Номер провадження: 11-кп/813/422/24
Справа № 497/538/2020
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.162 КК України у кримінальному провадженні №0000049

установив

Вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.04.2023 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.162 КК України, та йому призначено покарання:

за ч. 1 ст. 115 КК у виді позбавлення волі на строк дванадцять років;

за ч. 2 ст. 162 КК у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст. 70 КК ОСОБА_7 за сукупністю кримінальних правопорушень визначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк дванадцять років.

Застосований відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, взявши його під варту в залі суду.

Строк покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі обчислений з моменту його затримання та взяття під варту, а саме з 21.04.2023 року, зарахувавши йому згідно ч. 5 ст. 72 КК строк попереднього ув`язнення в строк покарання у виді позбавлення волі з 23.02.2020 року до 08.11.2021 року та з 21.04.2023 року до набрання вироком законної сили, виходячи з розрахунку день за день.

Також даним вироком вирішено питання цивільного позову, судових витрат та речових доказів, заходів забезпечення кримінального провадження.

На зазначений вирок суду захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду відносно ОСОБА_7 скасувати та постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати невинуватим за пред`явленим обвинуваченням

Під час апеляційного розгляду від захисника ОСОБА_8 надійшло клопотання про зміну ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, яке мотивоване тим, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які слугували підставою для обрання строку тримання під вартою, зменшились, обвинувачений має постійне місце проживання, а також повинні бути враховані дані про його особу, який не має наміру переховуватись від суду.

Дослідивши доводи клопотання, заслухавши пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали доводи клопотання та просили його задовольнити, свідків, які допитані за клопотанням сторони захисту щодо особи обвинуваченого, думку прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Питання, які суд повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, визначені змістом ст. 177, 178, 183 КПК України.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, метою для застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першої цієї статті.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд, відповідно до вимог ст.178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.04.2023 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.162 КК України, та із застосуванням ст.70 КК України призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк дванадцять років.

Таким чином, з огляду на постановлений відносно обвинуваченого вирок, яким ОСОБА_7 призначено покарання у виді 12 років позбавлення волі, зважаючи на те, що вирок суду у даний час не виконується у зв`язку із поданою апеляційною скаргою, колегія суддів дійшла висновку, що у даний час продовжує існувати ризик можливого переховування обвинуваченого від суду.

Вищевикладене свідчить про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки обвинувачений може вдатися спроб переховування від суду задля уникнення відбування покарання.

Апеляційний суд враховує доводи клопотання щодо наявності у обвинуваченого певних соціальних зв`язків, однак, з урахуванням усіх в сукупності даних про особу обвинуваченого, обставини вчинення інкримінованих обвинуваченому злочинів, зазначене не спростовує наявності вищенаведеного ризику та не може беззаперечно свідчити про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

На переконання апеляційного суду, введення на території України режим воєнного стану, враховуючи тяжкість можливого покарання, яке може бути призначене ОСОБА_7 не може знизити ризик переховування обвинуваченого від суду у разі зміни йому запобіжного заходу на домашній арешт чи особисте зобов`язання.

При цьому, апеляційний суд акцентує увагу, що на даній стадії кримінального провадження судом не вирішується питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі наявних матеріалів, вирішує питання доведеності існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Також, апеляційний суд враховує, що наявні в матеріалах кримінального провадження докази та обставини, дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі та усвідомлюючи передбачене законодавством за вчинення інкримінованого йому кримінальне правопорушення покарання, може переховуватися від суду. Так, з огляду на військову агресію проти України в уповноважених органів ускладнене здійснення належного контролю за перетином особами державного кордону України. Зазначена обставина свідчить про можливість його перетину, у тому числі поза офіційними пунктами пропуску.

Оцінюючи показання свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , допитаних клопотанням сторони захисту щодо особи обвинуваченого, які надали показання щодо характеристики особи ОСОБА_7 , який має постійне місце мешкання, дружину та мати, які перебувають на його утриманні, апеляційний суд їх враховує, проте вважає застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою виправданим, а доводи сторони захисту в цій частині необґрунтованими, оскільки підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно ОСОБА_7 в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та особистого зобов`язання, є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання обвинуваченим обов`язків.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що клопотання захисника обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 177, 376, 404, 405, 419, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив

Клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.162 КК України залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4