Провадження № 1-кп/554/5/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2025 року колегія суддів Шевченківського районного суду міста Полтави у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001358 від 19.08.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Полтава, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, маючого на утриманні 2 неповнолітніх дітей, офіційно непрацевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 14.09.2015 вироком Октябрського районного суду м.Полтави за ч.1 ст. 115 КК України до 7 років позбавлення волі, ухвалою Карлівського районного суду від 26.08.2020 звільнений умовно-достроково строком на 1 рік 7 місяців;

- 31.01.2024 вироком Октябрського районного суду м.Полтави за ч.2 ст.125 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.13 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 125, ч.1 ст. 129 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

ОСОБА_6 , маючи не погашену та не зняту у встановленому законом порядку судимість за раніше вчинене умисне вбивство, належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став та у період відбуття покарання з випробуванням, знову вчинив ряд умисних кримінальних правопорушень за наступних обставин.

Приблизно в травні 2024 року, між ОСОБА_6 , з однієї сторони, та ОСОБА_9 і ОСОБА_10 - з другої, встановились стійки особисті неприязні відносини, обумовлені тим, що на думку ОСОБА_6 останні, проживаючи в будинку по АДРЕСА_2 , в якому були прописані його неповнолітні діти, вели асоціальний спосіб життя.

На цьому ґрунті, ОСОБА_6 , періодично, при зустрічах з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , вимагав останніх залишити вказаний будинок, але так як вони його прохання проігнорували та продовжили там проживати, 11 травня 2024 року, близько 19:30 год, прийшов до них додому за вказаною адресою, де вчинив із ними сварку, яка супроводжувалась погрозами та застосуванням до потерпілих фізичного насильства.

Крім цього, приблизно в червні-липні 2024 року, ОСОБА_6 , будучи особою схильною до агресивних дій, в тому числі із застосуванням насильства, для отримання під час сварок та з`ясуванні відносин фізичної переваги завдяки володінню та використанню предмету, пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, в одному з ломбардів м.Полтава, придбав револьвер «Stalker R1-F 4,5», калібру 4 мм кільцевого запалення, призначеного для навчально-тренувальної стрільби патронами «Флобер» кільцевого запалення калібру 4 мм.

Приблизно у цей же період часу, для забезпечення ураження та фізичного травмування при здійсненні пострілів з пістолету «Stalker R1-F 4,5» інших осіб, що не виключало настання для них в т.ч. і летальних наслідків, ОСОБА_6 , за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , здійснив перероблення придбаних в одному з магазинів м.Полтави, що здійснює продаж мисливської зброї та боєприпасів коротких патронів «Флобера» калібру 4 мм, кільцевого запалення, шляхом спорядження самостійним способом з використанням капсульованих гільз коротких патронів «Флобера» калібру 4 мм кільцевого запалення, сферичних металевих куль патронів «Флобера» калібру 4 мм промислового виготовлення, металевої кулі та порохового заряду, внаслідок чого один з патронів є бойовим припасом.

18 серпня 2024 року, ОСОБА_6 , будучи агресивно налаштований, перебуваючи під впливом алкогольного сп`яніння, близько 23 год, узяв із собою пістолет «Stalker R1-F 4,5», споряджений переробленими у вищевказаний спосіб та придатними для стрільби короткими патронами «Флобера» калібру 4 мм кільцевого запалення, стартовий (шумовий) пістолет «Retay G17» серійний номер « НОМЕР_1 » калібру 9 мм P.A.K., спорядженого холостими (шумовими) пістолетними патронами калібру 9 мм P.A.K., ніж, по типу складного та направився за місцем проживання ОСОБА_10 з ОСОБА_9 , для вчинення з ними сварки та з`ясування відносин, шляхом застосування до них фізичного насильства з використанням цієї зброї.

Зайшовши в будинок по АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 відразу повідомив присутнім в ньому потерпілих, що прийшов їх покарати, а після того як помітив, що ОСОБА_9 , яка в цей час перебувала на дивані в кімнаті, на вимогу ОСОБА_10 викликати поліцію, взяла мобільний телефон та стала здійснювати для цього набір виклику, витягнув із-за поясу шортів пістолет «Stalker R1-F 4,5» та, умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки, не бажаючи, але свідомо припускаючи їх настання, тобто маючи умисел на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю, що охоплювало і протиправне заподіяння смерті, оскільки зброя була споряджена патронами, які мали достатні властивості для спричинення будь-якого ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, включаючи і летальні наслідки, з короткої відстані, раптово та без попередження, здійснив з вказаного пістолету в ділянку тулуба ОСОБА_9 , в проекції розташування життєво важливих органів, один постріл.

Внаслідок вказаного пострілу, ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді округлої рани з дефектом тканини в лівій підключичній ділянці по середнє-ключичній лінії, що проходить через шкіру, підлеглі м`язи, над верхнім краєм другого ребра, пошкоджуючи пристінкову плевру проникає в ліву плевральну порожнину, спричиняє наскрізне пошкодження верхньої долі лівої легені ближче до кореня, з наскрізним пораненням верхньої лівої легеневої вени на межі вході в ліве передсердя, які настали від дії кулі, і стосовно живої особи має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх спричинення, а в даному випадку, як таких, що знаходяться в прямому причинному зв`язку із настанням смерті й саме і призвели до смерті (п.2.1.2 «Правил судово-медичної оцінки ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (Наказ МОЗ України №6 від 17.01.1995р. «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України»).

Смерть потерпілої ОСОБА_9 настала на місці події від гострої масивної крововтрати, внаслідок проникаючого кульового поранення грудної клітини з ушкодженням верхньої долі лівої легені та легеневої вени.

Крім цього, 18 серпня 2024 року, продовжуючи перебувати в кімнаті вказаного будинку, ОСОБА_6 , скориставшись тим, що ОСОБА_10 , побачивши як внаслідок здійсненого пострілу ОСОБА_9 отримала вогнепальне поранення, розвернувся щоб підійти та надати їй допомогу, умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи та бажаючи настання його суспільно-небезпечних наслідків, здійснив у ліву задню ділянку грудної клітини останнього постріл із пістолета «Stalker R1-F 4,5».

Надалі, у зв`язку з тим, що ОСОБА_10 з метою захисту свого життя та здоров`я став чинити активний опір, схопив та намагався відібрати у ОСОБА_6 з рук пістолет «Stalker R1-F 4,5», останній, для перешкоджання у реалізації цих намірів потерпілого, витягнув складний ніж, яким завдав йому один удар у ліву задню ділянку грудної клітини, що викликало у ОСОБА_10 різкий фізичний біль та не можливість рухатись.

Внаслідок застосованого насильства, ОСОБА_6 , спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді: рани мяких тканин задньої поверхні грудної клітини зліва, яка утворилась від дії колюче-ріжучого предмету, яким був ніж та яке кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я (п.2.3.3 «Правил судово-медичної оцінки ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ України №6 від 17.01.1995р.), а також поранення мяких тканин задньої поверхні грудної клітини зліва, яке утворилось від дії тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, яким була куля (в 6-му міжребірї зліва-стороннє тіло металевої щільності) і яке кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я (п.2.3.3 «Правил судово-медичної оцінки ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ України №6 від 17.01.1995р.)

