Справа № 127/4682/24
Провадження № 1-кп/127/135/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2025 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.04.2023 за № 0000098, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Севастополя АР Крим, громадянина російської федерації, працюючого заступником начальника управління головного управління міжнародного військового співробітництва міністерства оборони російської федерації, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 російської федерації, несудимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114 Кримінального кодексу України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , будучи заступником начальника управління головного управління міжнародного військового співробітництва міністерства оборони російської федерації, діючи умисно, з метою виконання завдання в інтересах спецслужб російської федерації щодо збирання та передачі зс російської федерації та їх представникам деталізованих даних військового характеру, зокрема щодо позицій, дислокації, чисельності, маршрутів пересування сил та засобів Збройних Сил України та інших військових формувань України, які приймають участь у наданні відсічі збройній агресії російської федерації проти України, зокрема у м. Києві та прилеглих до вказаного населеного пункту територій, використовуючи свої зв`язки серед працівників органів державної влади російської федерації, діючи за попередньою змовою із начальником відділу департаменту міністерства фінансів російської федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем м. Луцька Волинської області (засудженим вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114 КК України від 20.03.2025, який набрав законної сили 22.04.2025), відшукали серед знайомих останнього громадянина України, а саме колишнього однокласника - особу, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, мешканця м. Києва, який в інтересах спецслужб російської федерації здійснюватиме безпосередній збір відомостей військового характеру стосовно результатів ракетних та артилерійських обстрілів по території України, маршрутів пересування та дислокації підрозділів та техніки ЗС України, як шляхом особистого спостереження, так і пошуком можливих даних у мережі Інтернет чи особистого спілкування із третіми особами, в тому числі місцевими мешканцями м. Києва, а також в подальшому передаватиме отримані відомості із використанням засобів електронного зв`язку.

Так, громадянин російської федерації ОСОБА_6 (засуджений вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114 КК України від 20.03.2025, який набрав законної сили 22.04.2025), знаючи проросійську налаштованість свого однокласника - особи, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, запропонував останньому здійснювати безпосередній збір відомостей військового характеру стосовно результатів ракетних та артилерійських обстрілів по території України, маршруту пересування та дислокації підрозділів та техніки ЗС України, як шляхом особистого спостереження, так і пошуком можливих даних у мережі Інтернет чи особистого спілкування із третіми особами, в тому числі місцевими мешканцями м. Києва, а також в подальшому передавати отримані відомості із використанням можливостей інтернет-месенджеру «Телеграм» на акаунт з ідентифікатором «НОМЕР_1 », який належить ОСОБА_6 (засудженому вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114 КК України від 20.03.2025, який набрав законної сили 22.04.2025), на що особа, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, надав свою згоду.

В подальшому, ОСОБА_6 (засуджений вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114 КК України від 20.03.2025, який набрав законної сили 22.04.2025), надав особі, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, відповідні завдання зі збирання відомостей військового характеру, а останній, використовуючи власний мобільний телефон із встановленими у нього сім-картками з номерами операторів мобільного зв`язку № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 , а також створений ним же акаунт в інтернет-месенджері «Телеграм» з ідентифікатором особи, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, шляхом особистого спостереження, пошуку даних у мережі Інтернет, особистого спілкування із третіми особами тощо, здійснював збір інформації щодо позицій, дислокації, чисельності, маршрутів пересування сил та засобів Збройних Сил України та інших військових формувань України, які приймають участь у наданні відсічі збройній агресії російської федерації проти України, зокрема у м. Києві та прилеглих до вказаного населеного пункту територій.

Так, отримавши від особи, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, зібрані останнім відомості через можливості інтернет-месенджера «Телеграм» на акаунт з ідентифікатором «НОМЕР_1 » та прив`язкою до номеру оператору мобільного зв`язку НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_6 (засудженому вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114 КК України від 20.03.2025, який набрав законної сили 22.04.2025), останній, в свою чергу, здійснював передачу вказаних відомостей щодо наслідків ракетних та артилерійських обстрілів, позицій, дислокації, чисельності, маршрутів пересування сил та засобів Збройних Сил України та інших військових формувань України, користувачу інтернет-месенджера «Телеграм» з ідентифікатором «НОМЕР_5 » з прив`язкою до номеру оператору мобільного зв`язку НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_3 , який у подальшому передавав отримані відомості невстановленим представникам збройних сил російської федерації для узагальнення та використання при нанесенні зс російської федерації артилерійських та ракетно-бомбових ударів по позиціях, силах та засобах ЗС України, а також у здійсненні збройної агресії проти України.

Зокрема, 17.03.2022 близько 09 години 00 хвилин, ОСОБА_3 , на виконання свого злочинного умислу, спрямованого на збір з метою передачі представникам російської федерації інформації військового характеру щодо наслідків ракетних та артилерійських обстрілів по території України, позицій, дислокації, чисельності, маршрутів пересування сил та засобів Збройних Сил України та інших військових формувань України, в особистому листуванні за допомогою інтернет-месенджеру «Телеграм», використовуючи при цьому власний акаунт із ідентифікатором «НОМЕР_5 » з прив`язкою до номеру оператору мобільного зв`язку НОМЕР_6 , отримав від користувача зазначеного інтернет-месенджеру з ідентифікатором «НОМЕР_1 », який належить ОСОБА_6 (засудженому вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114 КК України від 20.03.2025, який набрав законної сили 22.04.2025), інформацію здобуту особою, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, про те, що цього ж дня військовослужбовцями зс російської федерації нанесено ракетний удар по житловому будинку по вул. Крушельницької у м. Києві, отримавши при цьому, для уточнення і конкретизації інформації, фотографії з місця події - пошкодженого житлового будинку з різних ракурсів, а також фрагментів боєприпасу, яким завдано удар, на що ОСОБА_3 запропонував ОСОБА_6 (засудженому вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114 КК України від 20.03.2025, який набрав законної сили 22.04.2025), передати ОСОБА_7 пропозицію подальшого надання допомоги зс російської федерації у збиранні та передачі відомостей військового характеру, на яку особа, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, надав добровільну згоду у ході подальшого спілкування із ОСОБА_6 (засудженим вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114 КК України від 20.03.2025, який набрав законної сили 22.04.2025).

