печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

підозрюваного ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , процесуального керівника у кримінальному провадженні - прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі суду судове провадження за клопотанням старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України капітан поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді застави до підозрюваного у кримінальному провадженні № 0001478 від 29.11.2021 ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

09.09.2025 старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України капітан поліції ОСОБА_6 , за погодженням прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді, в межах кримінального провадження №0001478 від 29.11.2021, з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді застави стосовно підозрюваного ОСОБА_3 , з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

З клопотання слідує, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0001478 від 29.11.2021 за підозрою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 191 КК України, за підозрою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст. 191 КК України та за підозрою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 191 КК України.

03.09.2025 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцю с. Велика Киріївка Бершадського району Вінницької області, українцю, громадянину України, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 191 КК України.

Застава у розмірі від 80 до 300 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб у даному випадку не є співмірною з розміром завданої шкоди, ризиками невиконання покладених обов`язків та характером інкримінованого злочину, а відтак не зможе забезпечити досягнення мети запобіжного заходу.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий вважає достатніми підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді застави, оскільки наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний ОСОБА_3 , перебуваючи на волі, усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинення тяжких злочинів, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Ризик переховування є реальним також через відсутність у держави Україна контролю за ділянкою східної частини кордону, що часто створює невизначеність на кордонах України та позбавляє, насамперед, прикордонну службу України можливості здійснювати належний контроль за всією ділянкою державного кордону України, отже, і пропуск громадян через кордон із дотриманням відповідних порядку та правил.

Зазначена обставина не виключає можливості здійснення підозрюваним ОСОБА_3 спроб перетину державного кордону у будь-який, у тому числі нелегальний, спосіб, що фактично виключить можливість його розшуку та унеможливить закінчення досудового розслідування та подальший розгляд кримінального провадження у суді.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що він підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, маючи достатні фінансові можливості та впливові зв`язки у різних соціальних сферах, у тому числі й органах державної влади, має можливість для залишення меж України та може вчинити спробу переховуватися від органів досудового розслідування та суду за межами України, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зважаючи на те, що частина оригіналів документів (технічна документація, акти технічного обстеження, тощо), які досліджуються та мають доказове значення у кримінальному провадженні переховуються невстановленими особами, з метою приховання вчинених кримінальних правопорушень, зокрема, підозрюваним ОСОБА_3 , наявний ризик того, що останній, перебуваючи на волі, вчинить всі необхідні дії, з метою знищення вказаних документів, а також будучи знайомим з невстановленими особами, надасть інформацію про наявну доказову базу у вказаному кримінальному провадженні, з метою перешкоджання об`єктивного та всебічного розслідування кримінального провадження, а також подальшим уникненням кримінальної відповідальності за вчинені злочини.

Підозрюваний ОСОБА_3 , перебуваючи на волі, усвідомлюючи, що він підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, вчинить всі можливі від нього дії, які спрямовані на продаж рухомого та нерухомого майна, власником якого він є, з метою уникнення конфіскації вказаного майна та, відповідно, можливого покарання.

- ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_3 , з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення, може впливати на свідків у кримінальному провадженні, з метою спонукання до відмови від дачі показів чи зміни раніше наданих показів.

Підтвердженням цього є те, що підозрюваний ОСОБА_3 , користуючись контактами з Немирівською міською радою, його можливості та знайомства, вплив на оточення в силу займаної посади та соціального статусу, може особисто або опосередковано впливати на хід досудового розслідування, зокрема, тиснути на свідків у кримінальному провадженні, з метою зміни їх показань на свою користь як форма поза процесуальної протидії розслідування кримінального провадження, що матиме негативні наслідки для кримінального провадження, оскільки може вплинути на повноту чи достовірність показань свідків.

Оскільки на цей час досудове розслідування триває та всіх свідків, що підлягають допиту під час судового розгляду, не допитано, існують обставини, які вказують на те, що підозрюваний, через невстановлених осіб шляхом вмовляння, погроз або підкупу може чинити тиск на таких осіб з метою примушування до надання завідомо неправдивих показань.

При цьому слід ураховувати, згідно з кримінальним процесуальним законодавством, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на підставі показань, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Закон не дозволяє обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього їх отримання судом.

- наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вказує характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється підозрюваний ОСОБА_3 , а саме вчинення кримінальних правопорушень за попередньою змовою групою осіб після ретельної підготовки, із здійсненням низки тотожних цілеспрямованих дій упродовж тривалого часу, продуманістю таких дій, відкритий і цинічний характер злочинних дій.

Наявність вказаного ризику підтверджується тим, що фактично протиправну поведінку підозрюваних у кримінальному провадженні, яка мала місце систематичний характер достатньо тривалого часу, припинено лише у зв`язку з їх викриттям правоохоронних органів, самі масштаби організації та встановлена на даний час кількість епізодів злочинної діяльності вказують на те, що до вчинення цих кримінальних правопорушень залучена значна кількість осіб, які на даний час ще повністю не встановлені, а тому існування цього ризику не буде сприяти забезпечення швидкому, повному та неупередженому досудовому розслідуванню, з метою досягнення завдань кримінального провадження.

Крім того, стосовно підозрюваного ОСОБА_3 вже неодноразово різними органами досудового розслідування спрямовувались обвинувальні акти за аналогічними статтями КК України до судових установ, частина з яких наразі перебувають на розгляді.

Обставини, встановлені під час досудового розслідування, на думку слідчого, виправдовують застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави, так як враховуючи особливо великий розмір матеріальних збитків, завданих в результаті вчинення кримінального правопорушення, у сукупності з обґрунтованою підозрою та фактичними обставинами вчинення кримінального правопорушення, орган досудового розслідування приходить до висновку, що для досягнення цілей, визначених ст. 177 КПК України, відносно підозрюваного має бути застосований запобіжний захід у вигляді застави, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив задовольнити, зазначивши при цьому, що інші, більш м`які запобіжні заходи, не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Захисник та підозрюваний заперечили проти задоволення клопотання, посилаючись на необґрунтованість підозри, відсутність ризиків та незадовільний стан здоров`я підозрюваного. Просили відмовити в задоволенні клопотання або зменшити розмір застави.

Вивчивши клопотання, заслухавши пояснення учасників судового провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

03.09.2025 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцю с. Велика Киріївка Бершадського району Вінницької області, українцю, громадянину України, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 191 КК України.

Згідно з ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Частина 4 ст. 182 КПК України визначає що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, тому, виходячи з позиції ЄСПЛ, яка відображена, серед іншого, у рішеннях по справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, термін «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому, відповідно до рішень ЄСПЛ, зокрема, у справах «Броуган та інші проти Сполученого Королівства» від 29.11.1988 та «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 23.10.1994, факти, що підтверджують «обґрунтовану підозру», не повинні бути такого самого рівня, як факти, на яких має ґрунтуватись обвинувальний вирок чи навіть пред`явлення обвинувачення.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя, вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами, а саме:

- актом ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Немирівської міської ради № 11-30/6 від 04.11.2022 за період з 01.08.2016 по 31.07.2022, складеним спеціалістами Управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області;

- протоколом допиту свідка міського голови Немирівської міської ради ОСОБА_10 від 28.07.2025;

- висновком експертів Київського НДІСЕ та Вінницького відділення Київського НДІСЕ за результатами проведення комплексної судової будівельно-технічної експертизи, експертизи матеріалів, речовин та виробів та економічної експертизи № 1534/1535/24-21/7653/24-34 від 11.12.2024;

- висновком експерта Українського науково-дослідного інституту судових експертиз Служби безпеки України, а саме судової почеркознавчої експертизи № 316/1 від 02.07.2025, відповідно до якого підписи в договорах та актах по виконанню будівельних робіт на об`єктах, які досліджуються під час досудового розслідування, виконані ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_3 ;

- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та містяться в доданих до нього матеріалах, при цьому й зважує на те, що на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті.

Зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, а тому, з огляду на наведені у клопотанні слідчого обставини, у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, інкримінованих йому стороною обвинувачення.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

У відповідності до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Разом з тим, відповідно до положень частини третьої ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Так, вирішуючи питання про існування ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

У той же час, слідчий суддя у повній мірі не може погодитися з існуванням ризиків, які б давали підстави для застосування виняткового запобіжного заходу та про які зазначив слідчий у своєму клопотанні, що було підтримано прокурором у судовому засіданні з огляду на наступне.