Надалі, 18 серпня 2024 року, подолавши у вищевказаний спосіб волю ОСОБА_10 до опору, ОСОБА_6 , умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи та бажаючи настання його суспільно-небезпечних наслідків, не звертаючи увагу на прохання останнього відпустити його, став висловлювати і неодноразово повторювати на його адресу погрози «добити» та необхідність самому для себе обрати спосіб реалізації цього наміру, а саме: «застрелити чи зарізати», тобто протиправно позбавити життя, які з урахуванням обстановки застосованого насильства, перебування в безпорадному стані, відсутності осіб, які можуть врятувати чи надати допомоги, агресивності та рішучості дій ОСОБА_6 , сприймалась потерпілим як такі, що можуть бути реально ним здійснені.

Кваліфікація дій обвинуваченого судом

Колегія суддів кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство; за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я; за ч. 1 ст. 129 КК України, як погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватись здійснення цієї погрози.

Виклад позицій сторін кримінального провадження

Прокурор просив визнати ОСОБА_6 винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених п.13 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 125, ч.1 ст. 129 КК України, та призначити йому покарання: за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України у виді довічного позбавлення волі; за ч. 2 ст. 125 КК України у виді 2 років обмеження волі; за ч. 1 ст. 129 КК України у виді 2 років обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити до відбуття покарання у вигляді довічного позбавлення волі. Запобіжний захід до набрання вироку законної сили залишити без змін тримання під вартою. Судові витрати стягнути з обвинуваченого та вирішити питання речових доказів.

Обвинувачений ОСОБА_6 зазначав, що пояснення ОСОБА_10 є неправдивими. Він прийшов до квартири, щоб побачити жінку, а син хотів побачити матір. Коли зайшов, то її там не побачив. Наразі має бажання проходити військову службу.

Його захисник адвокат ОСОБА_11 просив взяти до уваги, що було здійснено декілька пострілів, лише один був фатальним, але він був випадковим. Обвинувачений не мав наміру нікого вбивати, оскільки тоді б не брав із собою неповнолітнього сина. Це не було холоднокровне вбивство і останній не повинен нести покарання у виді довічного позбавлення волі. При призначенні покарання просив врахувати, що на утриманні обвинуваченого є дві неповнолітні дитини, яким він являється хорошим батьком.

Потерпіла ОСОБА_8 просила врахувати, що у дітей ОСОБА_6 залишається батько, хоч і буде перебувати в місцях позбавлення волі, а діти ОСОБА_9 вже ніколи не побачать свою матір. Під час надання пояснень, просила призначити обвинуваченому покарання у виді довічного позбавлення волі.

Потерпілий ОСОБА_10 на судові дебати не з`явився, під час надання пояснень не висловив своєї думки щодо міри покарання обвинуваченого.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Допитаний в ході судового розгляду матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_6 , свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних визнав частково, а саме не визнав лише в частині умислу вбивати потерпілу ОСОБА_9 , інші інкриміновані йому кримінальні правопорушення вчинив умисно.

Пояснив, що квартира в будинку по АДРЕСА_3 належала бабусі його колишньої дружини ОСОБА_12 . Раніше вони там мешкали з двома спільними дітьми. На даний час остання позбавлена батьківських прав відносно дітей, тому він після звільнення з місць позбавлення волі забрав їх із дитячого будинку та останні чотири роки виховував самостійно. Бажав, щоб будинок по АДРЕСА_3 також залишився дітям, тому його обурювало, що колишня дружина дозволяла проживати в ньому різним особам, які його засмічували, цигани, а потім ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , яких він раніше особисто не знав. Одного разу зустрівши ОСОБА_10 в місті, попередив щоб той виїхав із будинку. Також, приблизно в травні, він, прийшовши до будинку, побачив лежачу на дивані ОСОБА_9 та виганяв її з будинку, вдарив палицею.

Пізніше, пояснюючи це наявністю в країні військового стану та необхідністю самозахисту від хуліганів, придбав шумовий пістолет, а потім пневматичний. Для збільшення уразливої сили патронів, переробив їх, оскільки мав спеціальність слюсаря-інструментальника та бойовий досвід снайпера в Афганістані.

18.08.2024 він зустрів колишню дружину ОСОБА_12 , яка попросила його прогнати ОСОБА_10 і ОСОБА_9 з її будинку, щоб зробити там майстерню і заробляти гроші.

18.06.2024 після 22.00 години на прохання сина ОСОБА_13 , який хотів побачити матір, він із сином пішов до будинку по АДРЕСА_3 . Перед цим випив пива, взяв із собою два пістолети та ніж. Прийшли, він відкрив двері, які були дротом зафіксовані, дістав пістолет. Посеред кімнати стояв ОСОБА_10 . На питання що він тут робить, останній почав щось голосно кричати. Він вистрелив у бік, щоб його налякати. ОСОБА_9 він не бачив, можливо вона була повністю вкрита ковдрою. ОСОБА_10 розвернувся до нього спиною і почав бігти, тоді він вистрелив ще 2 рази в його сторону. ОСОБА_10 підбіг до нього і почав забирати револьвер. Він дістав з кишені розкладний ніж і вдарив ОСОБА_10 в спину, щоб той не перевернув револьвер в його бік. Син весь час стояв позаду нього і бачив все. Потім він спитав у ОСОБА_10 , яким чином його вбити: застрелити чи зарізати. В цей момент син сказав, що приїхала поліція. Вони вийшли, зайшли за будинок, приблизно через 20 секунд до них підійшла поліція. Потім вони з поліцейськими стояли біля входу в будинок, з якого вийшов поліцейський і сказав, що чоловік поранений, а жінка померла.

Слід зазначити, що в останньому слові обвинувачений змінив свої покази в частині наявності у нього бойового досвіду снайпера в Афганістані.

Аналізуючи пояснення обвинуваченого, колегія суддів звертає увагу на те, що вони є суперечливими, непослідовними, алогічними, в зв`язку з чим суд розцінює їх як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення та намір уникнути покарання за вчинене, а тому до уваги приймає їх тільки в тій частині, в якій вони об`єктивно узгоджуються з іншими доказами та їм відповідають. Зокрема, судом приймаються до уваги його показання в частині ствердження що він агресивно сприймав проживання у будинку, який повинні були успадкувати його діти, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , яких він вже попереджав про необхідність покинути будинок. Пояснення про придбання двох пістолетів, про наявність необхідних навиків користуватись ними. Про те, що йому було відомо зі слів колишньої дружини і він особисто бачив, що у будинку, окрім ОСОБА_10 , проживає ОСОБА_9 , яка має проблеми з пересуванням. Пояснення, що відносно ОСОБА_10 він діяв умисно, завдавши йому два постріли та поранення ножем, а також в подальшому погрожуючи його вбити та пропонуючи вибрати спосіб вбивства.

Інтерпретація ж обвинуваченим обставин вбивства ОСОБА_9 , судом оцінюється критично з підстав алогічності та очевидної надуманості, крім того, це спростовується також і сукупністю досліджених в суді та оцінених відповідно до вимог закону доказів, показань потерпілих і свідків та інших письмових доказів.