Продовжуючи виконання свого злочинного задуму, ОСОБА_3 18.03.2022 в особистому листуванні за допомогою інтернет-месенджеру «Телеграм», використовуючи при цьому власний акаунт із ідентифікатором «НОМЕР_5 » з прив`язкою до номеру оператору мобільного зв`язку НОМЕР_6 , отримав від користувача зазначеного інтернет-месенджеру з ідентифікатором «НОМЕР_1 », який належить ОСОБА_6 (засудженому вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114 КК України від 20.03.2025, який набрав законної сили 22.04.2025), інформацію здобуту та передану особою, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, про те, що у Печерському районі м. Києва військовослужбовцями зс російської федерації нанесено ракетний удар по школах, дитячих садках та житловим будинкам, які внаслідок обстрілу стали непридатними для проживання.

З метою подальшого вчинення злочину, ОСОБА_3 19.03.2022 в особистому листуванні за допомогою інтернет-месенджеру «Телеграм», використовуючи при цьому власний акаунт із ідентифікатором «НОМЕР_5 » з прив`язкою до номеру оператору мобільного зв`язку НОМЕР_6 , отримав від користувача зазначеного інтернет-месенджеру з ідентифікатором «НОМЕР_1 », який належить ОСОБА_6 (засудженому вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114 КК України від 20.03.2025, який набрав законної сили 22.04.2025), інформацію здобуту та передану особою, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, про розташування в районі станції метро «Харківська» на виїзді з м. Києва в бік м. Борисполя інженерних укріплень у вигляді бетонних блоків, а також протитанкових інженерних споруд біля станції метро «Позняки» (м. Київ).

Далі, ОСОБА_3 , спрямовуючи свій умисел на збір відомостей щодо місця знаходження тяжкого озброєння ЗС України на території м. Києва, 20.03.2022 під час особистого спілкування в інтернет-месенджері «Телеграм» відпрацював відповідне завдання ОСОБА_6 (засудженому вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114 КК України від 20.03.2025, який набрав законної сили 22.04.2025), який, в свою чергу, передав його особі, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, для виконання, в результаті чого 21.03.2022 в особистому листуванні за допомогою інтернет-месенджеру «Телеграм», використовуючи при цьому власний акаунт із ідентифікатором «НОМЕР_5 » з прив`язкою до номеру оператору мобільного зв`язку НОМЕР_6 , отримав від користувача зазначеного інтернет-месенджеру з ідентифікатором «НОМЕР_1 », який належить ОСОБА_6 (засудженому вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114 КК України від 20.03.2025, який набрав законної сили 22.04.2025), інформацію здобуту та передану особою, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, про те, що з боку м. Бровари слідують чотири вантажні тягачі та вісім самоскидів із протитанковими інженерними загородженнями. Крім того, у своєму повідомленні, ОСОБА_6 (засуджений вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114 КК України від 20.03.2025, який набрав законної сили 22.04.2025), довів до ОСОБА_3 отриману від особи, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, інформацію про відсутність на той момент у Дарницькому районі м. Києва легкого та важкого озброєння ЗС України.

З метою продовження вчинення злочину, ОСОБА_3 01.04.2022 в особистому листуванні за допомогою інтернет-месенджеру «Телеграм», використовуючи при цьому власний акаунт із ідентифікатором «НОМЕР_5 » з прив`язкою до номеру оператору мобільного зв`язку НОМЕР_6 , отримав від користувача зазначеного месенджеру з ідентифікатором «НОМЕР_1 », який належить ОСОБА_6 (засудженому вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114 КК України від 20.03.2025, який набрав законної сили 22.04.2025) інформацію здобуту та передану особою, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, про рух порожніх вантажних тягачів та рух великої колони техніки ЗС України в бік м. Бровари, розташування блок-постів підрозділів територіальної оборони м. Києва на перехресті вулиці Гмирі та проспекту Григоренка у м. Києві, а також розташування складу артилерійського озброєння ЗС України біля будівлі ТЦ «Епіцентр» по проспекту Григоренка, 40 у м. Києві.

Продовжуючи виконання свого злочинного задуму, спрямованого на збір відомостей військового характеру, ОСОБА_3 07.04.2022 в особистому листуванні за допомогою інтернет-месенджеру «Телеграм», використовуючи при цьому власний акаунт із ідентифікатором «НОМЕР_5 » з прив`язкою до номеру оператору мобільного зв`язку НОМЕР_6 , отримав від користувача зазначеного месенджеру з ідентифікатором «НОМЕР_1 », який належить ОСОБА_6 (засудженому вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114 КК України від 20.03.2025, який набрав законної сили 22.04.2025), інформацію здобуту та передану особою, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, про те, що у ТЦ «Аладін», розташованому біля станції метро «Позняки» по вул. Гришка у м. Києві, розміщено підрозділи територіальної оборони м. Києва.

Далі, ОСОБА_3 , спрямовуючи свій злочинний умисел на пошук та виявлення тяжкого озброєння ЗС України на території м. Києва і прилеглих до нього районів, яке він раніше відпрацьовував ОСОБА_6 (засудженому вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114 КК України від 20.03.2025, який набрав законної сили 22.04.2025), 01.05.2022 в особистому листуванні за допомогою інтернет-месенджеру «Телеграм», використовуючи при цьому власний акаунт із ідентифікатором «НОМЕР_5 » з прив`язкою до номеру оператору мобільного зв`язку НОМЕР_6 , отримав від користувача зазначеного інтернет-месенджеру з ідентифікатором «НОМЕР_1 », який належить ОСОБА_6 (засудженому вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114 КК України від 20.03.2025, який набрав законної сили 22.04.2025) інформацію, здобуту та передану особою, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, про те, що в бік м. Бровари прослідувала колона важкої колісної техніки ЗС України.

З метою подальшого вчинення злочину, ОСОБА_3 12.06.2022, в особистому листуванні за допомогою інтернет-месенджеру «Телеграм», використовуючи при цьому власний акаунт із ідентифікатором «НОМЕР_5 » з прив`язкою до номеру оператору мобільного зв`язку НОМЕР_6 , отримав від користувача зазначеного інтернет-месенджеру з ідентифікатором «НОМЕР_1 », який належить ОСОБА_6 (засудженому вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114 КК України від 20.03.2025, який набрав законної сили 22.04.2025) інформацію, здобуту та передану особою, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, про обладнання військовослужбовцями ЗС України мінно-інженерних загороджень з боку природніх водойм, розташованих біля ТЦ «Епіцентр» за адресою: м. Київ, проспект Григоренка, 40.

