Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/3111/25
номер провадження 1-кс/695/1134/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2025 рокум. Золотоноша

Слідчий суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000768 від 13.07.2025 року, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лихоліти Чорнобаївського району Черкаської області, громадянина України, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, із середньою освітою, працюючого трактористом у СТОВ «Лан» (с. Лихоліти), учасника АТО, інвалідом будь-якої групи, депутатом будь-якого рівня не є, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 звернувся до суду з погодженим прокурором Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_3 клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 .

Клопотання обґрунтоване наступним.

Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Черкаській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000768 від 13.07.2025 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України,-

Органами досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється в тому, що він 12.07.2025 року близько 21 год. 00 хв., керуючи автомобілем марки «Volkswagen Golf» реєстраційний номер НОМЕР_1 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком драгеру №4395 від 13.07.2025, відповідно до якого виявлено етиловий алкоголь в концентрації 0,20 г/дм3 (проміле), та рухаючись по вул. Прикордонна, с. Іркліїв Золотоніського району Черкаської області, в напрямку від с. Великі Канівці до с. Іркліїв Золотоніського району Черкаської області, навпроти будинку № 22, в порушення вимог п.п. «б» п. 2.3, п.п. «а» п. 2.9, п. 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, та, відповідно, не реагував на її зміну, під час руху на рівній ділянці автодороги, не вибрав в установлених межах безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не впорався з керуванням, внаслідок чого виїхав на зустрічну смугу руху, та за межі проїзної частини вліво відносно напрямку свого руху, де на лівому узбіччі допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , котрий рухався в зустрічному напрямку. В результаті наїзду пішохід загинув на місці пригоди, а водій зник з місця пригоди.

Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля «Volkswagen Golf» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , а саме: вимог п.п. «б» п. 2.3, п.п. «а» п. 2.9, п. 12.3 Правил дорожнього руху, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілого ОСОБА_7 .

Крім, цього ОСОБА_6 12.07.2025 близько 21 год. 00 хв., керуючи автомобілем «Volkswagen Golf» реєстраційний номер НОМЕР_1 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновоком драгеру №4395 від 13.07.2025, відповідно до якого виявлено етиловий алкоголь в концентрації 0,20 г/дм3 (проміле), та рухаючись по вул. Прикордонна, с. Іркліїв Золотоніського району Черкаської області, в напрямку від с. Великі Канівці до с. Іркліїв, Золотоніського району Черкаської області, навпроти будинку № 22, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , котрий рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого він отримав тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя, тим самим поставив його в небезпечний для життя стан, маючи можливість для надання допомоги ОСОБА_7 , не виконав свого громадянського обов`язку, що покладав на нього закон і загальновизнані норми моралі, не переконався, чи потребує потерпілий допомоги, не викликав карету швидкої допомоги, не відвіз потерпілого до найближчого лікувального закладу, а умисно залишив його у небезпеці, зникнувши з місця пригоди, тим самим порушивши вимоги п. 2.10. а), г) Правил дорожнього руху України. В подальшому ОСОБА_7 від отриманих внаслідок наїзду тілесних ушкоджень помер на місці пригоди. Вище вказані тілесні ушкодження отримані ОСОБА_7 , знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та настанням його смерті.

13.07.2025 слідчим відділом Золотоніського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області розпочато досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000768 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України та в цей же день в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні інкримінованого правопорушення затримано ОСОБА_6 .

13.07.2025 слідчим відділом Золотоніського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області розпочато досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000771 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України.

14.07.2025 матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні за № 0000771 від 13.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України об`єднано з матеріалами досудового розслідування № 0000768 від 13.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України та присвоєно єдиний реєстраційний номер № 0000768.

14.07.2025 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лихоліти, Чорнобаївського району Черкаської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, раніше не судимого, повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України.

Причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

-даними протоколу огляду місця події від 13.07.2025;

-висновком судово-медичної експертизи №05-8-02/194 від 14.07.2025;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 13.07.2025;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 13.07.2025;

-протоколом допиту ОСОБА_10 від 13.07.2025;

-протоколом огляду місця події від 13.07.2025;

-протоколом обшуку від 13.07.2025 із додатками;

-протоколом обшуку від 13.07.2025 із додатками;

-протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_6 від 13.07.2025;

-висновком судової експертизи технічного стану автомобіля № СЕ-19/124-25/10454-ІТ від 16.07.2025;

-висновком токсикологічної експертизи №05-3-08/1606 від 18.07.2025;

-іншими матеріалами кримінального провадження.

