Справа № 331/4908/25
Провадження № 1-кс/331/2307/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2025 року місто Запоріжжя

Слідчий суддя Олександрівського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участі: слідчого ОСОБА_3 , заявника ОСОБА_4 , представника заявника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 від 16.12.2025 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_4 про залучення в якості потерпілого по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000747 від 20.08.2025 року,

ВСТАНОВИВ:

До Олександрівського районного суду міста Запоріжжя надійшла скарга адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 від 16.12.2025 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_4 про залучення в якості потерпілого по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000747 від 20.08.2025 року.

В обґрунтування скарги зазначено, що в провадженні відділу поліції № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000747 від 20.08.2025, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

05.12.2025 ОСОБА_4 подав через канцелярію ГУНП в Запорізькій області клопотання про залучення його, як потерпілого у кримінальному провадженні № 0000747 від 20.08.2025.

16.12.2025 слідча направила на електронну пошту представника ОСОБА_4 постанову від 16.12.2025, якою відмовила останньому у визнанні його потерпілим в межах даного кримінального провадження.

Вказане рішення вважає незаконним та необ`єктивним, посилаючись на те, що слідчою свідомо проігноровано факт спричинення ОСОБА_4 моральної та майнової шкоди з огляду на наступне.

Приблизно у лютому-березні 2024 року ОСОБА_4 отримав пропозицію від громадянина ОСОБА_7 , з яким він був малознайомим та знав як людину яка займається ріелторськими послугами, на придбання квартири в центрі міста Запоріжжя на проспекті по низькій ціні.

ОСОБА_7 пояснив ОСОБА_4 , що продається квартира за адресою: АДРЕСА_1 , також показав на своєму телефоні фотографії цієї квартири. ОСОБА_4 зацікавила ця пропозиція, а тому він попросив ОСОБА_7 показати йому вказану квартиру. ОСОБА_7 запевнив ОСОБА_4 , що фотографії відповідають дійсності і він знає її власника. Також наголосив, що продаж квартири буде відбуватись через нотаріуса, тому ризиків не має взагалі. Також ОСОБА_7 повідомив, що вартість квартири складає 1122856,00 грн.

Через певний проміжок часу ОСОБА_4 зв`язався з ОСОБА_7 та повідомив йому, що погоджується придбати квартиру. ОСОБА_7 повідомив, щоб ОСОБА_4 готував свої документи для укладання договору, також ОСОБА_7 попросив ОСОБА_4 надати йому фотокопії паспортних даних та ІПН двох своїх надійних знайомих, на яких будуть виписані «генеральні» довіреності, та які зможу бути присутніми при укладанні угоди (власники квартири знаходяться за кордоном та в різних країнах, вони зроблять довіреності на знайомих ОСОБА_4 , щоб ті були представниками, та вже як представники від імені власників вони відчужили квартиру). Також ОСОБА_7 повідомив, що грошові кошти за придбану квартиру треба буде віддати йому перед укладання угоди, щоб він їх передав власникам.

Пізніше, ОСОБА_4 попросив своїх знайомих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 бути представниками власників квартири та надати фотокопії своїх документів, на що вони погодились. Фотокопії документів ОСОБА_4 скинув ОСОБА_10 у месенджері «Telegram».

В подальшому, ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_4 , що йому вже прийшли довіреності на ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , тому можна укладати угоду по придбанню квартири. Угоду було погоджено укладати 21.03.2024 у приватного нотаріуса ОСОБА_13 . Довіреності ОСОБА_4 вручив особисто ОСОБА_10 разом з іншими документами, необхідними для укладання угоди 21.03.2024.

21.03.2024, приблизно в першу половину дня, за попередньою домовленістю, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_12 та ОСОБА_11 прибули до ресторану «Bull.Butcher & Wine», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Сюди ж приїхав і ОСОБА_7 , який привіз із собою документи для укладання угоди та вже надруковану розписку про отримання ним від ОСОБА_4 грошових коштів у розмірі 1122856,00 грн. ОСОБА_4 передав йому грошові кошти у розмірі 1122856,00 грн., після чого ОСОБА_7 підписав та передав ОСОБА_4 розписку, як підтвердження факту отримання грошових коштів. Також надав йому інші документи для угоди (довіреності тощо).

Після цього ОСОБА_4 , разом із ОСОБА_12 та ОСОБА_11 пішли до нотаріуса ОСОБА_13 , яка знаходилась неподалік. ОСОБА_7 не захотів йти до нотаріуса, пояснюючи наявними справами в іншому місці. Нотаріус перевірила всі документи та реєстри, після чого був укладений договір про купівлю-продаж цієї квартири. Одразу після підписання договору ОСОБА_4 зателефонував ОСОБА_10 та повідомив про це, також запитав коли можна отримати ключі від квартири, на що ОСОБА_10 сказав, що треба почекати певний час, коли ключі від квартири прибудуть до Запоріжжя.