Далі, ОСОБА_3 , продовжуючи виконання свого протиправного умислу щодо пошуку та виявлення місць дислокації, чисельного складу та озброєння підрозділів ЗС України на території м. Києва, щодо чого раніше ним було поставлене відповідне завдання ОСОБА_6 (засудженому вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114 КК України від 20.03.2025, який набрав законної сили 22.04.2025), 05.10.2022 в особистому листуванні за допомогою інтернет-месенджеру «Телеграм», використовуючи при цьому власний акаунт із ідентифікатором «НОМЕР_5 » з прив`язкою до номеру оператору мобільного зв`язку НОМЕР_6 , отримав від користувача зазначеного інтернет-месенджеру з ідентифікатором «НОМЕР_1 », який належить ОСОБА_6 (засудженому вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114 КК України від 20.03.2025, який набрав законної сили 22.04.2025), інформацію, здобуту та передану особою, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, про стан військової служби у підрозділах територіальної оборони м. Києва, їх фінансове забезпечення, морально-психологічний стан та вид і кількість озброєння військовослужбовців вказаного підрозділу.

Далі, на виконання поставленого раніше ОСОБА_6 (засудженому вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114 КК України від 20.03.2025, який набрав законної сили 22.04.2025), завдання щодо пошуку та виявлення важкого озброєння ЗС України на території м. Києва, ОСОБА_3 19.10.2022 в особистому листуванні за допомогою інтернет-месенджеру «Телеграм», використовуючи при цьому власний акаунт із ідентифікатором «НОМЕР_5 » з прив`язкою до номеру оператору мобільного зв`язку НОМЕР_6 , отримав від користувача зазначеного інтернет-месенджеру з ідентифікатором «НОМЕР_1 », який належить ОСОБА_6 (засудженому вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114 КК України від 20.03.2025, який набрав законної сили 22.04.2025), інформацію здобуту та передану особою, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, про розташування та періодичність роботи систем протиповітряної оборони ЗС України біля території ТЦ «Епіцентр» за адресою: м. Київ, проспект Григоренка, 40.

У подальшому, отримані від ОСОБА_6 (засудженого вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114 КК України від 20.03.2025, який набрав законної сили 22.04.2025) відомості, збір та передачу яких здійснював особа, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження,, ОСОБА_3 передавав невстановленим представникам збройних сил російської федерації для узагальнення та використання при нанесенні підрозділами зс російської федерації артилерійських та ракетно-бомбових ударів по позиціях, силах та засобах ЗС України, а також у здійсненні збройної агресії проти України.

Відповідно до інформування повітряного командування «Центр» відомості, які розкривають дислокацію бойових позицій засобів і комплексів ППО, за окремими показниками підпадають під дію статті 1.3.2 «Зводу відомостей, що становлять державну таємницю», затвердженого наказом Служби безпеки України від 23.12.2020 № 383, та становлять державну таємницю зі ступенем секретності «Таємно».

Крім того, передача противнику інформації щодо дислокації бойових позицій засобів і комплексів ППО, що виконують бойові завдання, в умовах правового режиму воєнного стану, може призвести до тяжких наслідків, які негативно позначаться на обороноздатності та воєнній безпеці держави.

Таким чином, ОСОБА_3 , громадянин російської федерації, вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114 Кримінального кодексу України, - збирання з метою передачі іноземній державі, іноземній організації або їх представникам відомостей, що становлять державну таємницю, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114 КК України суд здійснює за відсутності обвинуваченого (in absentia).

Відповідно до частини п`ятої статті 374 КПК України у разі ухвалення вироку за наслідками кримінального провадження, у якому здійснювалося спеціальне досудове розслідування або спеціальне судове провадження (in absentia), суд окремо обґрунтовує, чи були здійснені стороною обвинувачення всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження.

Частиною другою статті 7 КПК України регламентовано, що зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 18.05.2004 «Шомоді проти Італії» проведення заочного розгляду кримінального провадження відповідатиме принципам, закріпленим у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (право на справедливий суд), тільки в тому випадку, якщо з боку державних органів будуть вжиті заходи забезпечення ретельної перевірки «з метою встановлення поза обґрунтованим сумнівом того, чи дійсно особа беззастережно відмовилася від свого права виступати в суді».

До початку судового процесу за відсутності обвинуваченого суд зобов`язаний переконатися, що обвинувачений був повідомлений про судовий розгляд. Контрольні механізми в галузі прав людини, які вважають судовий розгляд «in absentia» допустимим у виняткових обставинах, передбачають, що в цьому випадку суди зобов`язані ще суворіше дотримуватися права обвинуваченого на захист. До таких прав також відноситься право на допомогу адвоката, навіть якщо обвинувачений відмовився особисто бути присутнім на суді (рішення «Пелладоах проти Нідерландів», «Пуатрімоль проти Франції»).

Особливості спеціального досудового розслідування кримінальних правопорушень визначені главою 24-1 КПК України.

Відповідно до положень статті 297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених, зокрема, статтею 114 КК України стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Під час досудового розслідування ОСОБА_3 відповідно до вимог ч. 8 ст. 135 КПК України, ч. 1 ст. 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114 КК України, шляхом опублікування в газеті «Урядовий кур`єр» Кабінету Міністрів України та повістки про виклик до слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області для його допиту як підозрюваного, однак останній не з`явився без поважних причин.

Крім того, у газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повідомлення про виклик ОСОБА_3 для його допиту як підозрюваного, проведення інших слідчих і процесуальних дій у статусі підозрюваного у даному кримінальному провадженні, однак останній не з`явився до слідчого відділу без поважних причин.

Повідомлення про підозру ОСОБА_3 також було вручене захиснику останнього, про що свідчить розписка в матеріалах кримінального провадження.

Постановою слідчого від 29.05.2023 на підставі статті 281 КПК України ОСОБА_3 оголошено в державний та міжнародний розшук.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 25.01.2024 задоволено клопотання слідчого, погоджене з прокурором, та надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000098 від 11.04.2023 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114 КК України.

У газеті «Урядовий кур`єр» опубліковане повідомлення про здійснення стосовно ОСОБА_3 спеціального досудового розслідування. У подальшому, в газеті «Урядовий кур`єр» опублікована повістка про виклик ОСОБА_3 до слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області для проведення процесуальних дій з його участю, у тому числі: повідомлення про завершення досудового розслідування, надання доступу до матеріалів досудового розслідування, вручення копії обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування, однак ОСОБА_3 не з`явився без поважних причин.

