Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/1025/25
Провадження № 1-кп/382/112/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2025 року м. Яготин

Яготинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, у кримінальне провадження № 0000017, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.06.2014, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Атюші Коропського району Чернігівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , маючого на утриманні малолітню доньку ОСОБА_6 , офіційно не працевлаштованого, одруженого, раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 365 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

ВСТАНОВИВ:

20.05.2025 року до Яготинського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 365 КК України.

Ухвалою від 21.05.2025 року призначено підготовче судове засідання та ухвалою від 29.05.2025 року призначено судовий розгляд у даному кримінальному провадженні. Судові засідання неодноразово відкладалися за клопотаннями учасників справи.

До суду від обвинуваченого надійшло клопотання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності (п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України) та закриття кримінального провадження (п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України). Клопотання обґрунтовано тим, що cтороною обвинувачення зазначається, що ОСОБА_4 21 липня 2010 року, спільно з іншими особами вчинив дії, які кваліфіковано за ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 189. ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 365 КК України. Згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 був оголошений у розшук у зв?язку з ухиленням від суду та не встановленням його місця знаходження. Згідно санкції ч. 2 ст. 127 України - передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років. Згідно санкції ч. 2 ст. 189 КК України - передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років. Згідно санкції ч. 2 ст. 365 КК України - передбачено покарання у виді позбавлення волі від трьох до восьми років. Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України - тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років. Отже кримінальні правопорушення, які інкриміновані ОСОБА_4 відносяться до категорії тяжких злочинів. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України - особа, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: десять років - у разі вчинення тяжкого злочину. Відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України - перебіг давності зупиняться, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках строк давності відновлюється з дня з?явлення такої особи із зізнанням або її затримання... У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п?ятнадцять років. Строк у п?ятнадцять років, після вчинення ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень сплив 21 липня 2025 року. Відповідно до ч. 2 ст. 44 КК України - звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 286 КПК України - звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути подане клопотання.

Захисник обвинуваченого підтримав подане клопотання, просив задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні зазначила, що є правові підстави для закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з чим сторона обвинувачення не заперечує проти даного клопотання. Також прокурор подала заяву потерпілого ОСОБА_8 , в якій зазначено, що останній не заперечує проти звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності; розгляд просить проводити у його відсутність. Крім цього прокурор зазначила, що потерпіла ОСОБА_9 в телефонній розмові повідомила прокурора, що вона не заперечує проти закриття кримінального провадження; на даний час вона перебуває за кордоном. Також потерпілі були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у встановлений законом спосіб.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження та дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

При цьому звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України є безумовним, оскільки приводом для нього є саме закінчення передбачених законом України про кримінальну відповідальність строків, наданих державі для доведення вини особи у вчиненні кримінального правопорушення та притягнення її до кримінальної відповідальності у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку.

Згідно з ст. 3 КПК України, судове провадження - кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами.

Статтею 44 КК України встановлено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Визначені у статті 49 КК України строки давності за змістом становлять проміжки часу, у разі спливу яких з моменту вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили особа звільняється від кримінальної відповідальності. Передбачаючи в цих випадках відмову держави від застосування заходів кримінальної репресії, законодавець виходить із того, що з плином часу вчинене в далекому минулому діяння перестає бути показником соціальної небезпечності особи, а тривала законослухняна поведінка людини в подальшому свідчить про її виправлення. В цьому разі притягнення особи до кримінальної відповідальності не узгоджується з принципом гуманізму та є недоцільним.

Частиною першою статті 49 КК України встановлено диференційовані строки давності, тривалість яких є пропорційною тяжкості кримінального правопорушення й суворості покарання.

Частина друга зазначеної статті містить нормативні приписи такого змісту: «Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років».

Друге речення наведеної частини статті не містить прямої вказівки щодо строків давності, на які необхідно орієнтуватись після відновлення їх перебігу. Недостатня визначеність формулювання частини другої статті 49 КК України зумовлює суперечливе розуміння змісту правової норми і викликає питання - розглядати наведені у третьому реченні загальні строки як: 1) такі, що беззастережно застосовуються замість передбачених у частині першій статті 49 КК України диференційованих строків в усіх випадках ухилення особи від досудового розслідування або суду і наступного з`явлення її з зізнанням або затримання; 2) альтернативні, тобто такі, що не виключають застосування диференційованих строків і замінюють їх лише в окремих випадках.

