Справа № 991/386/26
Провадження № 1-кс/991/390/26
У Х В А Л А

30 січня 2026 року місто Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність детективів Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України (далі - детектив, УВК НАБУ), що полягала у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР),

у с т а н о в и в:

Суть питання, що вирішується, за чиєю ініціативою воно розглядається

1.На розгляд слідчого судді Вищого антикорупційного суду (далі - слідчий суддя, ВАКС) надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність, що полягала у невнесенні відомостей до ЄРДР.

2.Скарга обґрунтована тим, що відповідно до відомостей, зазначених у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поданої 30.03.2024 детективом НАБУ ОСОБА_4 до Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - НАЗК), останній, 19.12.2019 набув у власність автомобіль марки «Toyota Prado», 2010 року випуску за ціною 48 000 грн, що станом на 13.01.2026 еквівалентно 950 євро.

3.Заявник зазначав, що згідно із інформацією, розміщеною на вебсайті «AUTO.RIA.COM», вартість автомобіля марки «Toyota Prado», 2010 року випуску станом на 13.01.2026 становить від 1 100 000 грн до 2 000 000 грн, а станом на дату набуття цього транспортного засобу - 19.12.2019, за твердженням заявника, могла становити більше 35 000 євро.

4.Окрім цього, заявник покликався на те, що детектив НАБУ ОСОБА_4 у 2024 році, з метою подальшого відчуження автомобіля за ринковою вартістю та отримання реального прибутку від продажу цього автомобіля, подарував його своєму родичу.

5. Отже, на переконання заявника, детективом НАБУ ОСОБА_4 не відображено у декларації відомості про отримані кошти, що за своїм розміром та походженням можуть свідчити про наявність необґрунтованого доходу за 2019 рік у розмірі 105 200 грн.

6. Відповідно до відомостей, зазначених у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поданій 31.03.2020 за 2019 рік, ОСОБА_4 задекларував дохід у розмірі 196 605 грн, отриманий від Головного управління Національної поліції України у Вінницькій області (далі - ГУНП у Вінницькій області). Окрім цього, дружина ОСОБА_4 задекларувала дохід у розмірі 118 631 грн, отриманий від Територіального управління Державної судової адміністрації у Вінницькій області. Тобто сукупний дохід сім`ї ОСОБА_4 за 2019 рік становив 315 326 грн.

7.Окрім цього, згідно із поданою 28.12.2019 декларацією, ОСОБА_4 зазначив відомості про набуття у власність транспортного засобу марки «Toyota Prado», 2010 року виписку, вказавши його вартість у розмірі 48 000 грн, придбаного у ОСОБА_5 . Водночас заявник звертав увагу на те, що зазначена ОСОБА_4 сума визначена як вартість транспортного засобу відповідно до останньої грошової оцінки.

8.Також у декларації, поданій 07.12.2019 за майновий стан у 2018 році, ОСОБА_4 зазначив перебування у його власності транспортного засобу марки

«Kia Sorento», 2008 року випуску, який, за вказаними у декларації відомостями, придбано 14.08.2008 за 48 000 грн.

9.Заявник звертав увагу на те, що саме за рахунок коштів, отриманих від відчуження транспортного засобу «Kia Sorento», ОСОБА_4 було придбано автомобіль «Toyota Prado», 2010 року випуску за ціною 48000 грн.

10.Водночас заявник покликався на те, що відповідно до відкритих джерел у мережі Інтернет, ринкова вартість автомобіля марки «Kia Sorento» станом на 13.01.2026 року становить не менше 10 000 євро, що еквівалентно близько 500000 грн. 3 урахуванням динаміки ринку транспортних засобів, орієнтовна ринкова вартість такого автомобіля на дату набуття у 2019 році могла становити 20 000 євро. Однак детектив ОСОБА_4 , у поданій 07.04.2020 декларації за 2019 рік, зазначив суму відчуження автомобіля

«Kia Sorento» у розмірі 48 000 грн, вказавши покупця - ОСОБА_6 .

11.Водночас реальна вартість транспортного засобу марки «Kia Sorento», 2008 року випуску на момент його відчуження могла становити близько 20 000 євро, що істотно перевищує задекларовану вартість у розмірі 1 000 євро (48 000 грн).

12.Отже, на переконання заявника, різниця між імовірною ринковою вартістю транспортного засобу та задекларованою ціною його відчуження становить близько 19 000 євро, що може свідчити про приховування частини доходу, отриманого від такої операції.

13.З огляду на це, заявник вважав, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 368 Кримінального кодексу України (далі - КК).

14.Заявник стверджував, що наразі відомості, викладені ним у заяві про вчинення кримінального правопорушення, уповноваженими особами УВК НАБУ до ЄРДР не внесені. З огляду на це, просив зобов`язати уповноважених осіб УВК НАБУ внести до ЄРДР відомості за його заявою та розпочати досудове розслідування.