Так, в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 пояснила, що її донька ОСОБА_9 проживала із співмешканцем ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_3 . Донька вживала алкогольні напої, через що вона з нею сварилась. У кінці липня або на початку серпня 2024 року вона один раз приїжджала до доньки в гості, бачила жахливі умови її проживання, просила повернутись її додому, але та не погодилась. Донька не говорила про те, що у неї були конфлікти з обвинуваченим. Після смерті доньки, мати ОСОБА_14 розповіла, що до доньки приходив обвинувачений, ловив її, вона тікала від нього. Перед цими подіями донька потрапила у ДТП, вона сама пересувалась, тільки рука не працювала. Просила призначити обвинуваченому покарання у виді довічного позбавлення волі.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 пояснив, що проживав зі своєю співмешканкою ОСОБА_9 по АДРЕСА_3 , з дозволу власниці будинку. Одного разу ОСОБА_6 приходив до будинку хотів зґвалтувати ОСОБА_9 , вдарив її палицею, але вона втекла. Тоді мама викликала поліцію. Після цього співмешканка боялась, що він може прийти знову.

Того вечора вони повечеряли та вже лягли, але почули, що хтось зайшов у двір. Він тільки встав з дивану - дав ОСОБА_9 телефон. Потім побачив у дверях між кімнатою та кухнею стояв ОСОБА_6 та щось розказував. ОСОБА_9 сиділа на ліжку в руках з мобільним телефоном. Обвинувачений це побачив і вистрілив у неї. Від пострілу вона впала назад і на її футболці в районі грудей з`явилась кров. Він повернувся до обвинуваченого спиною і кинувся до співмешканки та відчув два постріли в спину. Намагався забрати у нього зброю, але отримав удар ножем. Запитував у обвинуваченого навіщо він це робить, той відповів, що не хоче щоб вони тут жили. Далі ОСОБА_6 продовжував погрожувати, говорив, що звідси живим ніхто не вийде, пропонував вибрати яким чином його вбивати: застрелити або зарізати. Ці погрози він сприймав реально. Потім син обвинуваченого, який стояв за обвинуваченим сказав, що приїхала поліція і вони вибігли з будинку. Поліцейські зайшли в будинок, побачили його і потерпілу, побігли за обвинуваченим і його сином, а потім його забрала швидка.

Впевнений, що обвинувачений бачив потерпілу, бо вона сиділа на ліжку, ковдра була лише на ногах. В кімнаті було світло. Обвинувачений стояв близько 4 метрів. Обвинувачений коли стріляв, то говорив, що покарає нас за те, що ми проживаємо там.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 яка є мамою потерпілого ОСОБА_10 пояснила, що її син із співмешканкою ОСОБА_9 проживали по АДРЕСА_3 . За цією адресою також проживала колишня дружина обвинуваченого. У серпні 2024 року пізно ввечері на її мобільний подзвонив син, але ніхто не говорив в трубку. Вона почула голос сина, який просив обвинуваченого відпустити його, було чутно звуки боротьби, тому викликала поліцію. Також чула, як обвинувачений погрожував сину казав, що ще точно не вирішив як його покарати. Вона весь час була на зв`язку по телефону, аж доки не почула, що працівники поліції зайшли в квартиру і сказали, що одна людина поранена, а одна померла. Вона на таксі приїхала на місце події. Пораненим виявився її син, з ним поїхала в лікарню.

За декілька місяців до цього обвинувачений приходив до вказаного будинку, коли її сина не було вдома. Він погрожував ОСОБА_9 , побив її палкою. Вона напівоголена втекла через другий вихід з будинку.

Свідок ОСОБА_16 (син обвинуваченого) скористався ст. 63 Конституції України та відмовився надавати покази відносно подій, що мали місце 18.08.2024 року.

Крім того, незважаючи на часткове визнання своєї вини ОСОБА_6 , його винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.13 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 125, ч.1 ст. 129 КК України, повністю підтверджується сукупністю обставин, встановленими в судовому засіданні, доказами, дослідженими та перевіреними безпосередньо судом в процесі розгляду даного кримінального провадження:

- рапортом, згідно якого 18.08.2024 року о 23.11 год на службу 102 від ОСОБА_15 отримано повідомлення про те, що за адресою АДРЕСА_3 її сину ОСОБА_10 погрожує пістолетом та сокирою чоловік на ім`я ОСОБА_17 (колишній чоловік власниці будинку). Заявниця чує вказану інформацію по телефону син зателефонував із свого номеру.

/т.1 а.с.121/;

- рапортом, згідно якого працівники УПП в Полтавській області по прибуттю за викликом, зайшовши до подвір`я виявили як з квартири АДРЕСА_4 вибігає дві особи та втікають за будинок. Зайшовши за будинок виявлено громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його неповнолітнього сина ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , котрі поводили себе підозріло. Зайшовши до помешкання було виявлено потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з ножовим пораненням та громадянку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , без ознак життя. Також під час огляду дворової території за будинком було виявлено ніж зі слідами крові та 2 предмети ззовні схожі на пістолет. На місце події було викликано СОГ Полтавського РУП та забезпечено охорону місця події.

/т.1 а.с.122/;

- протоколом обшуку з фототаблицею та відеозаписом від 19.08.2024 року, проведеного за адресою: АДРЕСА_2 , де в житловій кімнаті в дальньому правому куті на розкладеному дивані виявлено труп потерпілої ОСОБА_9 у положенні ногами до вхідних дверей з пораненням в ділянці правої ключиці. Над кистю руки частково лежить телефон марки «Prestigio». В кімнаті на підлозі та на диванах виявлено сліди РБК, що вказує на сліди боротьби.

На вулиці за будинком з південної сторони, на сміттєвому звалищі виявлено: предмет схожий на пістолет із написом «Retay G17», спорядженого магазином на 11 набоїв; предмет схожий на револьвер з написом «Stalker R1 F 4.5», в барабані якого залишилось 6 порожніх гільз, два набої споряджені металевими кульками та один набій споряджений кулею подовженої форми; ніж по типу туристичний, який має на собі сліди РБК та сліди деформації.

/т.1 а.с.129-168/;

- протоколом затримання ОСОБА_6 від 19.08.2024 року, якого було виявлено за адресою: АДРЕСА_3 , та у якого було вилучено футболку, шорти, сумку-бананку та телефон «Samsung» (ІМЕІ1 : НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 );

/т.1 а.с.179-183/;

- протоколом огляду від 20.08.2024 року, згідно якого у приміщенні ПОБ СМЕ було вилучено сорочку, в яку була одягнута потерпіла ОСОБА_9 у вечір вчинення кримінального правопорушення.

/т.1 а.с.194/;

- протоколом огляду від 11.11.2024 року з аудіозаписом та стенограмою, згідно якого оглянуто аудіозапис виклику ОСОБА_15 працівників поліції. Після дзвінка з мобільного телефону її сина ОСОБА_10 , остання постійно тримала його включеним та одночасно передавала інформацію, яку чула оператору 102. Зокрема, що ОСОБА_17 є колишнім чоловіком власниці квартири. Це співмешканка напевно дзвонила, у неї рука не робоча, і цей чоловік зараз погрожує. Це вже не перший раз. ОСОБА_10 погрожують пістолетом, сокирою і він просить його відпустити, але його не відпускають.

