриманні двох неповнолітніх дітей, тимчасово не працюючої, інвалідом, учасником бойових дій, депутатом не являється, раніше не судимої

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

за участі:

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_7 , 14.01.2025 року близько 19 години 57 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «Маzda СХ-5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в місті Черкаси, в лівій смузі руху проїзної частини вулиці Володимира Великого зі сторони вул. Сержанта Жужоми в напрямку до вулиці Богдана Хмельницького, в порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, будучи не уважною, в порушення п. 12.2, 12.4 Правил не обравши безпечної швидкості та перевищуючи максимально дозволену швидкість руху транспортних засобів у населеному пункті, маючи технічну можливість запобігти наїзду на пішохода шляхом зупинки транспортного засобу не зробила цього, внаслідок чого скоїла наїзд на пішохода ОСОБА_8 , 1958 року народження, який перетинав проїзну частину вул. Володимира Великого рухаючись зліва направо відносно напрямку руху автомобіля.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді сполученої травми голови, тулубу та кінцівок, що спричинили його смерть.

Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля «Маzda СХ-5», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 , а саме п.12.3 Правил дорожнього руху України, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і настанням наслідків у вигляді смерті ОСОБА_8 .

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала в повному обсязі, визнала всі фактичні обставини, які їй пред`явлено у обвинуваченні. Щиро розкаюється в скоєному, просить суворо не карати. Додатково пояснила, що 14.01.2025 року близько 20 години, керуючи автомобілем «Маzda СХ-5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в місті Черкаси, в лівій смузі руху проїзної частини вулиці Володимира Великого зі сторони вул. Сержанта Жужоми в напрямку до вулиці Богдана Хмельницького, здійснила наїзд на пішохода. Рухалась з перевищення допустимої швидкості в населеному пункті, але з якою швидкістю точно вказати не може. При виявлені небезпеки вона почала гальмувати, але не вдалось уникнути зіткнення. Автомобіль контактував з пішоходом передньою частиною. Після зіткнення вона зупинилась. Через декілька хвилин приїхала швидка і констатувала смерть пішохода. На даний час вона примирилась з потерпілою стороною, відшкодувала завдану шкоду і в подальшому буде також відшкодовувати. Подала укладену угоду з потерпілою, щодо примирення та погоджену міру покарання. Просила не позбавляти її волі і права керування транспортними засобами.

Також в судовому засіданні було досліджено документи характеризуючи особу обвинуваченої ОСОБА_7 , а саме:

- вимога ДІАО НПУ згідно якої, станом на 20.01.2025 відсутні відомості щодо притягнення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до кримінальної відповідальності;

- довідок КНП «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради № 689/01-05/1 від 04.04.2025 року та №1064/01-05/1-11 від 25.03.2025 відповідно до якої, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під наглядом лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває;

- згідно висновку №30 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу чи швидкість реакції від 14.01.2025 року твереза;

- свідоцтво про народження ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де в графі мати вказана ОСОБА_10 ;

- свідоцтво про народження ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , де в графі мати вказана ОСОБА_7 .

Враховуючи те, що обвинувачена в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності її позиції, роз`яснивши їй положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вона буде позбавлена права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, вислухавши думку прокурора, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченої та не знайшов підстави вважати, що остання себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає під примусом.

Це узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачену та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй злочині при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії обвинуваченої ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілому.

Суд, призначаючи обвинуваченій ОСОБА_7 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р. зі змінами від 06.11.2009 р., особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, який відповідно ст.12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів, з необережною формою вини, дані про особу обвинуваченої, яка має постійне місце проживання, перебуває в декретній відпустці, заміжня, маюча на утриманні неповнолітню та малолітню доньку, інвалідом не являється, на обліку у лікаря психіатра чи нарколога не перебуває, добровільно частково відшкодувала потерпілим завдану шкоду, вину визнала, щиро розкаялась, висловивши щирий жаль з приводу свого вчинку та осудила свою поведінку.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої, згідно зі ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

У судовому засіданні обвинувачена свою вину визнала у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаялась, неодноразово вибачалась за вчинене та висловлювала жаль з приводу вчиненого, критично оцінювала свої дії та готова нести відповідальність за вчинене, що також свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається, дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з її вини.

Відповідно до постанови Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.11.2018 активне сприяння розкриттю злочину є окремою обставиною, що пом`якшує покарання, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України. Тобто, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття і активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, є альтернативними, незалежними та можуть існувати відокремлено одна від одної.

Активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, наданні допомоги в їх затриманні, видачі знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом. Під активним сприянням розкриттю кримінального правопорушення слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи, при цьому таке сприяння має бути активним. ОСОБА_7 повідомила усі суттєві обставини щодо вчинення нею дорожньо-транспортної пригоди.

Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальні правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, їх наслідків, особи обвинуваченої, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої, поведінку обвинуваченої після вчинення інкримінованого їй злочину, яка усвідомлюючи свою провину, зробивши належні висновки, дала критичну оцінку своїм діям, суд вважає за необхідне відповідно до вимог ст.50 КК України, призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.286 КК України, що буде достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження вчинення нею нових злочинів та з урахуванням вищевикладених обставин по справі, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливо без ізоляції від суспільства, шляхом звільнення від відбування покарання з випробовуванням, згідно ст. 75 КК України, встановивши іспитовий строк, а також вважає необхідним покласти на обвинувачену обов`язки відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України.

Підстав для застосування ст. 69 КК України чи приписів ст. 69-1 КК України, до обвинуваченої, суд не вбачає, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

Призначення ОСОБА_7 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченої, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченої, з метою досягнення саме мети визначеної ст.50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженою, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.

Згідно до п.п. 20, 21 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23 грудня 2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають ураховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію транспортних засобів, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1, 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

При вирішенні питання про призначення додаткового покарання обвинуваченій ОСОБА_7 у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує суспільну небезпечність вчиненого злочину, направленого проти безпеки дорожнього руху, а також те, що ОСОБА_7 раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не притягувалася, але своїми необережними діями, які виразились в порушенні пункту 12.3 Правил дорожнього руху завдала пішоходу ОСОБА_8 тілесні ушкодження, від яких останній помер, приходить до висновку про доцільність призначення їй додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом в мінімальному розмірі строком на 1 рік.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченої на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта в загальній сумі 13 880,4 грн., а саме: за проведення судової експертизи №СЕ-19/124-25/2784-ІТ від 07.04.2025 - 3183,60 грн. та за проведення судової експертизи №КСЕ-19-25/31302 від 01.07.2025 - 10696,8 грн.

Арешт накладений ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 24.01.2025 року на автомобіль марки «Маzda СХ-5», реєстраційний номер НОМЕР_1 скасований відповідно до ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.12.2025 року.

Запобіжний захід не обирався.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.349, 368-370, 373, 374, 615 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_7 винною у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити їй покарання за ч.2 ст.286 КК України у вигляді 5 (пяти) років позбавлення волі, з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід не обирався.

Арешт накладений ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 24.01.2025 року на автомобіль марки «Маzda СХ-5», реєстраційний номер НОМЕР_1 скасований відповідно до ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.12.2025 року.

Стягнути із ОСОБА_7 процесуальні витрати на залучення експерта в загальній сумі 13 880,4 грн., а саме: за проведення судової експертизи №СЕ-19/124-25/2784-ІТ від 07.04.2025 - 3183,60 грн. та за проведення судової експертизи №КСЕ-19-25/31302 від 01.07.2025 - 10696,8 грн.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази:

?автомобіль марки «Маzda СХ-5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , залишено на тимчасове зберігання на майданчик утримання транспортних засобів Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, який знаходиться за адресою: м. Черкаси вул. Пастерівська, 104 повернути власнику чи законному володільцю.

На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку, з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

У відповідності до ч.15 ст.615 КПК України, в умовах воєнного стану, судом проголошено резолютивна частина вироку після складання та підписання повного тексту. Повний текст вироку вручається учасникам судового провадження в день його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1