Факти численних викликів ОСОБА_3 у порядку статті 135 КПК підтверджуються наданими стороною обвинувачення матеріалами.

У підготовчому судовому засіданні, яке відбулось 12.06.2025, суд своєю ухвалою задовольнив клопотання прокурора щодо здійснення спеціального судового провадження стосовно ОСОБА_3 .

Обвинувачений ОСОБА_3 неодноразово викликався у судові засідання шляхом публікації повісток про виклик обвинуваченого у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду.

Отже, наявні у справі документи свідчать про те, що ОСОБА_3 достовірно знає про розпочате відносно нього кримінальне провадження, про підозру та висунуте обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину та статус особи, яка перебуває у розшуку, про виклики до органу досудового розслідування та суду.

Ухилення обвинуваченого ОСОБА_3 від органів досудового розслідування та суду суд розцінює, як реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

При цьому суд вважає слушним зауважити, що розгляд кримінального провадження здійснюється за участю захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 , який був забезпечений державою Україна.

З огляду на викладене, суд вжив усіх достатніх заходів для дотримання прав обвинуваченого ОСОБА_3 на захист та доступ до правосуддя.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України суд за клопотанням сторін кримінального провадження дослідив такі докази, зібрані у кримінальному провадженні:

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 11.04.2023 за № 0000098;

- повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від 10.04.2023;

- повідомлення про початок досудового розслідування від 11.04.2023;

- постанова про визначення територіальної підслідності від 20.04.2023;

- лист-запит № 53/6/7-377ві від 08.02.2023, у якому старший слідчий в ОВС слідчого відділу звертається до Повітряних сил ЗСУ за інформацією стосовно того, чи розміщувалися станом на 19.10.2022 засоби та комплекси ППО ЗС України в районі розташування ТЦ «Епіцентр» за адресою: м. Київ, просп. Петра Григоренка, 40; чи могла передача інформації представникам гру гш зс російської федерації про місця дислокації комплексів ППО у м. Києві, нанести шкоду обороноздатності, державній безпеці України, підірвати стан боєготовності підрозділів ЗС України; чи становить державну таємницю відомості про місця дислокацій комплексів ППО;

- відповідь на лист-запит № 53/6/7-377ві від 19.02.2023 відповідно до якого, у період 14.10.2022 - 19.10.2022 підрозділи ППО, які підпорядковані повітряному командуванню не розміщувались безпосередньо в районі торгівельного центру «Епіцентр», що за адресою: м. Київ, вул. Петра Григоренка, 40, та в радіусі до 5 км. У вказаний період часу та в районі до 5 км. від торгівельного центру «Епіцентр» могли перебувати мобільні вогневі групи різних бойових підрозділів. Дані відомості, а саме ті, які розкривають дислокацію бойових позицій, засобів і комплексів ППО, за окремими показниками, можуть підпадати під інформацію, що містить державну таємницю. Передача інформації противнику, в умовах правового режиму воєнного стану, може призвести до важких наслідків, які негативно позначаться на обороноздатності та воєнній безпеці держави;

- відповідь на лист-запит № 53/6/7-300ві від 25.01.2024 відповідно до якого, станом на 19.10.2022 в межах території міста Києва на тимчасовій чи постійній основі розміщувались засоби та комплекси ППО ЗС України (інші підрозділи, розрахунки, мобільні вогневі групи, що виконували завдання з протиповітряної оборони). Передача інформації представникам міністерства оборони російської федерації, у тому числі гру гш зс російської федерації про місця дислокації комплексів, сил та засобів ППО, дислокованих на території міста Києва, могла нанести шкоду обороноздатності, державній безпеці України. Відомості про місця дислокації комплексів, сил та засобів ППО, як окремі складові показника "Стратегічне розгортання військ", становлять державну таємницю у відповідності до пп 1.1.1 п. 1 "Сфера оборони" Зводу відомостей, що становлять державну таємницю, затвердженого наказом Центрального управління СБ України від 23.12.2020 № 383;

- постанова про доручення призначити адвоката для здійснення захисту за призначенням від 19.05.2023;

- постанова про доручення призначити адвоката для здійснення захисту за призначенням від 07.02.2024;

- постанова про зупинення досудового розслідування від 31.05.2023 відповідно до якої, досудове розслідування кримінального провадження за підозрою ОСОБА_3 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114 КК України, зупинено;

- постанова про відновлення досудового розслідування від 04.01.2024 відповідно до якої, досудове розслідування кримінального провадження за підозрою ОСОБА_3 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114 КК України, відновлено;

- постанова про виділення матеріалів досудового розслідування в окреме провадження від 25.01.2024, з додатком до неї, відповідно до якої, матеріали досудового розслідування відносно ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114 КК України, виділене в окреме провадження;

- протокол тимчасового доступу до речей і документів від 09.05.2023, з описом та додатками до нього, відповідно до якого, на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 03.05.2023 надано доступ для ознайомлення із матеріалами кримінального провадження № 0000192 від 02.11.2022 у двох томах. При ознайомлені із наданими матеріалами кримінального провадження № 0000192 від 02.11.2022 встановлено документи, які мають значення для даного кримінального провадження, в зв`язку з чим слідчим виготовлено належним чином завірені копії документів із кримінального провадження № 0000192 від 02.11.2022, які вилучені та додаються до даного протоколу згідно із описом;

- протокол огляду від 14.02.2023 відповідно до якого, проведено огляд мобільного телефону марки Redmi 9А, чорного кольору, модель M2006C3LG, IMEI l: НОМЕР_7 , ІМЕІ 2: НОМЕР_8 із двома сім-картами операторів мобільного зв`язку за номерами « НОМЕР_9 » та « НОМЕР_10 », який перебував у користуванні громадянина України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Об`єктом огляду є наявні відомості на мобільному телефоні марки Redmi 9А, чорного кольору, модель M2006C3LG, IMEI l: НОМЕР_7 , IMEI 2: НОМЕР_8 із двома сім-картами операторів мобільного зв`язку за номерами НОМЕР_9 та НОМЕР_10 , що використовує громадянин України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також акаунти створені останнім у Інтернет-месенджерах «Telegram» (зареєстрований за ідентифікатором стільникового зв`язку мобільного оператору «Lifecell» за номером НОМЕР_2 ) та « ОСОБА_8 » (зареєстрований за ідентифікатором стільникового зв`язку мобільного оператору «Lifecell» за номером НОМЕР_2 ). У ході огляду виявлені ряд контактів, доданих до телефонної книги Інтернет-месенджера «Telegram», серед них акаунт під назвою « ОСОБА_9 », зареєстрований за номером мобільного телефону НОМЕР_4 (ім`я користувача: ОСОБА_10 );

