Справа №295/1823/26
УХВАЛА

про накладення арешту

04.02.2026 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі клопотання слідчого СВ ВП №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні №0000015 від 07.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий за погодженням з процесуальним керівником звернулася до суду з клопотання, в якому зазначено, що 22.11.2025 близько 22 години 30 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи на перехресті вулиць Центральної та Вишневої, поблизу зупинки громадського транспорту, у с. Видибор, Черняхівської ОТГ, Житомирського району, Житомирської області, зустрів раніше не знайомого ОСОБА_5 .

У цей час та за вказаних обставин у ОСОБА_4 на ґрунті раптової неприязні виник злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

З цією метою ОСОБА_4 дістав із багажного відділення належного йому транспортного засобу марки «Ваз», д.н.з. НОМЕР_1 , бордового кольору, дерев`яну биту.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 у вказаний день, час та місці, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій та їх наслідків, бажаючи їх настання, діючи умисно, використовуючи свою фізичну перевагу, зі значною силою прикладання, наніс не менше трьох ударів дерев`яною битою по голові та обличчю ОСОБА_5 .

У результаті нанесених ударів ОСОБА_4 причинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: ЗЧМТ, лінійних переломів тім`яних кісток з обох сторін з переходом на луски скроневих кісток, двобічних пластинчатих субдуральних гематом в лобних ділянках, субарахноїдальний крововиливів в лобних ділянках, забійних ран в лобно-тім?яній ділянці ліворуч та потиличній ділянці праворуч, а також: перелому нижньої щелепи в проекції 4-го нижнього зуба ліворуч та перелому кісток спинки носа без зміщення уламків, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя у момент заподіяння.

31.01.2026 під час огляду місця події у ОСОБА_4 , було вилучено дерев`яну біту, яка постановою визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

В судове засідання слідчий не з`явилася, в прохальній частині клопотання просить проводити розгляд справи без участі та без власника майна, клопотання підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити.

Згідно вимог ст. 107 КПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Згідно з ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя приходить до висновку про його задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При вирішення питання про наявність підстав для застосування арешту майна як заходу забезпечення кримінального провадження судом враховано практику Європейського суду з прав людини, а саме ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини спрямована не тільки на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, але також зобов`язує державу вживати необхідних заходів, спрямованих на захист права власності. Зазначена правова позиція сформульована ЄСПЛ у справі «Броньовський проти Польщі» від 22.06.2004 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди. Так, згідно ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 ст. 170 КПК України, заборона використання майна, а також заборона розпорядження таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до знищення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчим суддею встановлена безумовна переконливість щодо застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт вищезазначеного майна, та, враховуючи правову підставу для арешту майна, слідчий суддя вважає, що клопотання обґрунтоване й підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 107, 167, 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на дерев`яну біту, вилучену 31.01.2026 під час огляду місця події у ОСОБА_4 .

Тимчасово, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавити власника ОСОБА_4 та також третіх осіб права відчуження, користування та розпорядження вказаним майном.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала про арешт майна підлягає до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1