Провадження №11-сс/991/76/26
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року м. Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційні скарги адвокатів ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 09.12.2025 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001543 від 02.11.2022,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 09.12.2025 задоволено клопотання детектива НАБУ ОСОБА_9 та накладено арешт (із забороною видаткових операцій за рахунками) на:

-грошові кошти ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що перебувають на рахунках НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , відкритих у АТ «Державний ощадний банк України» ();

-грошові кошти ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що перебувають на рахунку НОМЕР_3 , відкритому в АТ «Державний ощадний банк України» ().

Метою накладення арешту є забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання.

Не погоджуючись з оскаржуваним рішенням, вважаючи його незаконним, необґрунтованим захисник ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_6 подали апеляційні скарги, в яких просять поновити строк на апеляційне оскарження, ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 09.12.2025 щодо майна своїх довірителей скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання детектива НАБУ про арешт майна.

Щодо поновлення строку зазначають про розгляд клопотання детектива НАБУ про арешт майна в закритому судовому засіданні без виклику власників майна чи їх представників, а про існування арешту їм стало відомо з моменту блокування відповідних рахунків.

Щодо суті оскаржуваного рішення зазначають, що розгляд вищевказаного клопотання без виклику власників майна обмежило їх право на захист та призвело до неповноти судового розгляду. Захисники стверджують, що слідчий суддя не дотримався принципів розумності та співмірності і не перевірив цільове призначення банківських рахунків. Зокрема, рахунок НОМЕР_1 , належний ОСОБА_7 та рахунок НОМЕР_3 , належний ОСОБА_8 , є зарплатними, на які, в тому числі, надходять кошти соціальних виплат. Відтак, захисники стверджують, що такі обмеження покладають на їх підзахисних надмірний індивідуальний тягар, оскільки фактично позбавляють їх засобів до існування та порушують конституційне право на розпорядження заробленою винагородою.

Прокурор до початку розгляду апеляційних скарг подав заперечення, в яких просив здійснювати апеляційний розгляд за його відсутності.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення захисників, які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити, вивчивши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла такого висновку.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана ухвала від 09.12.2025 приймалась у закритому засіданні без виклику та участі власників майна чи їх представників. Копію даної ухвали згідно відомостей, долучених до апеляційних скарг, захисник ОСОБА_5 отримав 02.01.2026, захисник ОСОБА_6 - 23.01.2026.

Згідно ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч.2 ст.395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення.

У відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З огляду на те, що власники майна (їх захисники) отримали копію оскаржуваного рішення 02.01.2026 та 23.01.2026, апеляційні скарги в їх інтересах подано до суду 06.01.2026 та 28.01.2026 відповідно, тобто в межах п`ятиденного строку на її оскарження, колегія суддів вважає строк на апеляційне оскарження не пропущеним, а тому підстави для його поновлення відсутні.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено слідчим суддею, детективами НАБУ здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001543 від 02.11.2022. В межах даного кримінального провадження 25.11.2025 ОСОБА_7 вручено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри, згідно якої останній підозрюється в організації заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненого в особливо великих розмірах за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України. Окрім цього, 27.11.2025 ОСОБА_8 вручено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри, згідно якої він підозрюється у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому в особливо великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

За ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, яке, серед іншого, підлягає можливій конфіскації (абз.1 ч.1). Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. (абз. 2 ч. 1). Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, конфіскації майна як виду покарання (п.3 ч. 2). У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна (ч. 5).

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, серед іншого, правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається з досліджених матеріалів, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, за яке передбачено додаткове покарання у виді конфіскації майна, а тому слідчий суддя дійшов вірного висновку про можливість застосування арешту на майно підозрюваних з метою забезпечення можливої його конфіскації як виду покарання.

Водночас слідчим суддею не в повній мірі досліджено статус банківського рахунку та розміщених на ньому грошових коштів.

Зокрема, з долучених захисниками до апеляційних скарг доказів, вбачається, що рахунок НОМЕР_1 , належний ОСОБА_7 , та рахунок НОМЕР_3 , належний ОСОБА_8 , є рахунками, на які підозрювані отримують заробітну плату, що підтверджується довідками, виданими за місцем роботи кожного з підозрюваних.

Відповідно до ч.2 ст.10 Конвенції №95 «Про захист заробітної плати», заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Згідно ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Норми трудового законодавства, зокрема, ч.3 ст.15 Закону України «Про оплату праці», ч.5 ст.97 КЗпП України свідчать про пріоритет виплати заробітної плати перед іншими виплатами та про підвищену захищеність таких виплат (постанова ВП ВС від 26 жовтня 2022 року у справі №905/857/19).

Накладення повного арешту на рахунок особи, призначений для виплати заробітної плати як єдиного джерела доходу, унеможливлює своєчасну виплату зарплати, що призводить до порушення конституційних прав громадян.

21.01.2026 ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду за клопотанням сторони захисту скасовано арешт (із забороною видаткових операцій за рахунками) на грошові кошти ОСОБА_7 , що перебувають на рахунку НОМЕР_1 , з огляду на що захисник ОСОБА_5 в цій частині відмовився від вимог апеляційної скарги, тому відповідні доводи не підлягають оцінці колегією суддів. Щодо іншого рахунку, належного ОСОБА_7 , стороною захисту не доведено, що обмеження права видаткових операцій по ньому не відповідає меті застосування відповідного заходу забезпечення кримінального провадження, відтак доводи захисника в цій частині колегія суддів вважає неспроможними.

Дослідивши матеріали справи, а саме довідку №123 від 26.01.2026, видану Дитячо-юнацькою спортивною школою з футболу Чернівецької міської ради та розрахункові листи за період серпень 2025 року - січень 2026 року, колегією суддів встановлено, що рахунок НОМЕР_3 використовується ОСОБА_8 для отримання заробітної плати та лікарняних виплат.

Відтак, за відсутністю даних щодо відсторонення його від займаної посади та набуття ним цих грошових коштів злочинним шляхом, на переконання колегії суддів, застосування арешту майна з метою забезпечення конфіскації майна призведе до унеможливлення підтримання життєдіяльності як ОСОБА_8 , так і членів його родини, в тому числі трьох дітей.

Матеріали провадження, з урахуванням нарахованих та виплачених сум по даному рахунку, свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання його приховування, втрати, пересування та передачі третім особам, а тому доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 підлягають задоволенню.

З урахуванням зазначеного, апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 підлягає задоволення, а ухвала слідчого судді у відповідній частині - скасуванню. Апеляційна скарга захисника ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.392, 404, 407, 422, 532 КПК, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 09.12.2025 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001543 від 02.11.2022 в частині накладення арешту на грошові кошти (із забороною видаткових операцій за рахунком) ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що перебувають на рахунку НОМЕР_3 , відкритому в АТ «Державний ощадний банк України» () скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання детектива НАБУ про арешт майна в цій частині. В іншій частині ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 09.12.2025 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3