/т.1 а.с.209-212/;

- висновком експерта №1017, який провів СМЕ ОСОБА_10 та встановив, що у ОСОБА_10 мали місце тілесні ушкодження у вигляді: рани мяких тканин задньої поверхні грудної клітини зліва, яка утворилась від дії колюче-ріжучого предмету, яким міг бути і ніж чи будь-який інший предмет з подібною характеристикою та яке кваліфікується, як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, (п.2,3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу №6 МОЗ України від 17.01.95р.) та поранення мяких тканин задньої поверхні грудної клітини зліва, яке утворилось від дії тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, яким могла бути куля (в 6-ому міжребірї зліва - стороннє тіло металевої щільності) і яке кваліфікується, як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, (п.2.3.3. «Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу №6 МОЗ України від 17.01.95р.).

Дані тілесні ушкодження могли утворитись в строк і за обставин вказаних в постанові та представленій медичній документації.

Враховуючи анатомічну локалізацію, морфологічну характеристику вище вказаних тілесних ушкоджень, вважаю, що в момент спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , вірогідніше за все знаходився у вертикальному положенні та передньою частиною тулуба до нападника.

Встановлені тілесні ушкодження знаходяться в анатомічній ділянці досяжній, але не характерній для самоспричинення.

Дані тілесні ушкодження не характерні для утворення при боротьбі чи самозахисті.

Після отримання встановлених тілесних ушкоджень ОСОБА_10 міг рухатися, кричати, розмовляти, тощо.

/т.1 а.с.221 -223/;

- додатковим висновком експерта №1059, який провів СМЕ ОСОБА_10 та встановив, що покази потерпілого ОСОБА_10 , дані ним 28.10.2024 року, в ході проведення слідчого експерименту за його участю, не протирічать об`єктивним даним судово-медичної експертизи ОСОБА_10

/т.1 а.с.232-233 /;

- висновком експерта №657-Б, який провів СМЕ трупу ОСОБА_9 та встановив, що покази потерпілого ОСОБА_10 , дані ним під час слідчого експерименту відповідають виявленим у ОСОБА_9 тілесним ушкодженням (щодо кульового поранення грудної клітини).

/т.1 а.с.237-238 /;

- висновком експерта №СЕ-19/117-24/18575-БЛ від 30.10.2024 року, згідно висновків якого, покази ОСОБА_10 дані ним під час експертного експерименту від 28.10.2024, не суперечать об`єктивним даним події, що відбулася 18.08.2024 в квартирі АДРЕСА_5 , в частині взаємного розташування ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , напрямку проведення пострілів ОСОБА_6 та вогнепальних ушкоджень на ОСОБА_10

/т.1 а.с.243-245/;

- висновком експерта №169-МК, який провів судово-медико-криміналістичну експертизу клаптика шкіри від трупа ОСОБА_9 , сорочки і предмета схожого на кулю та встановив, що на сорочці, по передній поверхні зліва, виявлено вхідне, вогнепальне пошкодження.

На клаптику шкіри з грудної клітки, виявлена вхідна вогнепальна рана.

Вхідна вогнепальна рана на клаптику шкіри і вхідне вогнепальне пошкодження на сорочці утворилися від дії компактного вогнепального снаряду - кулі, калібр якої біля 4мм.

Постріл проведений з неблизької дистанції.

Вхідне, вогнепальне пошкодження на сорочці могло утворитися від дії металевого предмета подібного до кулі, який вилучений у ході огляду 20.08.2024 року і наданий на експертизу.

/т.1 а.с.248-250/;

- висновком експерта №657-А, який провів СМЕ трупа ОСОБА_9 та встановив, що на трупі ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження які розділені на дві умовні групи:

Перша група - округлої форми рана з дефектом тканин в лівій підключичній ділянці по середнє-ключичній лінії, що проходить через шкіру, підлеглі м`язи, над верхнім краєм другого реббра, пошкоджуючи пристінкову плевру проникає в ліву плевральну порожнину, спричинює наскрізне пошкодження верхньої долі лівої легені ближче до кореня, з наскрізним пораненням верхньої лівої легеневої вени на межі входу в ліве Передсердя.

Виявлене проникаюче сліпе поранення за своїми характеристиками є прижиттєвим, утворилось незадовго до настання смерті від однократної дії кулі при пострілі з неблизької дистанції, і стосовно живої особи має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх спричинення, а в даному випадку, як таких що знаходяться в прямому причинному зв`язку із настанням смерті й саме і призвели до смерті (пункт 2.1.2. "Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень Наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995р. "Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України").

Друга група - кісткова мозоль лівої плечової кістки в середній її третині без крововиливів навколо, утворилася внаслідок загоєння перелому плечової кістки, що мав місце більш ніж за місяць до настання смерті, і з настанням смерті зв`язку не має.

Причиною смерті ОСОБА_9 близько опівночі з 18 на 19.08.2024р. стала гостра масивна крововтрата, внаслідок проникаючого кульового поранення грудної клітини з ушкодженням верхньої долі лівої легені та легеневої вени.

Оцінюючи характеристики виявленої рани та слідів крові на трупі і в кімнаті, відсутність слідів переміщення тіла, слід вважати, що смерть ОСОБА_9 настала в місці виявлення трупу.

Проникаюче кульове поранення з ушкодженням легені та легеневої вени (Перша група) призводять до швидкої масивної крововтрати, що, як правило, в короткий проміжок часу (хвилини) призводять до втрати свідомості (після чого унеможливлюються активні рухи).

При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_9 виявлено, що напрямок раньового каналу в її тілі орієнтований зверху-вниз спереду-назад зліва-направо, від лівої підключичної ділянки по середнє-ключичній лінії до місця кріплення з хребтом 8-го ребра зліва, де й виявлена куля.

В момент кульового поранення ОСОБА_9 знаходилась передньою лівою поверхнею грудної клітини до травмуючого предмету.

Об`єктивних судово-медичних даних про положення (позу) потерпілої під час отримання нею тілесних ушкоджень в ході розтину трупа не виявлено.

Проникаюче сліпе поранення грудної клітини з ушкодженням легені та легеневої вени (Перша група) призводять до гострої масивної крововтрати, тому супроводжується інтенсивною внутрішньою кровотечею. Крім того, має місце і зовнішня кровотеча з стінок вхідної рани; більш інтенсивною зовнішня кровотеча стає якщо рана з якої витікає кров розташована нижче плевральної порожнини де накопичується кров (в тому числі при перевертанні тіла).

При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_9 не виявлено тілесних ушкоджень характерних для самозахисту чи падіння незадовго до настання її смерті.

При судово-токсикологічному дослідженні крові і сечі від трупу ОСОБА_9 виявлено етиловий спирт в крові в концентрації 0,8 проміле, та 1,4 проміле в сечі, що стосовно живої особи може відповідати легкому алкогольному сп`янінню (згідно медичних рекомендацій "Судово-медичної діагностики смертельних отруєнь етиловим алкоголем, Київ 2004р.").

/т.2 а.с.8-11/;

- висновком експерта №КСЕ-19/117-24/17696 від 23.10.2024 року, згідно висновків якого, наданий на дослідження пістолет до категорії вогнепальної зброї не відноситься.