Через деякий час ОСОБА_4 , так і не отримавши ключі від квартири, вирішив нагадати ОСОБА_7 про себе, однак не зміг знайти у месенджері «Telegram» його контакту. Пізніше ОСОБА_4 зрозумів, що акаунт у месенджері ОСОБА_7 був видалений як і все листування з ним. ОСОБА_4 намагався знайти ОСОБА_7 в інший спосіб, але це не вдалось.

В подальшому ОСОБА_4 вирішив замінити ключі в квартирі та пішов подивитись який там стоїть замок. Проте, коли він прийшов до квартири, то побачив, що в квартирі горить світло. ОСОБА_4 запитав у сусідів, чи проживає хтось в квартирі АДРЕСА_3 , на що йому повідомили, що там живе чоловік. В цей момент ОСОБА_4 зрозумів, що ОСОБА_7 ввів його в оману та заволодів його грошовими коштами, у розмірі 1122856,00 грн.

Пізніше ОСОБА_4 стало відомо про те, що довіреність на ОСОБА_12 була підроблена, як і деякі інші документи, на підставі яких укладалась угода про купівлю-продаж квартири.

Таким чином, ОСОБА_7 , шляхом обману, з використанням підроблений документів, заволодів грошовими коштами в розмірі 1122856,00 грн., які належать ОСОБА_4 ..

Приймаючи оскаржуване рішення, слідча незаконно проігнорувала факт передачі грошових коштів у розмірі 1122856,00 грн., оскільки це і є сума матеріальної шкоди, спричиненої потерпілому та фактично є предметом злочину.

Крім того, залишилось поза увагою наявність моральної шкоди, яка також є окремою підставою для визнання потерпілим.

З огляду на викладене, захисник наголошує на тому, що ОСОБА_4 була спричинена майнова та моральна шкода внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а тому він має бути визнаний потерпілим.

Адвокат вважає, що слідча умисно ігнорує вказані обставини та навмисно відмовляє у визнанні ОСОБА_4 , тому просить вказану постанову скасувати.

Заявник ОСОБА_4 та його представник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні вказану скаргу підтримали за викладеними вище мотивами та обґрунтуванням, просили її задовольнити.

В судовому засіданні слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 в задоволенні вказаної скарги просив відмовити, посилаючись на відсутність правових підстав для визнання ОСОБА_4 потерпілим у вказаному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя, вивчивши доводи, наведені в скарзі та додані до неї документи, вислухавши пояснення заявника, його представника та слідчого, дійшов наступного висновку.

Згідно зі ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до ч. 1 ст. 306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень Глави 26.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні слідчого відділення ВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000747 від 20.08.2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

05.12.2025 року ОСОБА_4 звернувся до СУ ГУНП в Запорізькій області із заявою, в якій просив визнати його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000747 від 20.08.2025 року.

Постановою слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 від 16.12.2025 року в задоволенні вказаної заяви ОСОБА_4 було відмовлено.

Перевіряючи доводи заявника на предмет необґрунтованості рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим, слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У відповідності до ч. 1 ст. 40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Як встановлено ч. 3 ст. 220 КПК України, про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

У відповідності до вимог ст. 110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

При цьому зміст мотивувальної частини постанови слідчого, дізнавача, прокурора повинен містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

В обґрунтування прийняття вказаної постанови слідчим зазначено про відсутність очевидних та достатніх підстав, передбачених ст. 55 КПК України для залучення ОСОБА_4 в якості потерпілого по кримінальному провадженню № 0000747 від 20.08.2025 року.

Разом з тим, як слідує з матеріалів кримінального провадження слідчим при прийнятті постанови від 16.12.2025 року, не з`ясовано та не встановлено об`єктивних перешкод у визнанні заявника потерпілою особою, в порядку ст. 40, ст. 110 та ст. 220 КПК України неналежним чином розглянута заява заявника та винесено немотивовану постанову, чим порушено вимоги ст. 9 КПК України.

Виходячи зі змісту ст. 3 Конституції України, завдань кримінального провадження, що визначені ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження єзахист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Таким чином, з урахуванням встановленої невідповідності закону оскаржуваної постанови слідчого про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000747 від 20.08.2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, слідчий суддя вважає за необхідне скасувати вказану постанову, як таку, що прийнята без дотримання вимог закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального правопорушення, а також належної її обґрунтованості, з урахуванням чого слідчим прийнято немотивоване рішення про відмову у визнанні потерпілим.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 7, 9, 24, 110, 303, 306-309, 372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 від 16.12.2025 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_4 про залучення в якості потерпілого по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000747 від 20.08.2025 року задовольнити.

Скасувати постанову слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 від 16.12.2025 року, якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_4 про залучення його в якості потерпілого у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000747 від 20.08.2025.

Ухвала в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1