- протокол обшуку від 01.02.2023, з описом до нього, відповідно до якого, на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 31.01.2023 проведено обшук у нежитловому приміщені - службовому кабінеті № 315, що розташований та третьому поверсі будівлі за адресою: м. Київ вул. Дегтярівська 36, де фактично виконує свої службові обов`язки інспектор з охорони праці ДК "Укроборонпром" громадянин України ОСОБА_7 . На початку обшуку після оголошення ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 31.01.2023 ОСОБА_7 добровільно видав особисті речі, серед яких: мобільний телефон марки Redmi 9А, чорного кольору, модель M2006C3LG, IMEI 1: НОМЕР_7 , ІМЕІ 2: НОМЕР_8 із двома сім-картами операторів мобільного зв`язку за номерами НОМЕР_9 та НОМЕР_10 ;

- протокол за результатами проведення НС(Р)Д від 05.12.2022, з диском та додатками до нього, відповідно до якого, на виконання доручення у службовому приміщенні Управління СБ України у Вінницькій області розглянуто отримані матеріали за результатами проведення відділом ОТЗ Управління заходів із зняття інформації з електронних інформаційних систем за ідентифікаційною ознакою абонентський номер - НОМЕР_6 , акаунт в інтернет месенджері «Telegram» з id НОМЕР_1, яким користується громадянин російської федерації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснених на підставі ухвали слідчого судді Вінницького апеляційного суду № 0-2625т від 17.11.2022 про надання дозволу на проведення вказаної негласної слідчої (розшукової) дії стосовно зазначеної вище особи. За результати здійснення зняття інформації з електронних інформаційних систем за абонентським номером - НОМЕР_6 , за яким зареєстрований інтернет месенджер «Telegram» з id НОМЕР_1 , здобуто інформацію: отримано контактну книгу ОСОБА_3 , в якій наявний перелік збережених мобільних ідентифікаторів-контактів ОСОБА_3 , із зазначенням абонентського номеру м.т. (Phone), фотозображення профілю (Avatar) найменування контакту підписаного ОСОБА_3 (First, Last Name), ідентифікаційного номеру Телеграм (Telegram) абонента, імені користувача (Telegram Username); виявлено інтерактивний чат ОСОБА_3 (абонентський номер НОМЕР_6 , Telegram id НОМЕР_5 ) із контактом, підписаним як « ОСОБА_11 » (абонентський номер НОМЕР_4 , Telegram id НОМЕР_1 ), в якому наявні особисте листування між абонентами, фотоматеріали; виявлено інтерактивний чат ОСОБА_3 (абонентський номер НОМЕР_6 , Telegram id НОМЕР_5 ) із контактом, підписаним як « ОСОБА_12 » (абонентський номер НОМЕР_11 , Telegram id НОМЕР_12 ), в якому наявні особисте листування між абонентами, фотоматеріали; виявлено інтерактивний чат ОСОБА_3 (абонентський номер НОМЕР_6 , Telegram id НОМЕР_5 ) із контактом, підписаним як « ОСОБА_13 » (абонентський номер НОМЕР_13 , Telegram id НОМЕР_14 ), в якому наявні особисте листування між абонентами, фотоматеріали; виявлено інтерактивний чат ОСОБА_3 (абонентський номер НОМЕР_6 , Telegram id НОМЕР_5 ) із контактом, підписаним як « ОСОБА_14 » (абонентський номер НОМЕР_15 , Telegram id НОМЕР_16 ), в якому наявні особисте листування між абонентами, фотоматеріали.

З повідомлень встановлено, що « ОСОБА_11 » (абонентський номер НОМЕР_4 , Telegram id НОМЕР_1 ) відправляє наступне повідомлення «одноклассник из ОСОБА_15 ) прислал пару фото утреннего обстрела. Пытаемся понять, что за изделие…. фото делал он сам, чтобы не схватили за ж... глянь, мож пригодится», до повідомлення надаються фото пошкодженого будинку та залишки боєприпасу.

У іншому повідомленні « ОСОБА_11 » (абонентський номер НОМЕР_4 , Telegram id НОМЕР_1 ) пересилає повідомлення наступного змісту " ... Посмотрел на укрепления. ... Бетонные блоки, на них мешки с песком, в шахматном порядке и на 100 метров. ... Трасса. Практически выезд из города на Борисполь, м. Харьковская есть еще на Позняках, но там меньше. И ежи". У іншому повідомленні «ОСОБА_11» (абонентський номер НОМЕР_4 , Telegram id НОМЕР_1 ) пересилає повідомлення такого змісту "... со стороны Бровары-Борисполь, прошли 4-ре мощных тягача. МАЗовские. Ещё советские. Скорее, что Бровары. Обратно пошли 8-мь ОСОБА_16 с ежами. Очевидное подкрепление. На районе ничего ни лёгкого, ни тяжёлого нет. Возможно возле озёр. Там не был". У наступній переписці «ОСОБА_11» (абонентський номер НОМЕР_4 , Telegram id НОМЕР_1 ) пересилає повідомлення від 07 квітня у якому зазначено, що "м. Позняки. ул. Гришка. ТЦ Аладдин. Расположение ТРО. Шарахать нельзя. Очень плотно жилые дома и детская площадка. ..." Крім того, 1 травня «ОСОБА_11» (абонентський номер НОМЕР_4 , Telegram id НОМЕР_1) пересилає повідомлення такого змісту "По трассе херачит колонна. Мощные дизели. Мне из-за домов не видно. Колесная. Минут 15-ть уже. Это не просто КамАЗы". 19 жовтня «ОСОБА_11» (абонентський номер НОМЕР_4 , Telegram id НОМЕР_1) пересилає повідомлення "Где-то возле меня стоит ПВО. Скорее всего озера за «Эпицентром» по ОСОБА_17 . Там идеальное место и до ближайших домов, 800-1000 м. Сейчас пытались что-то сбивать. Глухой удар. Через время помощнее";

- протокол огляду від 13.01.2023, з додатками до нього, відповідно до якого, за участю спеціаліста оглянуто інтернет сторінку, розміщену на соціально-орієнтованому Інтернет-ресурсі «Однокласники», за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_4 під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 », яка належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Крім того, оглянуто інтернет сторінку, розміщену на соціально - орієнтованому Інтернет-ресурсі «Однокласники», за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_6 під назвою « ОСОБА_18 », яка належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, оглянуто інтернет сторінку, розміщену на соціально-орієнтованому Інтернет-ресурсі «Однокласники», за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_7 під назвою « ОСОБА_19 ».