Даний пістолет являється стартовим (шумовим) пістолетом «RЕТАY G17», серійний номер: « НОМЕР_4 », калібру 9мм Р.А.К., призначений для стрільби холостими (шумовими) пістолетними патронами калібру 9мм Р.А.К., виготовлений промисловим способом.

Даний пістолет придатний для стрільби.

Надані на дослідження 11 патронів до категорії бойових припасів не відносяться.

Дані патрони являються холостими (шумовими) пістолетними патронами калібру 9мм РАК, призначені для імітації стрільби та/або подачі звукових сигналів, виготовлені промисловим способом та придатні для стрільби.

На внутрішній частині каналу ствола з газовідвідним отвором наданого на дослідження предмета, зовні схожого на пістолет, виявлено нітрит- і нітрат-іони та дифеніламін, наявність яких свідчить про імовірну присутність продуктів пострілу одноосновними нітроцелюлоз ними (бездимними) порохами.

/т.2 а.с.15-23/;

- висновком експерта №КСЕ-19/117-24/17694 від 21.10.2024 року, згідно висновків якого, наданий на дослідження револьвер до категорії вогнепальної зброї не відноситься.

Виданий на дослідження револьвер, являється револьвером «Stalker R1 F 4.5», серійний номер: « НОМЕР_5 » калібру 4мм кільцевого запалення, призначений для навально-тренувальної стрільби поза спеціальних приміщень та майданчиків (тирів, стрільбищ) патронами «Флобера» кільцевого запалення калібру 4мм, виготовлений промисловим способом.

Наданий на дослідження револьвер, придатний для проведення пострілів револьверними патронами «Флобера» калібру 4мм кільцевого запалення.

Надані на дослідження: 1 патрон являється бойовим припасом; 2 патрони до категорії бойових припасів не відносяться; 5 гільз до категорії бойових припасів не відносяться.

Надані на дослідження:

- 1 патрон, являється коротким патроном «Флобера» калібру 4мм, кільцевого запалення, споряджений самостійним способом з використанням капсульованої гільзи короткого патрона «Флобера» калібру 4мм кільцевого запалення промислового виготовлення, 1 металевої кулі та порохового заряду, даний патрон придатний для стрільби;

- 2 патрони, являються короткими патронами «Флобера» калібру 4міг. кільцевого запалення, спорядженні самостійним способом з використанням 2 капсульованих гільз коротких патронів «Флобера» калібру 4мм кільцевого запалення, 2 сферичних металевих куль патронів «Флобера» калібру 4мм промислового виготовлення та порохового заряду, дані патрони придатні для стрільби;

- 5 гільз, являються частинами патронів - гільзами коротких навчально - тренувальних револьверних патронів «Флобера» калібру 4мм, кільцевого запалення, що призначені для навчально-тренувальної стрільби з пістолетів та револьверів калібру 4мм, виготовлені промисловим способом, переробці не піддавалися (ознак переробки/внесення змін, на момент проведення дослідження не встановлено), дані частини патронів (гільзи) для стрільби не придатні.

В каналі ствола наданого на дослідження предмета, зовні схожого на револьвер, виявлено нітрит-, нітрат-іони та дифеніламін та нітрогліцерин, наявність яких свідчить про імовірну присутність продуктів пострілу двохосновними нітроцелюлозними (бездимними) порохами.

/т.2 а.с.27-36/;

- висновком експерта №599, який провів експертизу піднігтьового вмісту зрізів вільних кінців нігтьових пластин ОСОБА_6 та встановив, що при серологічному дослідженні слідів крові в об.1,2 виявлений антиген А ізосерологічної системи АВ0, який може походити від особи (осіб), крові якої (яких) він знаходиться, в тому числі і від потерпілої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , так як і від підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1

/т.2 а.с.75-77/;

- висновком експерта №1744, який провів експертизу шортів ОСОБА_10 та встановив, що на шортах (об. №1-5), вилучених під час огляду, наданих на дослідження, знайдена кров людини. При серологічному дослідженні у зазначених об`єктах виявлений антиген А за ізосерологічною системою АВ0. В зв`язку з ідентичністю групової належності крові осіб, що проходять по справі, за ізосерологічною системою АВ0, ця кров може походити від потерпілої ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_10 , підозрюваного ОСОБА_6 , крові яких властивий антиген А, у випадку наявності у останнього зовнішньої кровотечі під час події.

/т.2 а.с.80-82/;

- висновком експерта №1679, який провів дослідження гумового килимка, вилученого під час обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , та встановив, що на ньому знайдена кров людини. При серологічному дослідженні у зазначених об`єктах виявлений антиген А за ізосерологічною системою АВ0. Таким чином ця кров може походити від потерпілої ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_10 , підозрюваного ОСОБА_6 , крові яких властивий антиген А.

/т.2 а.с.85-86/;

- висновком експерта №1678, який провів дослідження полімерної пляшки з-під кока-коли, вилученої під час обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , та встановив, що на ній знайдена кров людини. При серологічному дослідженні у зазначеному об`єкті виявлений антиген А за ізосерологічною системою АВ0. В зв`язку з ідентичністю групової належності крові осіб, що проходять по справі, за ізосерологічною системою АВ0, ця кров може походити від потерпілої ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_10 , підозрюваного ОСОБА_6 , крові яких властивий антиген А, у випадку наявності у останнього зовнішньої кровотечі під час події.

/т.2 а.с.89-90/;

- висновком експерта №1674, який провів дослідження вирізу з пледу на дивані, вилученого під час обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , та встановив, що на ньому знайдена кров людини. При серологічному дослідженні у зазначеному об`єкті виявлений антиген А за ізосерологічною системою АВ0. В зв`язку з ідентичністю групової належності крові осіб, що проходять по справі, за ізосерологічною системою АВ0, ця кров може походити від потерпілої ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_10 , підозрюваного ОСОБА_6 , крові яких властивий антиген А, у випадку наявності у останнього зовнішньої кровотечі під час події.

/т.2 а.с.93-94/;

- висновком експерта №1673, який провів дослідження вирізу фрагменту матеріалу матрацу з дивану, вилученого під час обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , та встановив, що на ньому знайдена кров людини. При серологічному дослідженні у зазначеному об`єкті виявлений антиген А за ізосерологічною системою АВ0. В зв`язку з ідентичністю групової належності крові осіб, що проходять по справі, за ізосерологічною системою АВ0, ця кров може походити від потерпілої ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_10 , підозрюваного ОСОБА_6 , крові яких властивий антиген А, у випадку наявності у останнього зовнішньої кровотечі під час події.

/т.2 а.с.98-99/;

- висновком експерта №1676, який провів дослідження капця, вилученого під час обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , та встановив, що на ньому знайдена кров людини. При серологічному дослідженні у зазначеному об`єкті виявлений антиген А за ізосерологічною системою АВ0. В зв`язку з ідентичністю групової належності крові осіб, що проходять по справі, за ізосерологічною системою АВ0, ця кров може походити від потерпілої ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_10 , підозрюваного ОСОБА_6 , крові яких властивий антиген А, у випадку наявності у останнього зовнішньої кровотечі під час події.

/т.2 а.с.102-103/;

- висновком експерта №1676, який провів дослідження чоловічих шортів, вилучених у ОСОБА_6 , та встановив, що на них знайдена кров людини. При серологічному дослідженні у зазначеному об`єкті виявлений антиген А за ізосерологічною системою АВ0. Ця кров може походити від потерпілої ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_10 , підозрюваного ОСОБА_6 , крові яких властивий антиген А.