Наведені два можливі підходи до співвідношення диференційованих і загальних строків давності зумовлюють два варіанти конкретизації кримінально-правового змісту частини другої статті 49 КК України.

Встановлені частиною другою статті 49 КК України загальні строки мають преклюзивний характер і спрямовані на недопущення застосування щодо людини заходів кримінальної репресії через нерозумно тривалі проміжки часу. Адже в іншому разі зупинення диференційованих строків у випадках, коли підозрюваний, обвинувачений переховується від розслідування та суду впродовж багатьох років, продовжувало б їх на необмежений час з можливістю покарання особи за кримінальні правопорушення, вчинені в далекому минулому, впродовж усього життя - як тільки вона потрапить у поле зору правоохоронних органів.

Водночас сам по собі факт ухилення від розслідування та суду не є кримінально караним діянням. Однак у разі беззастережної заміни передбачених частиною першою статті 49 КК України строків загальними з огляду на сам лише факт такого ухилення, незалежно від тривалості, особа в усякому разі опиниться в гіршому становищі порівняно з тією, котра до спливу диференційованих строків вчинить навіть низку нових злочинів, у тому числі тяжких. Зазначене є очевидно несумісним зі справедливістю як властивістю права, що вимагає співмірності юридичних наслідків протиправних дій їх соціальній небезпечності.

Закінчення загальних строків, установлених частиною другою цієї статті (п`ятнадцять років з моменту вчинення злочину і п`ять років - проступку), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення.

Таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду виклавши їх в постанові від 02.02.2023 року у справі № 735/1121/20 (провадження № 13-26кс22) відступивши від висновків об`єднаної палати Касаційного кримінального суду, викладених у постанові від 5 квітня 2021 року (справа № 328/1109/19, провадження № 51-5464кмо20).

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 365 КК України, які відносяться до категорії тяжких злочинів, з яких за найтяжчий злочин (ч. 2 ст. 127 КК України) передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Оскільки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є нереабілітуючою підставою, закон надає право обвинуваченому заперечувати проти закриття провадження і в такому разі судовий розгляд продовжується у загальному порядку. Однак, обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував проти закриття кримінального провадження з відповідних підстав.

Початком перебігу строку давності є день, коли кримінальне правопорушення було вчинено. Згідно обвинувального акту, кримінальні правопорушення ОСОБА_4 були вчинені з 21.07.2010 по 22.07.2010 року. Обвинувачений до квітня 2025 року перебував у розшуку. В поданих матеріалах доказів вчинення ОСОБА_4 нових злочинів не міститься; прокурор в судовому засіданні на це не посилалася, натомість зазначила, що є правові підстави для закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з чим сторона обвинувачення не заперечує проти даного клопотання.

Таким чином, судом встановлено, що з дня вчинення кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , минуло більше 15 років.

Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду викладених в постанові від 02.02.2023 року у справі № 735/1121/20 (провадження № 13-26кс22) закінчення загальних строків, установлених ч. 2 ст. 49 КК України (п`ятнадцять років з моменту вчинення злочину і п`ять років проступку), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, продовжений на час ухилення.

Відповідно до ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 288 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності; суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

З огляду на те, що на момент розгляду клопотання минули строки давності притягнення обвинуваченого ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 365 КК України, та беручи до уваги наявність його беззаперечної згоди, він підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за такі кримінальні правопорушення на підставі ч. 2 ст. 49 КК України.

При цьому, згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України наслідком звільнення особи від кримінальної відповідальності є закриття судом кримінального провадження. Так, згідно з ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

За таких обставин, суд, встановивши наявність передбачених законом підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, а також врахувавши відсутність заперечень обвинуваченого, дійшов висновку про необхідність закриття кримінального провадження.

Враховуючи викладене, суд вважає, що клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності підлягає задоволенню, а кримінальне провадження належить закрити, відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся. Речові докази та процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. 49 КК України, ст. ст. 284-286, 288, 369-372, 376, 395 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 365 КК України (в редакції Закону, яка діяла на момент вчинення кримінальних правопорушень), від кримінальної відповідальності на підставі ч. 2 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 365 КК України (в редакції Закону, яка діяла на момент вчинення кримінальних правопорушень), відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000017, закрити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Яготинський районний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали підписано 22.09.2025.

Суддя ОСОБА_1