- повідомлення захиснику та підозрюваному ОСОБА_3 про завершення досудового розслідування від 09.02.2024.

Аналізуючи надані суду докази у їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення дійшов такого висновку.

Статтями 1, 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

З 20.02.2014 представниками влади російської федерації і службовими особами зс російської федерації розпочато збройне вторгнення регулярних військ російської федерації в Україну з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Виконання вищевказаних дій надало можливість представникам влади та службовим особам із числа керівництва зс російської федерації забезпечити військову окупацію території АР Крим та м. Севастополя, проведення диверсій, блокування військових частин, установ та органів військового управління ЗСУ та інших військових формувань, державних органів та органів місцевого самоврядування, ведення підривної діяльності, організацію проведення на території АР Крим та м. Севастополя 16.03.2014 незаконного сепаратистського референдуму, спрямованого на порушення територіальної цілісності України, проголошення так званої «Республіки Крим» суверенною державою та подальше звернення нелегітимного парламенту АР Крим до зс російської федерації з пропозицією про прийняття «Республіки Крим» до складу зс російської федерації як нового суб`єкта федерації.

06.03.2014 Верховною Радою АР Крим прийнято незаконну постанову № 1702-6/14 «Про проведення загальнокримського референдуму».

Вищевказаною постановою Верховна Рада АР Крим постановила увійти до складу зс російської федерації як суб`єкт зс російської федерації та провести 16.03.2014 загальнокримський референдум (включаючи місто Севастополь). Цією ж постановою Верховної Ради АР Крим також затверджено текст бюлетеня для голосування на загальнокримському референдумі 16.03.2014 і Тимчасове положення про загальнокримський референдум, утворено Комісію АР Крим із проведення загальнокримського референдуму.

Водночас, Указом виконувача обов`язків Президента України від 07.03.2014 № 261/2014 зупинено дію вказаної постанови як такої, що не відповідає Конституції та законам України. Крім того, Конституційний Суд України своїм рішенням від 14.03.2014 № 2-рп/2014 визнав неконституційною зазначену постанову Верховної Ради АР Крим, оскільки нею порушено конституційний принцип територіальної цілісності України, а парламент Криму вийшов за межі своїх повноважень. Конституційний Суд України визнав дану постанову такою, що суперечить основоположним принципам суверенності та територіальної цілісності держави, закладеним у міжнародно-правових актах, зокрема принципу взаємної поваги до суверенної рівності кожної держави, що включає політичну незалежність, можливість зміни кордонів відповідно до міжнародного права мирним шляхом і за домовленістю.

Верховна Рада АР Крим незаконною постановою «Про Декларацію про незалежність Автономної Республіки Крим і міста Севастополя» від 11.03.2014 № 1727-6/14 затвердила Декларацію про незалежність АР Крим і міста Севастополя, спільно прийняту депутатами Верховної Ради АР Крим та Севастопольської міської ради.

Водночас, рішенням Конституційного Суду України від 20.03.2014 № 3-рп/2014 вказану постанову визнано неконституційною у зв`язку з тим, що затвердження такої декларації не належить до повноважень Верховної Ради АР Крим і суперечить статтям 2, 8, 132, 133, 134, частині другої статті 135, статтям 137, 138 Конституції України, а також є порушенням положень статті 73, пункту 2 частини першої статті 85 Основного закону України.

Також представниками влади і ЗС РФ вчинялися дії щодо зміни меж території та державного кордону України на решті території держави.

Під безпосереднім керівництвом та контролем представників влади та зс російської федерації 07.04.2014 на території Донецької області України створено терористичну організацію «Донецька народна республіка», а 27 квітня 2014 року на території Луганської області України - терористичну організацію «Луганська народна республіка», у складі яких утворені незаконні збройні формування.

Незаконні збройні формування терористичних організацій «ДНР» і «ЛНР», іррегулярні незаконні збройні формування російської федерації та військовослужбовці зс російської федерації чинять збройний опір Україні у відновленні територіальної цілісності та забезпеченні правопорядку, при цьому учасники політичного блоку вказаних терористичних організацій, за підтримки та сприяння представників влади російської федерації під виглядом органів державної влади, створили окупаційні адміністрації російської федерації, які забезпечують подальшу окупацію та здійснюють управління вказаними територіями на місцевому рівні.

З огляду на викладене, між державами російська федерація та Україна з 20.02.2014 триває збройний конфлікт міжнародного характеру.

Частиною другою статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII констатовано, що тимчасова окупація території України розпочалася 20.02.2014.

24.02.2022 о 05.00 год. президент російської федерації оголосив про своє рішення почати військову операцію в Україні.

В подальшому цього ж дня зс російської федерації, які діяли за наказом керівництва російської федерації і зс російської федерації, віроломно здійснено пуск крилатих та балістичних ракет по аеродромах, військових штабах і складах ЗС України, а також підрозділами зс та інших військових формувань російської федерації здійснено широкомасштабне вторгнення на територію суверенної держави Україна.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України «Про введення воєнного стану» на всій території України введено воєнний стан з 05:00 год. 24.02.2022, дія якого неодноразово продовжувалась.

Таким чином, суд вважає загальновідомими і такими, що не потребують доказування в межах даного кримінального провадження фактів того, що тимчасова окупація з боку російської федерації частини території України, яка розпочалася із збройного конфлікту, викликаного російською військовою агресією, починаючи з 20.02.2014 та повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України 24.02.2022, а також анексія з боку російської федерації частини території України є за хронологією подій: а) констатовані нормативними, хоча і засудженими з точки зору міжнародного права, актами російської федерації, а також «нормативними актами» самопроголошених суб`єктів на території України, законність яких не визнається державою Україна, проте прийнятих судом у даному випадку до уваги; б) встановлені національними нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для застосування на території України; в) засуджені міжнародними актами колективного реагування, - а відтак ці факти не потребують окремого судового доказування.