/т.2 а.с.106-107/;

- висновком експерта №1671, який провів дослідження чоловічої футболки, вилученої у ОСОБА_6 , та встановив, що на ній знайдена кров людини. При серологічному дослідженні у зазначеному об`єкті виявлений антиген А за ізосерологічною системою АВ0. У зв`язку з ідентичністю групової належності крові осіб, що проходять по справі, за ізосерологічною системою АВ0, ця кров може походити від потерпілої ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_10 , підозрюваного ОСОБА_6 , крові яких властивий антиген А, за умови наявності у останнього зовнішньої кровотечі на час події.

/т.2 а.с.111-113/;

- висновком експерта №597, який провів СМЕ пістолета «Retaх G17» та 11 набоїв, та встановив, що на рукоятці пістолета встановлена наявність поту без домішки крові. При серологічному дослідженні поту виявлений антиген А ізосерологічної системи АВО, який може походити від потерпілої ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_10 , підозрюваного ОСОБА_6

/т.2 а.с.125-127/;

- висновком експерта №593, який провів СМЕ слідів на складному ножі, та встановив, що на ньому виявлена кров людини. При серологічному дослідженні слідів крові виявлений антиген А ізосерологічної системи АВ0, який може походити від потерпілої ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_10 , підозрюваного ОСОБА_6

/т.2 а.с.130-132/;

- висновком експерта №598, який провів СМЕ револьвера, та встановив, що на рукоятці пістолета встановлена наявність поту без домішки крові. При серологічному дослідженні поту виявлений антиген А ізосерологічної системи АВО, який може походити від потерпілої ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_10 , підозрюваного ОСОБА_6

/т.2 а.с.139-141/;

- висновком експерта №637, який провів СМЕ піднігтьового вмісту зрізів та фрагментів зрізів нігтьових пластин з правої руки ОСОБА_10 , та встановив, що на зрізах виявлена кров людини. серологічному дослідженні слідів крові в об.№1,2 виявлений антиген А ізосерологічної системи АВО, який може походити від особи (осіб) в крові якої (яких) він знаходиться, в тому числі як від самого ОСОБА_10 , так і від ОСОБА_9 та ОСОБА_18 не виключається, якщо на момент скоєння злочину в останніх було ушкодження у вигляді зовнішньої кровотечі.

/т.2 а.с.144-146/;

- матеріалами перевірки Полтавського РУП ГУНП скарг ОСОБА_19 та ОСОБА_20 на поведінку ОСОБА_6 , який у липні 2024 року висловлював погрози застосувати відносно них пістолет.

/т.2 а.с.153-160/;

- викликом ОСОБА_9 на 102 про те, що 11.05.2024 року о 19.31 год за адресою: АДРЕСА_3 , колишній чоловік власниці квартири ОСОБА_21 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння наніс заявниці тілесні ушкодження та намагався її зґвалтувати.

/т.2 а.с.168/;

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів від 19.09.2024 року, проведеного о 05.29 год, згідно якого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

/т.2 а.с.171/;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 28.10.2024 року з відеозаписом, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_10 який повідомив та показав, що 18.08.2024 року він перебував вдома разом із співмешканкою ОСОБА_9 , коли пізно ввечері почув як хтось постукав у вікно. ОСОБА_10 зібрався вийти подивитись, але в цей момент у квартиру зайшов ОСОБА_6 , який запитав, де зараз ОСОБА_22 (власниця квартири та його колишня дружина). За ним стояв його син. ОСОБА_10 із словами викликай поліцію, передав ОСОБА_9 свій мобільний телефон і та, перебуваючи в напівсидячому положенні, почала набирати на ньому номер. В цей час ОСОБА_6 , який стояв на порозі між кухнею та кімнатою, простягнув вперед руку з пістолетом (револьвер) та вистрелив в бік ОСОБА_9 , у якої біля серця на одязі почала утворюватися пляма крові. ОСОБА_10 розвернувся спиною до ОСОБА_23 і направився в бік ОСОБА_9 , але в цей момент останній йому в спину здійснив два постріли. Надалі ОСОБА_10 кинувся на ОСОБА_6 , щоб відібрати револьвер, але в цей час відчув удар ножа в спину та був вимушений припинити чинити опір. ОСОБА_6 продовжував йому погрожувати та запропонував обрати спосіб позбавлення життя. Син помітив мигалки поліції, повідомив про це батька і вони вийшли.

/т.2 а.с.177-187/;

- протоколом обшуку від 11.10.2024 року з фототаблицею та відеозаписом, проведеного за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , де було виявлено та вилучено коробку від стартового пістолету «Retay G17» та пластиковий контейнер з пульками, шурупами, металевою частиною.

/т.2 а.с.195-205/;

- протоколом огляду від 16.09.2024 року з стенограмою та аудіозаписом, на якому зафіксовано виклик поліцейським ШМД на адресу: АДРЕСА_3 .

/т.2 а.с.212-214/;

- протоколом огляду від 11.11.2024 року з стенограмою та відеозаписом, на якому зафіксовано приїзд поліцейських за викликом на адресу: АДРЕСА_3 . Біля будинку поліцейські одразу виявили ОСОБА_6 разом з його сином. На сміттєзвалищі, де виявили ОСОБА_6 , знайшли предмети схожі на пістолет та ніж. Шеін мав на собі сліди РБК. У квартирі виявили чоловіка з пораненнями спини та жінку без ознак життя. ОСОБА_6 сказав, що не знає що тут трапилось.

/т.2 а.с.217-222/;

- протоколом огляду від 18.09.2024 року з фототаблицею, згідно якого було оглянуто мобільний телефон «Samsung Galaxy A14», належного ОСОБА_6 , в якому виявлені фото домашньої обстановки його житла, пошуки в інтернеті патронів Флобера та знаходження на столі пістолету, ідентичного тому, який був використаний при правопорушенні.

/т.2 а.с.223-232/;

- протоколом огляду від 30.09.2024 року з фото таблицею, згідно якого було оглянуто мобільний телефон «Prestigio», виявленого біля трупу ОСОБА_9 , в якому серед даних про вихідні телефонні дзвінки виявлений виклик о 23:05 на номер телефону ОСОБА_15

/т.2 а.с.233-238/.

Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

При цьому, КПК України не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності непрямих (стосовно конкретного факту) доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.

Стаття 94 КПК визначає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює не тільки кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, але й сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Доказування тих чи інших обставин злочину часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх, у тому числі непрямих доказів, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) факту вчинення злочину конкретною особою.

Таким чином, вищевказані докази, які є належними, допустимими та достовірними, в сукупності з показаннями потерпілих та свідка, не довіряти яким у суду немає жодних підстав, та які є взаємоузгодженими, повністю підтверджують дані про місце, час, спосіб, мотив та обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених п.13 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 125, ч.1 ст. 129 КК України, а тому досліджену сукупність доказів колегія суддів вважає достатніми для визнання ОСОБА_6 винним у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень поза розумним сумнівом.