Тримісячний строк досудового розслідування в кримінальному провадженні закінчується 14.10.2025, але закінчити досудове розслідування у вказаний термін неможливо, оскільки у ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні необхідно провести значний об`єм процесуальних та слідчих (розшукових) дій, виконати які у тримісячний строк не представилося можливим з огляду на їх обсяг та специфіку, необхідність застосування спеціальних знань для їх проведення

Без проведення зазначених слідчих та процесуальних дій, які здійснити раніше було неможливо з об`єктивних причин, завершення досудового розслідування неможливо, оскільки згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження.

Обставинами, які перешкоджали проведенню зазначених слідчих (розшукових) та процесуальних дій раніше, є тривалість та складність проведення експертиз, а також неможливість призначення одних експертиз, без отримання висновків інших, що зумовлено методикою і певною послідовністю їх проведення. Крім того, проведення слідчого експерименту по обставинам дорожньо-транспортної пригоди потребує врахування висновку за результатами проведення транспортно-трасологічної експертизи, що на даний час перебуває на виконанні.

Вказані дії не могли бути здійснені та завершені в межах тримісячного строку, у зв`язку із складністю кримінального провадження, що зумовлено вчиненням ОСОБА_6 злочинів, передбачених ч. 3 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України, що є тяжким, унаслідок якого спричинено тяжкі тілесні ушкодження із небезпекою для життя потерпілому ОСОБА_7 , значним обсягом у зв`язку з цим слідчих, процесуальних дій.

Для судового розгляду результати вказаних слідчих та процесуальних дій матимуть значення доказів, які слугуватимуть на підтвердження протиправних дій ОСОБА_6 , пов`язаних із скоєнням злочинів, передбачених ч. 3 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України.

Додатковий строк, необхідний для отримання доказів причетності ОСОБА_6 до скоєння інкримінованих йому злочинів, та які будуть використані під час судового розгляду вказаного кримінального провадження.

Таким чином, з моменту повідомлення ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України, що є злочином, який відносяться до категорії тяжких, останній набув статусу підозрюваного та на нього покладено ряд обов`язків, передбачених ст. 42 та іншими положеннями КПК України.

08.10.2025 року строк досудового розслідування продовжено до п`яти місяців, тобто до 14.12.2025.

Підставою продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, а також відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовуються тим, що підозрюваний, усвідомлюючи свою вину та невідворотність покарання за вчинення інкримінованого йому злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років (тяжкий злочин), з прямою законодавчою забороною застосовувати ст. 75 КК України, може ухилятись від органів досудового розслідування та суду.

Враховуючи викладене, встановлені обставини кримінального провадження, а також тяжкість наслідків, спричинених даним злочином, особи підозрюваного, орган досудового розслідування вважає, що застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, а саме особистого зобов`язання, або домашнього арешту неможливо, оскільки такий запобіжний захід не забезпечить гарантій його належної процесуальної поведінки.

Особиста порука також не може бути застосована до підозрюваного, оскільки до органу досудового розслідування не надійшло звернень від осіб, які б заслуговували на довіру, про те, що вони можуть поручитись за підозрюваного.

За таких обставин слідчий за згодою з прокурором звернувся до суду з даним клопотанням, яким просив продовжити відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 10.12.2025 року не визначаючи розмір застави.

У судовому засіданні слідчий та прокурор наполягали на обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на обґрунтованість вказаних ризиків.

Захисник просив відмовити у задоволені клопотання слідчого та обрати його підзахисному запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання підозрюваного, а заявлені органом досудового розслідування ризики вважав такими, що не підтверджуються достатніми доказами для продовження строку найтяжчого запобіжного заходу, крім того, зазначив, що підозрюваний позитивно характеризується за місцем роботи, збитки, завдані кримінальним правопорушенням відшкодував, про що потерпіла надала заяву про відсутність претензій до підозрюваного.

Підозрюваний підтримав думку захисника, вказував, що має постійне місце проживання, зобов`язувався належно виконувати покладені на нього обов`язки, просив обрати такий запобіжний захід, щоб мати змогу допомагати потерпілим.

Вивчивши матеріали клопотання, заслухавши доводи прокурора, слідчого підозрюваного, та його захисника, слідчий суддя виходить з наступного висновку.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 ст. 177 КПК України.

При цьому слідчим суддею враховуються вимоги чинного кримінального процесуального законодавства та практика Європейського суду з прав людини, зокрема висновки викладені у рішеннях у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, де вказано, що під час розгляду клопотань на стадії досудового розслідування слідчий суддя має переконатись, що сукупність матеріалів на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри, що може переконати об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Виходячи з цього, під час розгляду клопотання слідчий суддя дійшов висновку, що на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_6 в цілому обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України, що, зокрема, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів.