Відомості щодо вказаного кримінального провадження внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.04.2023 за № 0000098.

Судом були досліджені всі докази, зібрані під час досудового розслідування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 .

Вирішуючи питання щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_3 , суд вважає слушним зазначити таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 КК України відповідальність настає за передачу або збирання з метою передачі іноземній державі, іноземній організації або їх представникам відомостей, що становлять державну таємницю, якщо ці дії вчинені іноземцем або особою без громадянства.

Відомості, що становлять державну таємницю, - це інформація у сфері оборони, економіки, науки і техніки, зовнішніх відносин, державної безпеки і охорони правопорядку, розголошення якої може завдати шкоди національній безпеці України і які рішенням державних експертів з питань таємниць визнано державною таємницею та включено до Зводу відомостей, що становлять державну таємницю. З моменту опублікування вказаного Зводу (змін до нього) ці відомості підлягають охороні з боку держави як такі, що становлять державну таємницю, хоча б на цей час вони ще не були матеріалізовані.

Конкретні види інформації, яка належить до державної таємниці, перелічені у Законі України «Про державну таємницю». Ними є інформація: 1) у сфері оборони; 2) у сфері економіки, науки і техніки; 3) у сфері зовнішніх відносин; 4) у сфері державної безпеки та охорони правопорядку.

Згідно з прямими вказівками Законів України «Про контррозвідувальну діяльність» і «Про розвідувальні органи України» державну таємницю становлять відомості: а) про організацію, плани, зміст, форми, методи, засоби, фінансування та матеріально-технічне забезпечення, результати контррозвідувальної діяльності, наукових і науково-технічних розробок з питань забезпечення державної безпеки, а також про осіб, які співробітничають або раніше співробітничали на конфіденційній основі з органами та підрозділами Служби безпеки України, що здійснюють контррозвідувальну діяльність, узагальнюючі відомості про особовий склад цих органів та підрозділів; б) відомості про особовий склад, що здійснює розвідувальну діяльність, засоби, зміст, плани, організацію, фінансування та матеріально-технічне забезпечення, форми, методи і результати розвідувальної діяльності, а також про осіб, які співробітничають або раніше співробітничали на конфіденційній основі з розвідувальними органами.

З об`єктивної сторони шпигунство полягає у таких діях:

1) передача іноземній державі, іноземній організації або їх представникам відомостей, що становлять державну таємницю;

2) збирання з метою передачі іноземній державі, іноземній організації або їх представникам відомостей, що становлять державну таємницю.

Ініціатива збирання чи передачі відповідних відомостей може належати як виконавцю, так і адресату шпигунства. Для кваліфікації злочину це значення не має.

Передача відомостей - це їх усне повідомлення (безпосередньо, по радіо, по телефону) іноземній державі, іноземній організації, їх представникам, вручення певних документів, виробів чи інших матеріальних носіїв інформації (безпосередньо, через посередників, з використанням тайників тощо) або їх пересилання (з використанням поштового, електронного зв`язку, за допомогою тварин тощо).

Збирання зазначених відомостей полягає в їх пошуку і добуванні (шляхом розпитування певних осіб, візуального спостереження та підслухування, зняття інформації з каналів зв`язку, проникнення до комп`ютерних систем, виготовлення копій документів тощо), придбанні будь-яким способом (таємне чи відкрите викрадення, купівля, обмін документів чи зразків зброї, боєприпасів, макетів секретного об`єкта тощо) з наступним зосередженням їх в одному чи кількох місцях.

Відповідно до постанови Верховного Суду № 204/82/18 від 27.08.2020 зазначено, що злочин вважається закінченим з моменту вчинення зазначених дій (формальний склад злочину): або передача відомостей, які становлять державну таємницю, іноземній державі, іноземній організації чи їх представнику, або отримання чи накопичення зазначених відомостей.

Визначення поняття співучасті дане у статті 26 КК. Згідно із зазначеним нормативним визначенням співучастю у кримінальному правопорушенні є умисна спільна участь декількох суб`єктів кримінального правопорушення у вчиненні умисного кримінального правопорушення. При цьому статтею 27 КК надане визначення видів співучасників, якими є: виконавець, організатор, підбурювач та пособник. Слід зазначити, що у пункті 24 Постанови № 10 від 06.11.2009 роз`яснено, що злочин визначається вчиненим за попередньою змовою групою осіб у разі його вчинення декількома (двома і більше) суб`єктами цього злочину, які заздалегідь домовилися про його спільне вчинення. Учасники вчинення злочину групою осіб діють узгоджено, зі спільним умислом, і кожен з них безпосередньо виконує діяння, що повністю чи частково утворює об`єктивну сторону складу злочину. При цьому можливий розподіл функцій, за якого кожен співучасник виконує певну роль у вчиненні злочину.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 14.11.2019 (справа № 710/439/17) зазначив, що вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб означає спільне вчинення цього злочину декількома (двома і більше) суб`єктами злочину, які заздалегідь домовились про спільне його вчинення. Домовитись про спільне вчинення злочину заздалегідь - означає дійти згоди щодо його вчинення до моменту виконання його об`єктивної сторони. Таким чином, ця домовленість можлива на стадії до готування злочину, а також у процесі замаху на злочин. Як випливає з частини другої статті 28 КК України, домовленість повинна стосуватися спільності вчинення злочину (узгодження об`єкта злочину, його характеру місця, часу, способу вчинення, змісту виконуваних функцій тощо). Така домовленість може відбутися у будь-якій формі - усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій тощо. Учасники вчинення злочину такою групою діють як співвиконавці. При цьому конклюдентними вважають мовчазні дії, з яких можна зробити висновок про дійсні наміри особи. Це, наприклад, обмін жестами, мімікою, певними рухами, внаслідок чого дії співучасників стають узгодженими.

Суд також вважає за доцільне зауважити, що у постанові від 14.05.2020 (справа 405/2648/18) Верховний Суд роз`яснив, що для висновку про наявність попередньої змови групи осіб на вчинення злочину досить встановлення узгодженості їхніх дій. Зокрема, як зазначив Верховний Суд у згаданій постанові, про наявність попередньої змови групи осіб на вчинення злочину вказує узгодження співучасниками предмета злочину, місця, часу, способу вчинення та змісту функцій, які будуть здійснювати співучасники. Попередня змова може мати місце не лише в усній або письмовій формах, а й за допомогою конклюдентних дій, зокрема, безпосередньо через поведінку співучасників, яка свідчить про їх намір вчинити злочин.

