ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2459/25 Справа № 933/290/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6 (в режимі відео конференції)

обвинуваченого: ОСОБА_7 (в режимі відео конференції)

обвинуваченого: ОСОБА_8 (в режимі відео конференції)

прокурора: ОСОБА_9 (в режимі відео конференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду у м.Кривий Ріг апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27.06.2025 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 306 ч.1, 307 ч.3 КК України та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 307 ч.3 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27.06.2025 року, продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 306 ч.1, 307 ч.3 КК України, строком на 60 діб, тобто до 25 серпня 2025 року включно. Визначено ОСОБА_7 заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 гривень 00 коп.

Продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 307 ч.3 КК України, строком на 60 діб, тобто до 25 серпня 2025 року включно. Визначено ОСОБА_8 заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 гривень 00 коп.

Продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 307 ч.3 КК України, строком на 60 діб, тобто до 25 серпня 2025 року включно. Визначено ОСОБА_10 заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 гривень 00 коп.

Із вказаною ухвалою не погодився захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та оскаржив її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі захисник вважає ухвалу помилковою яка підлягає скасуванню, оскільки ухвалена незаконним складом суду. Вказує, що ухвалою від 29.05.2025 року по справі 933/290/25 вирішено: Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 306, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000602 від 04 жовтня 2024 року направити до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області для розгляду. В судовому рішенні зокрема зазначено: Учасники судового провадження до судового засідання не з`явились, про час та місце розгляду подання повідомлені належним чином. В зв`язку з наданням правової допомоги ОСОБА_7 та ОСОБА_8 він просив надати копії доказів його належного повідомлення, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та інших учасників провадження. У відповідь на такий запит отримав повідомлення про службову перевірку та встановлену відсутність повідомлень учасників та фактичне внесення в ухвалу апеляційного суду завідомо неправдивих відомостей та відповідно кричущу незаконність ухвали. Справа не може розглядатися незаконним складом суду. Просить оскаржувану ухвалу скасувати.

Ухвалу в частині обвинуваченого ОСОБА_10 не оскаржено.

Перевіривши надані матеріали, вислухавши думку учасників судового засідання, обговоривши доводи апеляційних скарг колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 199 КПК України, передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в достатній мірі досліджені обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та зроблений обґрунтований висновок про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинувачених під вартою.

Врахована наявність об`єктивних причин, які не дозволяють закінчити судовий розгляд з ухваленням вироку до спливу строку тримання обвинувачених під вартою, а також існування ризиків переховування, а також незаконного впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Cудовий розгляд кримінального провадження тільки розпочато, свідки по справі не допитані, що може спонукати обвинувачених до спроб уникнення від покарання шляхом переховування від суду та здійснення незаконного впливу на свідків.

З наданих матеріалів слідує, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 306, ч.3 ст. 307 КК України та ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжкими, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, а тому перебуваючи на волі і усвідомлюючи ймовірність призначеного покарання останні можуть переховуватись від суду.

Суд врахував обставини по справі у сукупності з даними про осіб обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які сталих соціальних зв`язків не мають. При цьому враховується, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчинили кримінальні правопорушення, вчиняли протиправні дії, спрямовані на незаконний обіг наркотичних речовин, що саме по собі свідчить про те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які легального джерела доходу не мають, з метою отримання грошових коштів для засобів існування можуть вчинити інші кримінальні правопорушення.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Посилання сторони захисту на незаконність ухвали апеляційного суду від 29 травня 2025 року у цій справі, якою матеріали було направлено до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області для розгляду, не можуть бути предметом апеляційного перегляду відповідно до положень ст. 422-1 КПК України. Це зумовлено тим, що наведені доводи щодо нібито неправдивих відомостей в ухвалі апеляційного суду про належне повідомлення учасників справи про час та місце розгляду подання про зміну підсудності не підлягають оцінці колегії суддів у межах цього провадження.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що апеляційна скарга сторони захисту на ухвалу судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 червня 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою фактично зводиться до оскарження ухвали апеляційного суду від 29 травня 2025 року про визначення підсудності справи. Водночас зазначена ухвала не підлягає касаційному, а тим більше апеляційному оскарженню.

Запобіжний захід з урахуванням його тривалості на даний час не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України (Samoylovichv. Ukraine, заява №28969/04, від 16 травня 2013 року).

Обговорюючи питання щодо розміру застави обраного обвинуваченим, слід зазначити, що відповідно до ч.ч. 4,5 ст. 182 КПК України розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним.

Приписи ч. 4 ст. 182 КПК України визначають, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового і сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

З урахуванням даних про осіб обвинувачених, кількості епізодів злочинної діяльності, об`єкта злочинного посягання, а саме незаконного обігу та збуту наркотичних речовин, колегія суддів вважає, що застава у визначеному розміру у даному випадку буде цілком достатньою для виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, а перспектива втрати такого грошового забезпечення у випадку порушення обвинуваченим встановлених обов`язків послужить достатнім стримуючим фактором, що виключає зі сторони ОСОБА_7 або ОСОБА_8 будь-яке бажання переховуватися від суду або вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Суд першої інстанції при визначенні розміру застави дотримався вимог діючого законодавства в повному обсязі, з урахуванням ступеню тяжкості інкримінованого злочину та особи обвинуваченого.

З огляду на викладене, ухвала суду першої інстанції законною, обґрунтованою, вмотивованою, підстави для її скасування відсутні, тому апеляційні скарги захисників слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27.06.2025 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 306 ч.1, 307 ч.3 КК України та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 307 ч.3 КК України без змін.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді