ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_8 на ухвалу Чечелівського районного суду міста Дніпра від 25 листопада 2025 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.

Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 25 листопада 2025 року було задоволено подання виправної установи про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .

Як встановлено судом, засуджений з 03.07.2024 відбуває покарання в ДУ «ДУВП № 4», з 18.07.2024 відбуває покарання у складі господарської обслуги ДУВП № 4.

Початок строку: 03.07.2024, кінець строку 03.03.2026.

За період відбування покарання характеризується позитивно. Дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку установи, за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці має 1 заохочення, стягнень немає.

Відповідно до ст. 123 КВК України приймає активну участь у програмах, що свідчить про свідоме прагнення засудженого до виправлення. До виховних заходів відноситься відповідально.

Відповідно до ст. 110 КВК України підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом листування та побачень, отримує від них посилки та передачі.

21.10.2025 проведено підсумкову оцінку ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення, за результатами якої підсистема «КАСАНДРА» визначила ступінь суспільної небезпеки як низький.

Станом на 12.11.2025 відбув 1 рік 4 місяці 9 днів, невідбута частина покарання складає 3 місяці 21 день.

Враховуючи позитивні відомості щодо особи засудженого та його поведінку за весь час відбування покарання, наявність 1 заохочення, відсутність стягнень, позитивні зміни в поведінці засудженого, розкаяння у скоєному, суд дійшов висновку, що ОСОБА_7 довів своє виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та винести нову ухвалу, якою відмовити в застосуванні до засудженого ОСОБА_7 ст. 81 КК України.

В обґрунтування доводів апеляції прокурор посилається на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою у зв?язку з неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Вказує, що суд першої інстанції при розгляді клопотання відносно засудженого ОСОБА_7 не врахував той факт, що останній не довів своє виправлення, будучи раніше судимим, перебуваючи в установі з липня 2024 року має тільки 1 заохочення.

Крім того, судом під час розгляду клопотання засудженого установи виконання покарань жодним чином не з?ясовано у засудженого його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці після звільнення, а також майбутнє його місце проживання та засоби до існування. Окрім цього судом не з?ясовано відношення засудженого до вчиненого ним злочину та висновки, які він для себе зробив.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.

Засуджений проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечував, просив залишити ухвалу суду першої інстанції щодо його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання без змін.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Доводи прокурора щодо незаконності ухвали суду першої інстанції колегія суддів вважає необґрунтованими, виходячи з наступного.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вироком Вільногірським міським судом Дніпропетровської області ОСОБА_7 було засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389, ст. 71, ст. 72 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 8 місяців.

Відповідно до положень ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання за вчинення умисного тяжкого злочину.

Відповідно до статті 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

За змістом статті 81 КК України та згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», однією з умов для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні засудженим вимог режиму, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Сумлінне ставлення до праці характеризується постійною свідомою участю у суспільно корисній праці, систематичним виконанням трудових обов`язків, відсутністю трудових порушень за весь час відбування покарання.

З подання про умовно-дострокове звільнення вбачається, що ОСОБА_7 з 18.07.2024 відбуває покарання у складі господарської обслуги Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)». Дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку установи, за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці має 1 заохочення, стягнень немає.

Засуджений характеризується позитивно, приймає активну участь у програмах, що свідчить про свідоме прагнення засудженого до виправлення. Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом листування та побачень, отримує від них посилки та передачі.

21.10.2025 проведено підсумкову оцінку ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення, за результатами якої підсистема «КАСАНДРА» визначила ступінь суспільної небезпеки як низький.

Висновок щодо виправлення засудженого ОСОБА_7 та можливості застосування до нього ст. 81 КК України, містить з цього приводу одностайну позитивну думку всіх керівників служб ДУ «Дніпровської установи виконання покарань (№ 4)».

На час розгляду подання судом першої інстанції про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі ОСОБА_7 відбув більше ніж 2/3 частини призначеного строку покарання.

Зазначені вище обставини свідчать про те, що засуджений ОСОБА_7 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та заслуговує на застосування до нього вимог ст. 81 КК України.

Доводи прокурора щодо безпідставності застосування до ОСОБА_7 положень ст. 81 КК України внаслідок того, що засуджений раніше неодноразово притягалась до кримінальної відповідальності та відбуває покарання за вчинення умисного злочину передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України в даному випадку не є вирішальними і не є тими обставинами які суттєво впливають на вирішення питання про застосування положень ст. 81 КК України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про необхідність задоволення подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання є обґрунтованими, а вимоги апеляційної скарги прокурора не ґрунтуються на матеріалах справи, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Чечелівського районного суду міста Дніпра від 25 листопада 2025 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського

апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4