ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/709/26 Справа № 175/250/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 на ухвалу Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 14 жовтня 2025 року, якою звільнено

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України - у зв`язку із закінченням строку давності, та закрито кримінальне провадження №0000252 від 14.06.2022 на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 14 жовтня 2025 року задоволено клопотання захисника ОСОБА_8 про звільнення від кримінальної відповідальності.

Звільнено ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України - у зв`язку із закінченням строку давності, кримінальне провадження №0000252 від 14.06.2022 на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України - закрито.

Цивільний позов ОСОБА_9 залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції обгрунтована тим, що кримінальне правопорушення, передбачене ст.128 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , відповідно до ст. 12 КК України віднесено до нетяжких злочинів та з моменту вчинення інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, минуло 3 роки. Суд першої інстанції вказав, що на час розгляду кримінального провадження судом не встановлено та сторонами провадження не надано доказів про ухилення обвинуваченого ОСОБА_7 від слідства, вчинення ним інших кримінальних правопорушень та відомостей про переривання чи зупинення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, згідно із вимогами ч.ч. 2,3 ст. 49 КК України. Суд першої інстанції зробив висновок, що є обґрунтовані підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі потерпілий просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для проведення розгляду до суду першої інстанції.

Обгрунтовуючи свої вимоги зазначає, що ані усно, ані письмово обвинувачений не заявляв клопотання, ініціатива виходила від суду. Вказав, що справа впродовж трьох років не була розглянута внаслідок відкладення судових засідань, що призвело до затягування процесу. Зазначив, що тривалий розлад здоров`я, спричинений діями обвинуваченого, перешкодив йому повноцінно доглядати за матір`ю, якій 93 роки, а також обвинувачений перед ним не вибачився. Вказав, що судом та прокуратурою не враховано і не досліджено на предмет ухилення обвинуваченого за три роки від мобілізації.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 заперечували проти задоволення апеляційної скарги потерпілого, просили ухвалу суду першої інстанції залишити без зміни.

Прокурор у судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги потерпілого, пославшись на законність ухвали суду.

Потерпілий ОСОБА_9 у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду провадження, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи не надсилав.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Вирок є обґрунтованим, якщо він ухвалений судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є вирок, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_7 12 червня 2022 року приблизно о 18.00 год., перебуваючи неподалік житлового будинку №21 по вул. Науковій в с. Дослідне Дніпровського району Дніпропетровської області, в ході виниклої сварки на ґрунті неприязних відносин з потерпілим ОСОБА_9 , діючи з необережності, внаслідок злочинної самовпевненості, тобто не передбачаючи можливості настання суспільно - небезпечних наслідків у вигляді середньої тяжкості тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_9 , хоча повинен був і міг їх передбачити, а також уникнути їх діючи більш обачливо, наніс два удари кулаком правої руки в праву частину обличчя ОСОБА_9 , від яких останній не втримався на ногах, впав та вдарився лівою рукою об землю, внаслідок чого потерпілому спричинені тілесні ушкодження у вигляді: синця на нижній повіці правого ока з переходом на проекцію гайморової пазухи праворуч та на проекцію виличної дуги праворуч, в проекції виличної дуги праворуч (на тлі синця), закритого перелому лівої променевої кістки у нижній третині зі зміщенням уламків, що відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовлює тривалий розлад здоров`я строком понад 3 тижні (більш як 21 день).

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ст. 128 КК України, тобто необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Статтею 49 визначено умови звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Відповідно до ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. Особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення. Підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Роз?ясненнями, що містяться в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», передбачено звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (ст.49 КК України).

В цьому випадку особу можна звільнити від кримінальної відповідальності лише за наявності визначених у КК України умов і підстав.

Також даною постановою передбачено, зокрема, що при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) повинен переконатися, що умови і підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України.

Умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного умисного злочину, незалежно від того, закінчено його чи ні, вчинений він одноособово чи у співучасті.

Підставою такого звільнення може бути або певна поведінка особи після вчинення злочину, яку держава заохочує (дійове каяття, примирення винного з потерпілим, припинення злочинної діяльності та добровільне повідомлення про вчинене тощо), або настання певної події (наприклад, зміна обстановки, закінчення строків давності).

При вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, а до апеляційного та касаційного судів - з обвинувальним вироком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення.

Апеляційний суд вважає, що вказаних вимог процесуального закону суд першої інстанції не дотримався та, при вирішенні клопотання про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону з огляду на наступне.

Як вбачається з оскаржуваного судового рішення обвинувачений ОСОБА_7 звільнений від кримінальної відповідальності за ст.128 КК України на підставі ст.49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, з подальшим закриттям кримінального провадження.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції в ухвалі не вказав, які обставини вчинення кримінального правопорушення були встановлені судом під час судового розгляду, чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення, оскільки суд обмежився посиланням в ухвалі на те, що органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України.

Крім того, апеляційної інстанції враховує правові висновки, викладені у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 06 грудня 2021 року (справа № 521/8873/18, провадження № 51-413 кмо 21 ), в яких зазначено, що особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

Підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку (ст. 285 КПК України).

Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання, та у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, і за наявності згоди особи на її звільнення на підставі спливу строків давності, закрити кримінальне провадження, звільнивши таку особу від кримінальної відповідальності.

Виходячи з аналізу зазначених норм кримінального процесуального права, суд зробив висновок, що суди першої та апеляційної інстанцій мають обов`язок відповідно до положень ст. 285 КПК України роз`яснити особі, яка притягується до кримінальної відповідальності те, що на момент судового розгляду чи апеляційного перегляду закінчились строки давності притягнення цієї особи до кримінальної відповідальності, що є правовою підставою, передбаченою ст. 49 КК України, для звільнення особи від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК, і таке звільнення є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Нероз`яснення судом першої чи апеляційної інстанцій відповідно до вимог ст. 285 КПК України зазначених обставин є порушенням вимог кримінального процесуального закону, що потягнуло неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Отже зміст вимог вищезазначених кримінальних процесуальних норм та правової позиції ККС ВС вказує на те, що обов`язковою умовою для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку із закінченням строків давності є роз`яснення судом особі, яка притягується до кримінальної відповідальності те, що на момент судового розгляду закінчились строки давності притягнення цієї особи до кримінальної відповідальності, що є правовою підставою, передбаченою ст. 49 КК України, для звільнення особи від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК України, і таке звільнення є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

У разі якщо обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Натомість матеріали кримінального провадження свідчать про те, що від обвинуваченого ОСОБА_7 жодних клопотань щодо його правової позиції стосовно закриття кримінального провадження з підстав, визначених ст. 49 КК України, не надходило та жодна із сторін кримінального провадження таких клопотань суду не подавала.

З журналу судового засідання від 14 жовтня 2025 року, вбачається, що судом першої інстанції не було роз`яснення обвинуваченому ОСОБА_7 умови та підстави звільнення його від кримінальної відповідальності.

При вирішенні питання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності суд першої інстанції переконався лише у перебігу строків, визначених ст.49 КК України, проте вказане судове рішення не відповідає ні за своєю формою ні за своїм змістом вимогам чинного законодавства, а відтак не може залишатись в законній силі і підлягає скасуванню.

Отже, судом першої інстанції істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону та допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що відповідно до ч. 1 ст. 409, ч. 1 ст. 412 КПК України є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Враховуючи те, що діючим КПК України не врегульовано питання призначення нового розгляду кримінального провадження після скасування судом апеляційної інстанції ухвали про його закриття з підстав істотного порушення судом вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність, апеляційний суд вважає за необхідне застосувати дію ст.ст. 7, 9 КПК України.

Так, ч. 6 ст. 9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, публічність, диспозитивність, гласність і відкритість судового провадження та його розумність строків.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_9 підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції, яка прийнята з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції.

При новому розгляді справи, суду першої інстанції необхідно дотриматися вимог розділу ІV КПК України, вимог Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», якщо суд дійде висновку, що є підстави для звільнення особи від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності, ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 14 жовтня 2025 року, якою звільнено ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України - у зв`язку із закінченням строку давності, та закрито кримінальне провадження №0000252 від 14.06.2022 на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4