Провадження №1-кп/748/276/25
Єдиний унікальний№ 748/1756/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі :

головуючої судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 04 травня 2025 року за №0001335 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, Чернігівської області, громадянина України, неодруженого, освіта середня, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України,

з участю прокурора: ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ :

У провадженні Чернігівського районного суду Чернігівської області знаходиться кримінальне провадження №0001335 від 04 травня 2025 про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

26.05.2025 року між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_3 укладено угоду про примирення, згідно якої вони погодили формулювання обвинувачення та кваліфікацію дій ОСОБА_3 за ч.1 ст.289 КК України, а також розмір матеріальної, яка відшкодована у повному обсязі, шляхом повернення потерпілому мотоциклу марки «Alpha», та моральної шкоди, яка мала бути відшкодована протягом 30 днів, з дати підписання цієї угоди і на час судового розгляду відшкодована добровільно у повному обсязі.

В судовому засіданні потерпілий та обвинувачений просили затвердити укладену між підозрюваним та потерпілим угоду про примирення.

Прокурор не заперечував проти затвердження угоди про примирення.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, потерпілого, перевіривши матеріали кримінального провадження та всі обставини укладення угоди про примирення, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Згідно з ч. 5 ст. 469 КПК України укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до ч. 1 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді).

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.

Згідно зіст. 471 КПК України, в угоді про примирення визначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, строк її відшкодування чи перелік дій, не пов`язаних з відшкодуванням шкоди, які підозрюваний чи обвинувачений зобов`язані вчинити на користь потерпілого, строк їх вчинення, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення або на призначення покарання та звільнення його від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбаченістаттею 473 цього кодексу, наслідки невиконання угоди.

Відповідно доч.7ст.474КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженніугоди,якщо:1)умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2)умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3)умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Розглядаючи питання про можливість затвердження угоди про примирення, судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України,.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.289 КК України, є нетяжким злочином, що свідчить про можливість укладення угоди про примирення у кримінальних провадженнях такої категорії.

Санкція ч.1 ст. 289 КК України, передбачає міру покарання виді у обмеженням волі на строк від трьох до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Натомість, в угоді про примирення сторони погодились на призначення ОСОБА_3 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України у вигляді обмеження волі на строк два роки та передбачено звільнення його від його відбування з випробуванням

У п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 грудня 2015 року № 13 "Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод" йдеться про те, що домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних засад призначення покарання, а у п. 21 зазначено, що вирок, яким затверджено угоду, має відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків, визначеним ст. 374 КПК, із урахуванням особливостей, передбачених ст. 475 КПК.

Статтею 2 КПК України визначено, що одними із завдань кримінального провадження є захист суспільства та держави від кримінальних правопорушень, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Верховним судом сформовано правову позицію щодо умов призначення більш м`якого покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин (ст. 69 КК), яка викладена, зокрема у постанові Верховного суду від 18.10.2022 у справі № 161/19745/20.

Вказаною позицією означено, що в частині правильності застосування ст. 69 КК, Суд зазначає, що частина 1 цього положення надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину». Таке формулювання призводить до висновку, що застосування ст. 69 КК можливе, якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони (1) можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 ст. 66 КК України, і (2) істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Однією з обов`язкових умов для застосування до винної особи положень ст.69 КК України є наявність декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання.

Також для застосування положень ст.69 КК України повинні бути встановлені виключніобставини, що істотно знижують ступінь тяжкості саме вчиненого кримінального правопорушення. У кожному випадку факт зниження ступеня тяжкості кримінального правопорушення повинен оцінюватися з урахуванням індивідуальних особливостей конкретного кримінального провадження.

Суд зауважує, що істотні для кримінального провадження обставини та обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення не є тотожними поняттями, адже в останньому випадку необхідно враховувати наявність зв`язку між пом`якшуючими обставинами і метою та/або мотивами злочину, роллю, яку виконувала особа, , її поведінкою під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватця. Також необхідно встановити, що відповідні пом`якшуючі обставини істотно знизили тяжкість вчиненого злочину. Обставини (сукупність обставин), які пом`якшують покарання, повинні бути не лише формальними, а маютьстосуватися конкретних ознак складу кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа , а також обставин його вчинення, безпосередньо впливаючи на суспільну небезпеку кримінального правопорушення, та/або особи, яка його вчинила.

Відомостей про застосування ст 69 КК України розділ 6 угоди не містить, як не містить і переліку обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину

Зі змісту зазначених вище положень вбачається, що домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи зазначені в угоді обставини, суд вважає, що узгоджене сторонами покарання не відповідає вимогам ст. 65 КК України.За вказаних обставин умови угоди суперечать вимогам Кримінального кодексу України, не відповідають інтересам суспільства, що є підставою для відмови в затвердженні угоди про примирення, відповідно до вимог п. 2 ч.7 ст.474 КПК України.

Враховуючи положення ст. 474 КПК України судове провадження продовжується у загальному порядку.

Також суд роз`яснює, що повторне звернення з угодою з тим самим підозрюваним, обвинуваченим в одному кримінальному провадженні допускається одноразово у разі усунення підстав, на основі яких суд відмовив у затвердженні такої угоди. У разі повторної відмови судом у затвердженні угоди наступне звернення з угодою з тим самим підозрюваним, обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні не допускається. (ч .8 ст. 474 КПК України).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.314, 474 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити в затвердженні угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 04 травня 2025 року за №0001335.

Судове провадження продовжити у загальному порядку.

Призначити підготовче судове засідання на 09 жовтня 2025 року об 14 год 00 хв.

В підготовче судове засідання викликати учасників судового провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1