Досліджені безпосередньо судом докази повністю спростовують пояснення обвинуваченого надані в судовому засіданні щодо випадкового вбивства ОСОБА_9 , яку він начебто не бачив, які є недостовірними, необ`єктивними, непослідовними, такими що суперечать фактичним обставинам справи, встановлених судом в ході розгляду кримінального провадження, доказам наданими стороною обвинувачення, а тому суд вважає, що такі пояснення обвинуваченого є спробою уникнути кримінальної відповідальності.

Окремо колегія суддів звертає увагу, що під час всього судового розгляду сторона захисту не ставила під сумнів процедуру отримання доказів сторони обвинувачення, яка регламентована процесуальним законом.

Стороною захисту не заперечуються жодні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, окрім умислу на вбивство ОСОБА_9 , наявність якого обвинувачений повністю заперечує. Вказує, що вбив її з необережності, оскільки не бачив останню.

Разом із тим, висновком експерта №657-Б, який провів СМЕ трупу ОСОБА_9 , встановлено, що покази потерпілого ОСОБА_10 , дані ним під час слідчого експерименту відповідають виявленим у ОСОБА_9 тілесним ушкодженням (щодо кульового поранення грудної клітини).

Також, згідно висновку експерта №657-А, який провів СМЕ трупа ОСОБА_9 , зокрема, встановлено, що в момент кульового поранення ОСОБА_9 знаходилась передньою лівою поверхнею грудної клітини до травмуючого предмету.

Крім того, поясненнями потерпілого ОСОБА_10 , який, як під час слідчого експерменту, так і безпосередньо в судовому засіданні, вказував, що під час пострілу ОСОБА_9 сиділа на ліжку, ковдрою були прикриті лише ноги, світло було у приміщенні, обвинувачений перебував від неї на відстані близько 4 метрів, зробив постріл коли побачив мобільний телефон у її руці.

Таким чином пояснення ОСОБА_6 щодо випадкового вбивства ОСОБА_9 повністю спростовані.

За змістом статті 24 КК України умисел поділяється на прямий і непрямий. Прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання. Непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.

Питання про умисел вирішується, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їхні стосунки.

Виходячи із показань ОСОБА_6 та зібраних у справі доказів, основною причиною його приходу до квартири, в якій раніше він проживав з колишньою дружиною і дітьми, було бажання розібратись із застосуванням насильства та виселити з будинку ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , які проживають в цьому будинку та псують його. Виникнення неприязних відносин до вказаних осіб та перша спроба ОСОБА_6 їх виселити відбулась у травні 2024 року, що відображено в матеріалах перевірки за заявою ОСОБА_9 .

Вжиття ОСОБА_6 заходів, спрямованих на збільшення руйнівної потужності придбаної зброї, посилення вражаючих можливостей патронів, які використовувались для пострілів, свідчать, що його цілі явно виходили за межі звичайного розуміння самооборони. Факт переробки підтверджуються показаннями обвинуваченого, даними обшуку квартири ОСОБА_6 та висновком вибухо-технічної експертизи СЕ-19/117/24/18404.

Такий спосіб переробки підтверджує ставлення ОСОБА_6 до наслідків, тобто фактично він допускав будь-який з наслідків, включаючи і смерть, оскільки, як сам пояснював, випробував зброю та переконався, що досяг збільшення дальності польоту.

Вищевказане є ознакою вольової сторони при непрямому умислі, тобто небажання смерті, але прийняття таких наслідків, що вимагає здійснювати кваліфікацію діяння за фактичними наслідками.

Крім того, характер пострілу та локалізація тілесних ушкоджень, завданих потерпілій, вказують на те, що постріл був не випадковим, а прицільним, адже здійснювався в грудну клітину, де розташовані життєво важливі органи. Крім того, постріли в потерпілого також були прицільними та влучними.

Колегія суддів за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшла висновку, що обвинувачений ОСОБА_6 винний у предявленому обвинуваченні, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.13 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 125, ч.1 ст. 129 КК України, за що повинен нести кримінальну відповідальність.

Колегія суддів також зазначає, що відповідно до ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Мотиви призначення покарання

При призначенні покарання колегія суддів відповідно до статей 65-68 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно ст.12 КК України є проступками та особливо тяжким злочином, особу обвинуваченого, який вину в інкримінованих кримінальних правопорушеннях визнав частково, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше судимий за ч.1 ст. 115 та ч.2 ст.125 КК України, на обліках у лікарів нарколога та психіатра на даний час не перебуває, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, характеристику його особи, відсутність постійного місця роботи і доходу, його поведінку як під час скоєння кримінальних правопорушень, так і після цього, ставлення до скоєного, яке, на думку суду, є проявом відсутності усвідомлення суспільної небезпечності наслідків своїх діянь.

Обставин, передбачених ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання, судом не встановлено, оскільки колегія суддів вважає помилковим посилання в обвинувальному акті на активне сприяння розкриттю злочину.

Так, активне сприяння розкриттю злочину це діяльність особи, що допомагає правоохоронним органам у встановленні обставин кримінального правопорушення, викритті співучасників та затриманні винних, а також видачі знарядь та майна, здобутого злочинним шляхом.

Важливо розрізняти активне сприяння від простого визнання своєї вини та надання правдивих показань, адже останнє саме по собі не є обставиною, що пом`якшує покарання, як активне сприяння розкриттю злочину.

В даному випадку обвинувачений намагався приховати знаряддя вчинення кримінальних правопорушень, приховував справжні мотиви приходу в квартиру, де були вчинені кримінальні правопорушення, тому ця обставина не може бути визнана судом як пом`якшуюча.

Крім того, суд враховує, що обвинувачений під час судового розгляду свою вину визнав лише частково і намагався значно применшити ступінь своєї вини. Не продемонстрував жодного співчуття до потерпілої та потерпілого, не проявив усвідомлення суспільної небезпеки і справжнього щирого жалю з приводу вчиненого, не висловив осуду своєї поведінки, завданої шкоди потерпілим жодним чином не відшкодував. Лише під час останнього слова обвинувачений формально попросив пробачення у потерпілої. Вказане свідчить про відсутність щирого розкаяння обвинуваченого.

Обставинами, передбаченими ст. 67 КК України, що обтяжують покарання, суд визнає вчинення кримінальних правопорушень у стані алкогольного сп`яніння та рецидив кримінальних правопорушень (щодо кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 125 та ч.1 ст. 129 КК України).

У відповідності до п.п. 2 та 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання суди повинні всебічно враховувати фактичні обставини кримінального провадження у їх сукупності та визначати тяжкість конкретних злочинів, ураховуючи їх індивідуальний ступінь. Визначаючи ступінь тяжкості злочину, судам необхідно виходити з особливостей конкретного злочину та обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб, кількість епізодів злочинної діяльності, характер та ступінь наслідків). Отже, ступінь тяжкості злочину визначається характером того діяння, яке було вчинено у конкретному випадку. На неї впливають різні об`єктивні та суб`єктивні обставини, зокрема, цінність тих суспільних відносин, на які посягає винний, тяжкість наслідків (характер посягання), спосіб посягання, форма і ступінь вини, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, це покарання за своїм видом і розміром має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, а також із урахуванням обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

У справі «Гонгадзе проти України» (рішення від 08 листопада 2001 року) ЄСПЛ зазначив: «що перше речення п. 1 ст. 2 Конвенції зобов`язує державу не тільки утримуватись від умисного або незаконного позбавлення життя, але також тих, хто знаходиться під їх юрисдикцією. Це включає основне завдання держави щодо забезпечення права на життя шляхом прийняття ефективних норм кримінальних законів для попередження злочинів проти особи, що забезпечується правоохоронним механізмом для попередження, усунення та покарання порушень таких норм. За відповідних обставин це також поширюється на позитивний обов`язок органів державної влади вживати заходів попередження для захисту особи або осіб, чиє життя знаходиться під загрозою здійснення кримінальних дій іншими особами».