Позиція учасників у судовому засіданні

15.У судове засідання заявник ОСОБА_3 не з`явився, однак до його початку надіслав до суду заяву, у якій просив здійснювати розгляд скарги за його відсутності.

16.Представник УВК НАБУ у судове засідання не з?явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи. Проте від детектива УВК НАБУ ОСОБА_7 до суду надійшли копії матеріалів розгляду заяви ОСОБА_3 від 13.01.2026, а саме: (1) відповідь заступника керівника УВК НАБУ ОСОБА_8 від 28.01.2026 за вх. № 131-294/3244, адресована ОСОБА_3 ; (2) довідка про результати спеціальної перевірки відомостей щодо детектива НАБУ ОСОБА_4 ; (4) результати спеціальної перевірки щодо достовірності відомостей, зазначених особою у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік;

(4) лист заступника голови НАЗК ОСОБА_9 від 08.12.2021 за вх. № 49-01/87319-21, адресований НАБУ щодо інформації про результати спеціальної перевірки ОСОБА_4 .

17.Відповідно до ст. 306 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) відсутність детектива не є перешкодою для розгляду скарги.

18.Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК у зв`язку з неприбуттям у судове засідання всіх осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалося.

Установлені слідчим суддею обставини, мотиви, з огляду на які постановлено цю ухвалу та положення закону, якими керувався слідчий суддя

19.13.01.2026 ОСОБА_3 звернувся до УВК НАБУ із заявою, в якій зазначив обставини, про які йдеться в пунктах 2-13 цієї ухвали.

20.Як стверджує заявник, станом на день звернення до суду зі скаргою, викладені відомості у його заяві про вчинення кримінальних правопорушень, уповноваженою особою УВК НАБУ до ЄРДР не внесені.

21.Згідно із ч. 1 ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, зокрема слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

22.Пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК передбачено, що на досудовому провадженні, серед іншого, може бути оскаржена бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

23.Слідчий невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР (частини 1, 2 ст. 214 КПК).

24.Згідно із пунктами 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК до ЄРДР вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

25.Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

26.У постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 16.05.2019 у справі № 761/20985/18 висловлено правову позицію, згідно із якою «...положеннями ст. 3 КПК визначено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин...».

27.Отже, на підставі вищенаведеного, слідчий суддя дійшов висновку про те, що внесенню відомостей до ЄРДР має передувати перевірка, здійснювана, зокрема, слідчим на підставі поданої заяви наявності обставин, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, про яке йдеться у заяві, а також підстав для внесення відомостей до ЄРДР. Адже реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення. Унесення до ЄРДР короткого викладу обставин, які вказують на наявні в діянні ознаки складу злочину, з одного боку, підтверджує обґрунтованість початку досудового розслідування, а з іншого - захищає особу від необґрунтованого кримінального переслідування.

28.Слідчий суддя вважає, що для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Ці обставини можуть бути неповними (через недостатню обізнаність заявника, неочевидність вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але водночас достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті Кримінального кодексу України).

29.Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

30.Крім цього, Велика Палата Верховного Суду у постановах від 30.01.2019 у справі № 818/1526/18 та від 24.04.2019 у справі № 818/15/18 зауважила, що у межах процедури за правилами п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

31.Відповідно до частин 4, 5 ст. 214 КПК слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. До ЄРДР вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела. З огляду на ст. 214 КПК, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

32.Системний аналіз положень кримінального процесуального закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення. Такими відомостями є об`єктивні дані, що дійсно свідчать про наявність ознак злочину, зокрема відомості про конкретну подію, її час, місце, спосіб та інші істотні обставини. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до ЄРДР. До того ж, законодавцем розмежовано поняття внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР відповідно до положень ч. 1 ст. 214 КПК та прийняття і реєстрації відповідних заяв, про що йдеться у ч. 4 ст. 214 КПК.

33.Зі змісту заяви ОСОБА_3 вбачається, що наведені заявником обставини фактично стосуються можливого відображення детективом НАБУ ОСОБА_4 недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік.

34.Водночас відомості за заявою ОСОБА_3 за викладеними у ній обставинами до ЄРДР внесені не були, що підтверджується, зокрема листом УВК НАБУ від 28.01.2026, вих. № 131-294/3244 за підписом заступника керівника УВК НАБУ ОСОБА_10 .

35.Зі змісту цього листа вбачається, що обставини, викладені заявником у заяві про вчинення кримінального правопорушення, на переконання органу досудового розслідування, можуть бути кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК, оскільки стосуються декларування за 2019 рік. Водночас керівник УВК НАБУ ОСОБА_11 зазначав, що рішенням Конституційного Суду України від 27.10.2020 № 13-р/2020 зазначену статтю КК визнано такою, що не відповідає Конституції України, у зв`язку із чим вона втратила чинність з дня ухвалення цього рішення. З огляду на викладене, орган досудового розслідування дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

36.Оцінюючи викладені обставини, слідчий суддя дійшов таких висновків.

