Справа № 737/504/25
Провадження № 1-кп/737/53/25
УХВАЛА

26 вересня 2025 р. с-ще Куликівка

Куликівський районний суд Чернігівської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Куликівка кримінальне провадження за № 0000507 від 09.02.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України

ВСТАНОВИВ:

На стадії судового розгляду в Куликівському районному суді Чернігівської області перебуває кримінальне провадження за № 0000507 від 09.02.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

В судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , зазначивши, що ОСОБА_4 пред`явлено обгрунтоване обвинувачення за ознаками ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, а також наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України,

На думку прокурора, вказаним ризикам неможливо запобігти шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ризики не зменшилися, а тому є всі підстави для продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із можливістю внесення застави, розмір якої визначено судом.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, вказавши, що будь-які ризики відсутні, обвинувачений повністю визнав вину, позитивно характеризується, просила змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю. В разі, якщо суд не знайде підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, зменшити розмір застави, який на сьогодні є недосяжним для обвинуваченого, враховуючи його майновий стан.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника.

Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, приходить до наступних висновків.

Обрання, скасування або зміна запобіжного заходу в суді під час судового розгляду регламентується положеннями статті 331 КПК України, у порядку передбаченому главою 18 цього Кодексу, з урахуванням особливостей судового розгляду кримінального провадження.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

На розгляді в Куликівському районному суді Чернігівської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Чернігова від 12.02.2025 ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який продовжувався ухвалою слідчого судді від 07.04.2025. Вказаною ухвалою обвинуваченому було визначено розмір застави, який в подальшому змінено в меншу сторону ухвалою слідчого судді від 05.06.2025 і який становить 170 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При обранні запобіжного заходу ОСОБА_4 було враховано обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання у виді позбавлення волі, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України; вік та стан здоров`я обвинуваченого, що не перешкоджає застосуванню до нього такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо слідчий, прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Разом з тим, у відповідності до вимог ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених, зокрема, статтями 109-114-2 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Продовжуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, суд бере до уваги, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років (за ч. 1 ст. 114-1 КК України), відповідно тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину пов`язана з ризиком переховування від суду, а тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі і домашній арешт не буде достатнім для запобігання вищезазначеному ризику.

Особливість запобіжних заходів полягає у тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що обвинувачений зможе спробувати ухилитись від відповідальності існує завжди.

Також суд враховує положення статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якою обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, та те, що запобіжний захід може бути змінений, якщо суттєво змінилися обставини, які були взяті до уваги при обранні запобіжного заходу, або ж виникли нові обставини після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу про які не було відомо на час прийняття рішення, а також, що продовження строку тримання під вартою можливе тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року) та враховує дані про особу обвинуваченого, обставини у справі, в тому числі характер протиправного діяння, яке інкримінується обвинуваченому, обгрунтованість звинувачення, можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, ухиленню від суду, вплив на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Наявність фактичного місця проживання, соціальних зв`язків не гарантують належного виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не є достатньою причиною, яка б убезпечила від настання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Також суд вже неодноразово звертав увагу, що в даному кримінальному провадженні суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, превалює над принципом поваги до свободи особистості, оскільки інкриміноване кримінальне правопорушення відноситься до категорії злочинів проти основ національної безпеки України, крім того, вчинене під час дії воєнного стану.

За таких обставин тяжкість, характер та обставини протиправних дій, в яких ОСОБА_4 обвинувачується свідчать про суспільну небезпеку обвинуваченого та є визначальними при вирішенні питання щодо дії запобіжного заходу.

Судом враховано дані, що характеризують особу обвинуваченого, його вік та стан здоров`я, відсутність судимостей, позитивну характеристику, однак наявність цих обставин не виключає та не мінімізує до маловірогідності ймовірність настання ризиків переховування від суду та впливу на свідків.

Застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою буде недостатнім для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та для запобігання встановлених ризиків, а також не буде узгоджуватися із вимогами ч. 6 ст. 176 КПК України.

Будь-яких обставин, які би свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_6 судом, на даному етапі не встановлено та стороною захисту не доведено.

Судом враховано аргументи, які висловлювалися стороною захисту, проте, в даному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання процесуальних рішень по справі, тому не є наразі достатніми підставами для відмови у задоволенні даного клопотання прокурора чи для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

З урахуванням викладеного, обставин вчинення правопорушення, даних про особу обвинуваченого, також враховуючи, що обставини, які слугували підставою для встановлення запобіжного заходу до цього часу не змінилися, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки встановлені ризики не зменшилися та жоден із більш м`яких запобіжних заходів не достатній для їх запобігання.

Разом з тим, суд прийшов до висновку, що розмір застави може бути частково зменшений з урахуванням таких обставин.

З перебігом розгляду справи зменшується актуальність ризиків, які стали підставою застосування запобіжного заходу, а тому негативна процесуальна поведінка обвинуваченого меншою мірою здатна перешкодити встановленим судом ризикам, отже, знижується і суворість запобіжного заходу.

Дана справа перебуває на розгляді в суді з 02.06.2025. Судовий розгляд за погодженням із учасниками кримінального провадження вирішено здійснювати відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, що частково зменшило актуальність ризиків незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні та може бути підставою для зменшення розміру застави.

На переконання суду, заставу слід зменшити з 170 до 140 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 423 920 гривень. Застава у такому розмірі з урахуванням стадії судового розгляду буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 та може забезпечити виконання обвинуваченим, покладених на нього обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись статтями 176, 177, 178, 182, 183, 197, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 24 листопада 2025 року включно з утриманням в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» з альтернативою внесення застави у розмірі 140 (сто сорок) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 423 920 грн 00 коп., які необхідно внести на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Роз`яснити, що обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки: прибувати до прокурора, суду із встановленою ними періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити, що у разі невиконання обов`язків обвинуваченим застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава внесена обвинуваченим може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Копію ухвали направити сторонам кримінального провадження та на адресу ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1