У постанові від 10.12.2020 (справа 464/710/18) Верховний Суд зауважив, що домовленість на спільне вчинення кримінального правопорушення не обов`язково має відбуватися в усній чи письмовій формі, а визначається і за допомогою конклюдентних дій - поведінки, що свідчить про намір діяти для досягнення спільної злочинної мети.

Враховуючи викладене, здійснюючи розгляд кримінального провадження відповідно до приписів частини першої статті 337 КПК, тобто в межах висунутого обвинувачення, суд дійшов до переконання, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 повністю знайшла своє підтвердження у ході судового розгляду та підтверджується дослідженими судом доказами, які є належними, допустимими та такими, що узгоджуються між собою.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 , громадянин російської федерації, вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114 Кримінального кодексу України, - збирання з метою передачі іноземній державі, іноземній організації або їх представникам відомостей, що становлять державну таємницю, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Захисник обвинуваченого у своїй промові в судових дебатах просив суд виправдати обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, оскільки вчинення ним злочину не доведено. Разом з тим, такі твердження захисника, суд оцінює критично, оскільки вони були спростовані дослідженими судом доказами.

Вирішуючи питання щодо покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд враховує, що у постанові від 10.07.2018 (справа № 148/1211/15-к) Верховний Суд звернув увагу на те, що відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

У постанові від 14.06.2018 (справа № 760/115405/16-к) Верховний Суд зазначив, що поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування статті 75 КК тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і ЄСПЛ (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 09.10.2018 (справа № 756/4830/17-к) звернув увагу на те, що відповідно до статей 50 і 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у статті 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон (стаття 12 КК) вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у статті 12 КК дається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Під особою обвинуваченого розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення. Тобто поняття «особа обвинуваченого» вживається у тому ж значенні, що й у пункті 3 частини першої статті 65 КК поняття «особа винного».

Термін «явно несправедливе покарання» означає відмінність в оцінці виду та розміру покарання принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 13.08.2020 (справа № 716/1224/19).

Крім того, вирішуючи питання щодо виду та розміру покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, суд враховує, що Верховний Суд у постанові від 17.04.2018 (справа № 298/95/16-к) зазначив, що у частині другій статті 65 КК встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Обов`язок доведення того, що менш суворий вид покарання або порядок його відбування є недостатнім, покладається на сторону обвинувачення.

У ході судового розгляду кримінального провадження суд встановив, що ОСОБА_3 вчинив особливо тяжкий злочин проти основ національної безпеки України. ОСОБА_3 у судові засідання не з`явився, у зв`язку з чим розгляд судового провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого (in absentia).

За результатом судового розгляду обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання, судом не встановлені.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, суд дійшов до переконання, що покаранням, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, буде покарання, передбачене санкцією кримінального закону, у виді позбавлення волі.

Вирішуючи питання щодо тривалості застосованого кримінального покарання (його міри), суд враховує таке.

Санкція частини третьої статті 110 КК передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

У ході судового розгляду кримінального провадження встановлено, що вчинення ОСОБА_3 інкримінованого йому кримінального правопорушення могло призвести до тяжких наслідків, які негативно позначаться на обороноздатності та воєнній безпеці держави, а тому суд дійшов до переконання про доцільність призначення обвинуваченому максимально допустимого санкцією кримінального закону строку покарання у виді позбавлення волі, а саме 15 років.

Вирішуючи питання про доцільність призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді конфіскації майна, суд враховує таке.

Частиною другою статті 59 КК визначено, що конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Суд також враховує роз`яснення, надані в абзаці першому пункту 19 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (далі - Постанова № 7), згідно з якими вирішуючи питання про застосування конфіскації майна, суди повинні враховувати, що такий вид додаткового покарання призначається лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині КК за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини. Відповідно до вимог статті 59 КК у разі конфіскації не всього майна, а лише його частини суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.

Санкцією кримінального закону (ч. 1 ст. 114 КК України) передбачене додаткове покарання у виді конфіскації майна або без такої. Правові підстави для призначення обвинуваченому покарання із застосуванням приписів статті 69 КК за результатами судового розгляду встановлені не були. Саме тому суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 має бути призначене додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Крім того, відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 374 КПК у резолютивній частині вироку у разі визнання особи винуватою зазначаються також рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Згідно з пунктом 9 частини другої статті 131 КПК заходами забезпечення кримінального провадження є, зокрема, запобіжні заходи.

Під час досудового розслідування до ОСОБА_3 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в порядку частини шостої статті 193 КПК, а також останній відповідно до положень статті 281 КПК оголошений у розшук.

Частиною шостою статті 193 КПК регламентовано, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

З огляду на зазначені приписи, суд вважає за доцільне застосований до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання залишити без змін до моменту його затримання на виконання вироку суду.

Крім того, згідно з абзацом третім пункту 2 частини четвертої статті 374 КПК у резолютивній частині вироку зазначаються у разі визнання особи винуватою, зокрема, початок строку відбування покарання. Саме тому суд вважає слушним зазначити, що строк відбування покарання обвинуваченому необхідно рахувати з моменту його затримання на виконання вироку.

Питання щодо речових доказів вирішується відповідно до положень статті 100 КПК. Разом з тим, згідно з наданими суду доказами рішення щодо визнання будь-яких речей чи документів у кримінальному провадженні речовими доказами не приймалось.

Керуючись статтями 371, 373, 374 КПК, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114 Кримінального кодексу України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією майна.

Початок строку відбування призначеного покарання рахувати з дня затримання ОСОБА_3 на виконання вироку.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 в порядку частини шостої статті 193 Кримінального процесуального кодексу України, - залишити без змін до моменту його затримання на виконання вироку суду.

Роз`яснити, що згідно з положеннями частини шостої статті 193 Кримінального процесуального кодексу України, після затримання оголошеної у міжнародний розшук особи і не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки її до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановлює ухвалу.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Вінницький міський суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим, який утримується під вартою - в той же строк з дня отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Вручити копію вироку прокурору, копію вироку, яка підлягає врученню ОСОБА_3 , вручити його захиснику, а інформацію про вирок опублікувати у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, згідно з положеннями статті 297-5 Кримінального процесуального кодексу України та на офіційному веб-сайті суду.

Суддя