Згідно зі ст.ст. 176, 177 КПК України законодавець дав вичерпний перелік загальних положень про запобіжні заходи та визначив мету і підстави їх застосування за наявності ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені частиною першою ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За п. 2, п. 4 та п. 5 ст. 178 цього Кодексу суд зобов`язаний оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини; наявність або відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною 6 та 8 статті 176 цього КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Оцінюючи заявлені у клопотанні ризики, слідчий суддя вважає, що останні доведені частково та вважає обґрунтованим заявлений ризик можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, адже, зокрема санкцією ч. 5 ст. 286-1 КК України, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років з прямою законодавчою забороною затосовувати ст. 75 КК України.

Також слідчим суддею враховано, що ОСОБА_6 за місцем роботи характеризується виключно позитивно, що стверджується характеристикою від 14.07.2025р. за №87, виданою директором СТОВ «Лан».

Тяжкість покарання є суттєвим елементом при оцінюванні наведених ризиків, зокрема щодо переховування та знищення не віднайдених речових доказів, однак не може розцінюватися як єдиний ризик, та враховується в сукупності із іншими обставинами, які характеризують особу підозрюваного.

Підозрюваний ОСОБА_6 не одружений, має постійне місце проживання та проживає за місцем своєї реєстрації, що вказує на наявність у нього тісних соціальних зв`язків, що може стримувати його від можливої втечі чи переховування від органів досудового розслідування.

Таким чином, з урахуванням наведених обставин щодо ризику можливого переховування від органу досудового розслідування слідчий суддя приходить до висновку, що останній ризик є наявним, однак останній не єдиний та з метою його запобігання можливо застосувати інший, більш м`який запобіжний захід.

Ризик тиску на свідків на початковому етапі слідства є вагомим на стадії досудового розслідування (справа Яжинський проти Польщі, рішення ЄСПЛ № 15479/02, від 4 жовтня 2005 року), оскільки на даний час слідством не встановлені всі можливі свідки та обставини даної події. Однак органи досудового розслідування не довели, що інші запобіжні заходи, що не пов`язані з позбавленням волі, не зможуть запобігти вказаному ризику, а ОСОБА_6 буде свідомо порушувати встановлені відносно нього обмеження з метою такого тиску на свідків чи потерпілого.

Також відсутні дані, що підозрюваний перешкоджав кримінальному провадженню іншим чином або йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, крім вище вказаних.

Відтак, ризики можливого вчинення іншого кримінального правопорушення чи запобігання спробам перешкоджанню іншим способом, про які вказано у клопотанні, належним чином не обґрунтовані, не підтверджуються доказами, а тому не враховуються слідчим суддею.

Положенням ч. 3 ст. 176 КПК України, встановлено, що слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Частиною 4 ст. 194 КПК України визначено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя вважає, що органами досудового слідства доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 цього Кодексу.

Однак належних доказів недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні матеріали справи не містять, а тому суд вважає, що достатнім запобіжним заходом для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного буде домашній арешт, і такий запобіжний захід буде достатнім, щоб забезпечити належну поведінку підозрюваного та запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, і виправданим з урахуванням ризиків, даних про особу підозрюваного та обставин встановлених слідчим суддею, які впливають на суспільний інтерес у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваного залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно із ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 199 цього Кодексу.

Разом з тим, у розумінні загальних вимог глави 10 КПК України, домашній арешт є заходом забезпечення кримінального провадження, а тому на даній стадії його дія обмежена строком досудового розслідування.

Враховуючи вищенаведене, наявність зазначених ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування.

На переконання слідчого судді, застосування більш м`якого запобіжного заходу, аніж цілодобовий домашній арешт буде недостатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та для запобігання реалізації ним встановлених ризиків.

На підставі ст.ст. 176, 177, 178, 183, 192-194, 205, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погодженого прокурором Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000768 від 13.07.2025 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України, - відмовити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на 2 місяці.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

1) прибувати до кабінету слідчого, прокурора, суду, за першою вимогою;

2) цілодобово не відлучатися з місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, крім випадків необхідності прибуття в укриття в разі оголошення повітряної тривоги на час воєнного стану;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

4) постійно носити електронний засіб контролю.

Строк дії ухвали - до 09 грудня 2025 року включно.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ, з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в його житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань. У разі невиконання ним зазначених вище обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали передати до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваної для виконання в частині застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня складення повного тексту ухвали суду.

Повний текст ухвали буде складено та оголошено 14 жовтня 2025 року о 16 год. 50 хв.

Слідчий суддя Золотоніського

міськрайонного суду ОСОБА_1