Тому належна кримінально-правова охорона життя людини є важливим завданням держави, успішне виконання якого значною мірою залежить від правильного застосування кримінального закону до особи, яка вчинила злочини проти життя та здоров`я особи, та повинна нести справедливе покарання.

З урахуванням всіх обставин справи, ступеню тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, відсутності обставин, які пом`якшують покарання, поведінку обвинуваченого до вчинення злочинів і після цього, загальних засад призначення покарання: а саме законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації та невідворотності покарання, а також ту обставину, що серед злочинів проти особи вбивство становить особливу небезпеку, колегія суддів вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів є остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі із застосуванням правил складання покарань за сукупністю злочинів відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України.

Згідно ст. 64 КК України довічне позбавлення волі встановлюється за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених цим Кодексом, якщо суд не вважає за можливе застосовувати позбавлення волі на певний строк.

Обставинами, які зумовлюють призначення обвинуваченому покарання у виді довічного позбавлення волі і водночас вказує на неможливість досягнення мети покарання шляхом призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на певний строк, є, зокрема, винятково високий ступінь суспільної небезпеки вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень та виключну суспільну небезпеку обвинуваченого для інших людей і суспільства в цілому. Обвинувачений, будучи вже раніше судимим, зокрема, за умисне вбивство із застуванням ножа, жодних висновків не зробив, на шлях виправлення не став, вчинив нові кримінальні правопорушення під час відбування іспитового строку, а отже призначення більш мякого покарання не призведе до його перевиховання та попередження нових злочинів.

Крім того, не надаючи жодної допомоги потерпілим, обвинувачений намагався приховати сліди кримінальних правопорушень шляхом знищення доказів, а саме намагався приховати знаряддя вчинення кримінальних правопорушень, а також продемонстрував повну байдужість до наслідків своїх дій. Його поведінка після вчинення кримінальних правопорушень, а також відсутність щирого каяття чи вжиття заходів для відшкодування завданої шкоди додатково свідчать про його високу суспільну небезпеку.

Серед іншого, колегія суддів враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством, як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується на рішенні Конституційного суду України від 02.11.2004р. № 15рп/2004р. у справі № 1-33/2004.

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у ст. 10 Загальної декларації з прав людини 1948 року, ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 3 Загальної Декларації прав людини кожна людина має право на життя, свободу та особисту недоторканість.

Згідно з положеннями ст. 6 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права та ст. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на життя є невід`ємним правом людини, яке охороняється законом. Зазначені положення міжнародних правових стандартів мають універсальний характер і відображені в Конституції України. Зокрема, у ст. 3 Конституції України закріплено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визначаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст. 27 Конституції України кожна людина має невід`ємне право на життя, ніхто не може бути свавільно позбавлений життя, а обов`язок держави - захищати життя людини. Формою державного захисту життя та особистої недоторканості людини є встановлення кримінальної відповідальності за злочин проти життя і здоров`я.

За вказаних обставин, суд прийшов до переконання, що ізоляція обвинуваченого до довічного позбавлення волі відповідає вимогам справедливості при призначенні йому остаточного покарання і відображує співмірність злочину та кари, і тільки таке покарання буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, та справедливим. На думку суду, призначене обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на певний строк не забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та не слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст. 2 КПК України.

Також при призначенні остаточного покарання судом, з урахуванням вимог ч.2 ст. 71 КК України, враховується вирок Октябрського районного суду м.Полтави від 31.01.2024 року, яким ОСОБА_6 суд визнав винним за ч.2 ст.125 КК України та призначив покарання у виді 1 року обмеження волі, на підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнив з іспитовим строком на 1 рік.

Крім того, за правилами ч.5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення у даному кримінальному провадженні зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Вирішення цивільного позову

Цивільний позов не заявлено.

Мотиви інших рішень

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 20 044 гривні 42 копійки підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Згідно ст. 174 ч. 4 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Таким чином, арешти майна, накладені ухвалами слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 21.08.2024 року слід скасувати.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Крім того, захисником обвинуваченого в судових дебатах заявлено клопотання про вирішення питання щодо неповнолітніх дітей обвинуваченого. Враховуючи, що стороною захисту не надано жодних даних про імена та дати народження дітей, судом прийнято рішення окремо скерувати звернення до органу опіки та піклування з метою встановлення місцезнаходження дітей та, за необхідності, влаштування до відповідних закладів.

Керуючись статтями 370, 373, 374, 615 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.13 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 125, ч.1 ст. 129 КК України та призначити покарання:

- за п.13 ч.2 ст. 115 КК України у виді довічного позбавлення волі,

- за ч.2 ст. 125КК України у виді 2 років обмеження волі,

- за ч.1 ст. 129 КК України у виді 2 років обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворих покарань більш суворим покаранням призначити ОСОБА_6 до відбуття покарання у виді довічного позбавлення волі.

На підставі ч.2 ст. 71 КК України, з урахуванням ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Октябрського районного суду м.Полтави від 31.01.2024 року більш суворим за даним вироком, остаточно призначити ОСОБА_6 до відбуття покарання у виді довічного позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з дати набрання вироком законної сили.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 у строк відбуття покарання за даним вироком строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, за період з моменту затримання 19.08.2024 року по дату набрання вироком законної сили.

До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 20 044 (двадцять тисяч сорок чотири) гривні 42 (сорок дві) копійки.

Долю речових доказів вирішити згідно ст. 100 КПК України, а саме:

1) виріз з пледу зі слідами РБК, виріз з тканини матрацу дивану з слідами РБК, гумовий капець на праву ногу зі слідами РБК, пусту пляшку з під «Кока-Коли» зі слідами РБК, гумовий килимок зі слідами РБК, предмет схожий на пістолет з набоями, предмет схожий на револьвер з набоями, ніж типу туристичний зі слідами РБК, одяг ОСОБА_9 (сорочку натільну рожевого кольору зі слідами РБК, шкарпетки світло блакитного кольору) шорти ОСОБА_10 зі слідами РБК знищити;

2) мобільний телефон «Prestigio», мобільний телефон «Samsung» (ІМЕІ1 : НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 ), одяг ОСОБА_6 (футболку чорного кольору із білими візерунками, шорти чорного кольору, сумку-бананку чорного кольору, кросівки чорного кольору «Адідас») повернути власникам;

3) диски з відео та аудіозаписами зберігати при матеріалах справи.

Арешти майна, накладені ухвалами слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 21.08.2024 року скасувати.

Вирок може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Полтави протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Роз`яснити, що у випадку засудження особи до довічного позбавлення волі, клопотання про її помилування може бути подано після відбуття нею не менше п`ятнадцяти років призначеного покарання.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3