37.За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

38.Водночас згідно із ч. 1 ст. 5 КК закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності. У поєднанні з приписами ч. 1 ст. 58 Конституції України (далі - КУ) це означає, що припинення чинності кримінально-правової норми унеможливлює її застосування як до діянь, вчинених після втрати нею чинності, так і до діянь, вчинених до цього, якщо така втрата чинності має наслідком скасування злочинності відповідного діяння.

39.На переконання слідчого судді, визнанням певної норми неконституційною орган конституційної юрисдикції констатує те, що така норма весь період своєї дії (від моменту її запровадження до моменту втрати чинності) не відповідала Конституції України, порушувала вимоги верховенства права та юридичної визначеності, а також могла призводити до необґрунтованого обмеження прав людини і громадянина. Офіційна констатація неконституційності анулює юридичну силу відповідної норми і за своїм змістом є рівнозначною її виключенню законом.

40.Водночас діяння, що є злочинами та, відповідальність за них, відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 92 КУ, визначаються виключно законами України.

41.Згідно із ч. 3 ст. 3 КК кримінальна протиправність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки цим Кодексом.

42.Отже, лише чинна норма Кримінального кодексу України може встановлювати, що певне діяння є злочином, та передбачати кримінальну відповідальність за його вчинення. Водночас за відсутності такої норми відповідне діяння не може визнаватися злочином незалежно від його фактичних ознак чи оцінки заявника.

43.Підставою кримінальної відповідальності згідно із ч. 1 ст. 2 КК є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом. Тобто кримінальна відповідальність можлива лише за умови, що діяння охоплюється диспозицією чинної норми КК і містить усі елементи складу кримінального правопорушення.

44.Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення. Ключовим є те, що діяння має бути передбачене цим Кодексом, а у разі втрати чинності нормою, яка його криміналізує, таке діяння перестає відповідати ознакам кримінального правопорушення.

45.Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12 дійшла правового висновку, що «особу може бути піддано кримінальному переслідуванню виключно за діяння, яке визнано злочином за нормами КК, тоді як втрата чинності нормою Особливої частини КК означає, що передбачені нею дії або бездіяльність вже не містять ознак діяння, за яке цим Кодексом установлювалася кримінальна відповідальність. Офіційна констатація невідповідності правової норми Конституції України анулює її юридичну силу, що за змістом є рівнозначним виключенню такої норми на законодавчому рівні. Тому дія чи бездіяльність перестають вважатися злочином, як на підставі закону про скасування кримінальної відповідальності, так і у зв`язку з прийняттям Конституційним Судом України рішення про неконституційність норми КК, що встановлювала цю відповідальність (пункти 19, 24, 26 постанови).

46.Рішенням Конституційного Суду України від 27.10.2020 № 13-р/2020 ст. 366-1 КК, яка встановлювала кримінальну відповідальність за декларування недостовірних відомостей, визнано такою, що не відповідає Конституції України, із встановленням строку втрати нею чинності. Після спливу цього строку зазначена стаття втратила чинність, а отже, діяння, які раніше охоплювалися її диспозицією, зокрема декларування недостовірних відомостей за 2019 рік, перестали містити склад кримінального правопорушення, передбаченого КК.

47.За таких умов, на момент звернення ОСОБА_3 із заявою про вчинення кримінального правопорушення та розгляду цієї скарги, кримінальна відповідальність за діяння, передбачене статтею 366-1 КК, відсутня, а викладені у його заяві обставини не утворюють складу кримінального правопорушення, передбаченого КК.

48.Ураховуючи наведене, слідчий суддя дійшов висновку, що обставини, викладені у заяві ОСОБА_3 , об`єктивно не можуть розцінюватися як такі, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення у розумінні ст. 214 КПК, позаяк відсутня чинна норма КК, яка б криміналізувала описане заявником діяння.

49.Отже, на переконання слідчого судді, у детективів УВК НАБУ відсутні правові підстави для внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Окрім цього, слідчий суддя звертає увагу на те, що доводи заявника щодо можливого недостовірного декларування іншого майна, зокрема нерухомості, не можуть бути предметом оцінки у межах розгляду цієї скарги, оскільки заява ОСОБА_3 та предмет оскарження стосуються виключно можливого недостовірного декларування транспортних засобів, а розширення предмета скарги на стадії її розгляду суперечитиме вимогам кримінального процесуального закону щодо визначеності предмета оскарження.

50.З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що підстави для внесення відомостей за заявою ОСОБА_3 відсутні, а тому у задоволенні скарги належить відмовити.

Ураховуючи вищевикладене, керуючись статями 304-307, 369-372, 379 КПК, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність детективів Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України, що полягала у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ОСОБА_12