Справа № 348/285/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1052/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції заяву захисника адвоката ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 04 березня 2024 року, -

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

встановила:

цим вироком ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст. 286 КК України до трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.

На підставі ст.ст. 75,76 КК України обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування основного покарання звільнено з випробуванням строком на два роки і зобов`язано його періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирішено цивільний позов, питання з процесуальними витратами, заходами забезпечення кримінального провадження та речовими доказами.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням суду, захисник адвокат ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_7 подали апеляційну скаргу та заяву, в якій просять поновити строк на апеляційне оскарження вироку суду, покликаючись на сукупність об`єктивних та суб`єктивних обставин.

Зазначають, що на стадії досудового розслідування та під час судового розгляду в суді першої інстанції на обвинуваченого ОСОБА_9 чинили психологічний тиск прокурор, слідчий і захисник, попереджаючи про перспективу призначення реального покарання у виді позбавлення волі.

Акцентують, що у зв`язку із відсутністю належних правових знань, обвинувачений ОСОБА_7 не усвідомлював правових наслідків своїх процесуальних рішень. При цьому, захисник обвинуваченого не надав належних роз`яснень щодо правової природи обвинувачення та наполягав на частковому визнанні вини, як єдиному способі уникнення реального позбавлення волі, що підтверджується відсутністю апеляційної скарги після ухвалення вироку.

Також, звертають увагу на те, що через страх перед можливим ув`язненням, обвинувачений ОСОБА_7 після ухвалення вироку відшкодував моральну шкоду потерпілій ОСОБА_10 , позичивши у родичів та знайомих кошти.

Крім цього наголошують, що обвинуваченого ОСОБА_7 було введено в оману щодо правових наслідків подання апеляційної скарги.

Також, покликаються на застосування потерпілою ОСОБА_10 відносно обвинуваченого ОСОБА_7 фізичного та морального тиску, що підтверджується матеріалами кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_10 за ч.1 ст. 125 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора про заперечення заяви захисника адвоката ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку суду, перевіривши матеріали справи та обговоривши її доводи, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 395 КПК України, вирок суду першої інстанції може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно п.4 ч.3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається якщо апеляційна скарга подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Як вбачається з матеріалів справи, вирок суду відносно обвинуваченого ОСОБА_7 ухвалений 04 березня 2024 року і двічі переглядався судами апеляційної та касаційної інстанцій за відповідними скаргами потерпілої та її представника.

Разом з тим, на переконання колегії суддів, об`єктивно маючи можливість реалізувати своє право на апеляційне оскарження вироку суду у встановлений законом строк, ні обвинувачений ОСОБА_7 , ні сторона захисту таким не скористались, а апеляційну скаргу із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження подали лише 20 жовтня 2025 року, тобто із значним пропуском процесуального строку, визначеного ст. 395 КПК України.

Аналізуючи наведені у заяві доводи щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, колегія суддів вважає, що обставини, на які покликаються апелянти, не свідчать про наявність об`єктивних, непереборних та таких, що не залежали від волі обвинуваченого ОСОБА_7 причин, які б унеможливлювали своєчасне подання апеляційної скарги.

Сам по собі факт залучення нового захисника, зміна правової позиції сторони захисту або переоцінка обвинуваченим наслідків ухваленого вироку, на думку колегії суддів, не можуть розцінюватися як поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження і свідчать лише про реалізацію стороною захисту процесуальної дискреції, а не про наявність об`єктивних перешкод для апеляційного оскарження вироку суду у встановлений законом строк.

Керуючись ч.3 ст. 399, ст.ст. 418, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:

відмовити захиснику адвокату ОСОБА_6 та обвинуваченому ОСОБА_7 в поновленні строку на апеляційне оскарження вироку Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 04 березня 2024 рокувідносно обвинуваченого ОСОБА_7 .

Апеляційну скаргу повернути апелянтам.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4