Так, сторона обвинувачення зазначає про те, що підозрюваний може навмисно переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Про обґрунтованість даного ризику, на думку органу досудового розслідування, свідчить те, що підозрюваний усвідомлює тяжкість покарання, яка йому загрожує, що, згідно твердження сторони обвинувачення, повністю підтверджує ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Однак, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до вимог пунктів 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадків за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

При цьому, відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» від 23.02.2012, наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 08.07.2003 у справі №14-рп/2003 тяжкість злочину законом не визначається як обов`язкова підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту.

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення у справах «Бекчієв проти Молдови» від 04.10.2005, «Смірнови проти Російської Федерації» від 24.07.2003). Крім того, на користь звільнення свідчать відсутність судимостей, наявність постійного місця проживання, роботи, усталений спосіб життя, наявність утриманців, відсутність спроб ухилитися від правосуддя (рішення у справі «Пунцельт проти Чехії» від 25.04.2000). При цьому відсутність в особи роботи та сім`ї не є доказом того, що вона може схилиться до вчинення нових злочинів. Так само як і сама по собі відсутність постійного місця проживання не є доказом того, що особа зникне (рішення у справах «Пшевечерський проти Російської Федерації» від 24.05.2003, «Сулаоя проти Естонії» від 15.02.2005). Не може бути доказом можливої втечі особи і наявність кількох місць проживання (рішення у справі «Олександр Макаров проти Російської Федерації» від 12.03.2009).

При оцінці наявності даного ризику слідчий суддя враховує, що ОСОБА_3 з`явився за першою вимогою до слідчого судді для розгляду вказаного клопотання, при цьому стороною обвинувачення не надано належних, допустимих та достатній доказів на підтвердження того, що з моменту набуття ОСОБА_3 статусу підозрюваного у кримінальному провадженні вчинялись будь-які дії на ухилення від явки до органу досудового розслідування, з огляду на що, твердження сторони обвинувачення з приводу існування такого ризику є формальним та сумнівним, з урахуванням встановлених обставин, ґрунтується на припущеннях та не може свідчити про настільки високу ймовірність настання даного ризику, яка б слугувала підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу, на якому наполягає сторона обвинувачення.

Щодо наявності ризику незаконного впливу на свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, слід зазначити, що відповідно до практики ЄСПЛ - ризик тиску на свідка не можна визнати підставою для застосування запобіжного заходу без підтвердження вчинення вказаних дій під час досудового розслідування, оскільки це суперечитиме презумпції невинуватості, яка закріплена у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, Конституції України та Кримінального процесуального кодексу України.

Доказами на обґрунтування такого ризику можуть бути: - підтверджуючі документи, що підозрюваний вчиняв подібні дії у минулому, показання свідків, дані про особу, підтверджуючі його протиправну поведінку; - незаконний вплив на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні, що також підтверджується документально.

Однак, в ході судового розгляду таких обставин не встановлено.

Не достатньо покладатися лише на якусь абстрактну можливість, не підкріплену будь-якими доказами. Сторона обвинувачення не надала слідчому судді доказів на підтвердження наявності такого ризику. В позасудовому порядку а ні підозрюваний, а ні інші особи від його імені до них не зверталися з будь-яких питань.

Частиною 4 ст. 194 КПК України передбачено, що у разі, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами 5 та 6 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

За викладених обставин, вбачається, що клопотання не містить переконливого обґрунтування доводів сторони обвинувачення про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а відтак застосування запобіжного заходу у виді застави є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до його застосування.

Разом з цим, враховуючи викладене, а також тяжкість покарання за вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_3 , його вік, позитивні характеристики, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків, зважаючи на необхідність дотримання цілей та принципів кримінального провадження, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим, що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та частково доведено актуальність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Питання доведеності вини підозрюваного у скоєнні інкримінованих злочинів і правильності кваліфікації його дій, слідчим суддею під час розгляду зазначеного клопотання не вирішувалися, оскільки це є предметом дослідження досудового розслідування і судового розгляду справи по суті.

Керуючись статтями 132, 177-179, 182, 193, 194, 196, 309 , 395, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання залишити без задоволення.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, у межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001478, а саме до 03.11.2025 включно.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_3 виконувати процесуальні обов`язки, визначені частиною п`ятою ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за викликом;

- не відлучатись із Бершадського району Вінницької області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утриматися від спілкування з іншими підозрюваними у кримінальному провадженні та свідками;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідної установи Державної міграційної служби України свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну Обов`язок контролю за виконанням ухвали слідчого судді покладається на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1