Справа №760/54/26 1-кс/760/408/26
СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2026 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , перевіривши матеріали клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_2 про арешт нерухомого майна у кримінальному провадженні №0001036 від 25.11.2025 за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ст.356 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Сторона обвинувачення звернулась до Солом`янського районного суду міста Києва із вищезазначеним клопотанням про арешт майна.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частина 1 ст.8 КПК України визначає, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ч.ч.1, 2, 6 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Положеннями ч.1 ст.170 КПК України встановлюється, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст.171 КПК України визначено, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Так, сторона обвинувачення просить накласти арешт на квартиру, елементи фасаду багатоквартирного будинку, а також будівельні матеріали та обладнання, що використовуються при реконструкції з метою забезпечення збереження речових доказів. До клопотання додано копію постанови дізнавача від 24 грудня 2025 року про визнання предметів речовими доказами, якою на квартиру, елементи фасаду багатоквартирного будинку, а також будівельні матеріали та обладнання визнано речовими доказами.

Процесуальне рішення у формі постанови дізнавача, слідчого та прокурора нормативно регулюється ч.ч.3, 5-7 ст. 110 КПК України.

Норми ст.110 КПК України щодо процесуальної форми та змісту постанови дізнавача, слідчого та прокурора мають не лише імперативний, а й бланкетний характер, тобто відсилають для з`ясування деяких істотних вимог до інших норм Кримінального процесуального закону та інших нормативних актів.

Якщо в постанові не викладено підстав, мотивів і обґрунтувань прийняття процесуального рішення, то постанова є відповідно не вмотивованою.

Отже, підставою прийняття постанови є фактичні та юридичні передумови прийняття процесуального рішення. Мотивами прийняття постанови є мета, цілі та завдання, які переслідуються при прийнятті процесуального рішення. Обґрунтуванням прийняття постанови є зазначення обставин, які свідчать, що у випадку прийняття постанови мета, цілі і завдання будуть досягнуті.

Значення постанови полягає у тому, що вона, як процесуальне рішення, впливає на права та обов`язки учасників кримінального провадження. Відтак необхідно дотримуватись процесуальної форми та змісту постанови, чітко зазначати всі обов`язкові відомості.

З постанови про визнання предметів речовими доказами вбачається, що вона є формальною, у ній не наведено всіх необхідних підстав та належного обґрунтування того, що квартира, елементи фасаду багатоквартирного будинку, а також будівельні матеріали та обладнання відповідають критеріям ст.98 КПК України.

Також абсолютно незрозуміло, які саме елементи фасаду та будівельні матеріали визнані речовими доказами та відповідно на які елемнти фасаду та на які конкретно будівельні матеріали слід, на думку сторони обвинувачення, накласти арешт, не зрозуміло.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає за необхідне повернути клопотання про арешт майна особі, яка його подала. Після усунення недоліків сторона обвинувачення за потребою не позбавлена можливості знову звернутися до слідчого судді із таким клопотанням.

Керуючись ст.ст.2, 8, 22, 169-173, 309 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_2 про арешт нерухомого майна у кримінальному провадженні №0001036 від 25.11.2025 за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ст.356 КК України - повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_3