ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/2523/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" вересня 2025 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділу Дарницького УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_5 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0003216 від 27 серпня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 121 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

Слідча СВ Дарницького УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_5 за погодженням з процесуальним керівником - прокурором Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 звернулася до слідчого суді з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0003216 від 27 серпня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 121 Кримінального кодексу України.

Як зазначає слідча, досудовим розслідуванням у цьому кримінальному провадженні встановлено, що 27 серпня 2025 року приблизно о 18 години 00 хвилин ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 перебували за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , де вживали алкогольні напої.

Під час спілкування між ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 виник словесний конфлікт на побутовому підґрунті, до якого також долучився ОСОБА_4 .

В ході вказаного конфлікту ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючись раптово виниклим умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, взявши до рук розкладний ніж туристично-побутового призначення, наніс ОСОБА_6 один удар в область внутрішньої поверхні правого стегна, спричинивши тяжке тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення внутрішньої поверхні правого стегна в середній третині з ушкодженням вени.

Від отриманого тілесного ушкодження, в результаті крововтрати потерпілий ОСОБА_6 помер.

Як вказує слідча, 27 серпня 2025 року було проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого було виявлено та вилучено: предмет схожий на розкладний ніж.

Також 27 серпня 2025 року за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та проведено особистий обшук останнього, під час якого було виявлено та вилучено футболку чорного кольору; шорти сірого кольору та ремінь зеленого кольору.

Постановою слідчого вилучені речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Беручи до уваги, що вилучені речі зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, слідча звернулася до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на це майно.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання та просив його задовольнити, підозрюваний не заперечував проти арешту цього майна.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст.131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є, зокрема, запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення та відчуження.

Частиною 2 статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Описана у клопотанні фабула у сукупності з наданими слідчим матеріалами кримінального провадження, доданими до клопотання, на даному етапі провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 121 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Як передбачено ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частинами першою, другою статті 168 КПК України визначено, що тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208, 298-2 цього Кодексу.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що вилучені під час проведення огляду місця події та затримання і особистого обшуку підозрюваного предмет схожий на розкладний ніж, футболка чорного кольору, шорти сірого кольору та ремінь зеленого кольору відповідають критеріям, передбаченим частиною 1 статті 98 КПК України, оскільки могли бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення та зберегти на собі його сліди.

Постановою слідчого СВ Дарницького УП ГКНП у м. Києві ОСОБА_5 від 28 серпня 2025 року зазначене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Враховуючи наявність достатніх підстав вважати, що мало місце вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 121 КК України, вказане вище майно, яке вилучене під час огляду місця події та особистого обшуку, відповідає критеріям речових доказів, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки могло бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення та зберегти на собі його сліди, враховуючи правову підставу для арешту майна, а також з метою об`єктивного всебічного досудового розслідування та необхідності встановлення обставин скоєння злочину, слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим доведено необхідність арешту вказаного майна, оскільки воно має значення речових доказів у даному кримінальному провадженні з метою їх збереження.

За таких обставин клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173, 309 КПК України

УХВАЛИВ:

1. Клопотання слідчого задовольнити.

2. Накласти арешт на майно, яке було вилучене під час проведення 27 серпня 2025 року огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , та особистого обшуку, а саме: предмет схожий на розкладний ніж, який було поміщено до паперового конверту та опломбовано пломбою «NPU-1101508»; футболку чорного кольору, яку поміщено до паперового конверту та опломбовано пломбою «NPU-0487493»; шорти сірого кольору та ремінь зеленого кольору, які поміщено до паперового конверту та опломбовано пломбою «NPU-0487494».

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1