Номер провадження 1-кс/201/4261/2025
СОБОРНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2025 року слідчий суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3 ,

підозрюваного - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі клопотання старшого слідчого в ОВС СВ слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_5 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні - прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Донецької обласної прокуратури ОСОБА_6 , подане в межах кримінального провадження № 0000069, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 січня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харцизьк Донецької області, громадянина України, зі слів з неповною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, в порядку ст. 89 КК України не судимого, який має на утриманні матір похилого віку ОСОБА_7 , 1962 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

якого повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України, -

встановив:

Старший слідчий в ОВС слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_5 за погодженням з прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Донецької обласної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 в межах кримінального провадження відомості про, яке внесені 09 січня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000069.

З клопотання та доданих до нього матеріалів, вбачається, що групою слідчих слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ІНФОРМАЦІЯ_7 під процесуальним керівництвом прокурорів розслідується кримінальне провадження № 0000069 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Подане клопотання вмотивоване тим, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , достовірно знаючи про блокування доступу до російської соціальної мережі «Одноклассники» нa підставі рішення Ради національної безпеки і оборони України від 28 квітня 2017 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», уведеного в дію Указом Президента України від 15 травня 2017 року № 133/2017, та продовженого на підставі рішення Ради національної безпеки і оборони України від 14 травня 2020 року, затвердженого Указом Президента України від 14 травня 2020 року № 184, використовуючи спеціалізовані програми «VPN» для обходу блокування, умисно, цілеспрямовано, переслідуючи ідеологічні мотиви, достовірно знаючи про публічно комунікативний характер соціальної мережі через можливість поширення інформації через всесвітню мережу «Інтернет» серед невизначеного кола осіб, на постійній основі використовував власну сторінку у соціальній мережі «Одноклассники» для опублікування та поширення, а також для уподобання матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України та глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році.

Так, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи у м. Костянтинівка Краматорського району Донецької області (точне місце під час досудового розслідування не встановлене), використовуючи власний електронний планшет марки «Samsung», моделі «Galaxy Tab», s/n НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , вибравши для ідентифікації користувача свою власну електронну адресу « ІНФОРМАЦІЯ_3 », створив сторінку у російській соціальній мережі «Одноклассники» під іменем « ОСОБА_4 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 на якій в розділі стосовно персональної інформації користувача розмістив власне фото, та яку використовує з особистою, в тому числі протиправною, метою.

Зокрема, 05.01.2023 ОСОБА_4 , перебуваючи у м. Костянтинівка Краматорського району Донецької області (точне місце під час досудового розслідування не встановлене), використовуючи власний електронний планшет марки «Samsung», моделі «Galaxy Tab», s/n НОМЕР_1, IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , діючи умисно, з вищезазначених мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, із використанням облікового запису у соціальній мережі «Однокласники» під іменем « ОСОБА_4 » ( ІНФОРМАЦІЯ_4 здійснив поширення публікації (відеофайлу) користувача (спільноти) « ІНФОРМАЦІЯ_8 » із назвою «ІНФОРМАЦІЯ_9», в якій виправдовується збройна агресія РФ проти України, як настання часу відплати українцям за злочини над населенням Донбасу. Таким чином, своїми діями ОСОБА_4 поширив для вільного доступу, перегляду та подальшого поширення зазначену публікацію (відеофайл), яка містить виправдовування збройної агресії РФ проти України, розпочатої в 2014 році.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у поширені матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України.

В подальшому, 27.02.2023 ОСОБА_4 , перебуваючи у м. Костянтинівка Краматорського району Донецької області (точне місце під час досудового розслідування не встановлене), використовуючи власний електронний планшет марки «Samsung», моделі «Galaxy Tab», s/n НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , діючи умисно, з вищезазначених мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, із використанням облікового запису у соціальній мережі «Однокласники» під іменем « ОСОБА_4 » ( ІНФОРМАЦІЯ_4 здійснив поширення публікації (відеофайлу) користувача (спільноти) « ІНФОРМАЦІЯ_10 » із назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 », в якій міститься інформація щодо глорифікації бійців та камандирів сил спеціальних операцій учасників так званої «спецоперації», а також виправдовування збройної агресії РФ проти України. Таким чином, своїми діями ОСОБА_4 поширив для вільного доступу, перегляду та подальшого поширення зазначену публікацію (відеофайл), яка містить виправдовуння збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в 2014 році, а також глорифікацію осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році.

Далі, 27.03.2023 ОСОБА_4 , продовжуючи злочинний умисел, діючи повторно, перебуваючи у м. Костянтинівка Краматорського району Донецької області (точне місце під час досудового розслідування не встановлене), використовуючи власний електронний планшет марки «Samsung», моделі «Galaxy Tab», s/n НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , діючи умисно, з вищезазначених мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, із використанням облікового запису у соціальній мережі «Однокласники» під іменем « ОСОБА_4 » ( ІНФОРМАЦІЯ_4 здійснив поширення публікації (відеофайлу) користувача « ОСОБА_11 » із назвою « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (автор ОСОБА_12 )»», в якій міститься інформація щодо виправдовування та заперечення збройної агресії РФ проти України. Таким чином, своїми діями ОСОБА_4 поширив для вільного доступу, перегляду та подальшого поширення зазначену публікацію (відеофайл), яка містить виправдовування та заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в 2014 році.

Також, 03.04.2023 ОСОБА_4 , продовжуючи злочинний умисел, діючи повторно, перебуваючи у м. Костянтинівка Краматорського району Донецької області (точне місце під час досудового розслідування не встановлене), використовуючи власний електронний планшет марки «Samsung», моделі «Galaxy Tab», s/n НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , діючи умисно, з вищезазначених мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, із використанням облікового запису у соціальній мережі «Однокласники» під іменем « ОСОБА_4 » ( ІНФОРМАЦІЯ_4 здійснив поширення публікації (відеофайлу) користувача « ОСОБА_11 » із назвою «ІНФОРМАЦІЯ_11», в якій міститься глорифікація осіб, які беруть участь у агресії проти України на стороні Російської Федерації. Таким чином, своїми діями ОСОБА_4 поширив для вільного доступу, перегляду та подальшого поширення зазначену публікацію (відеофайл), яка містить глорифікацію осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у виправдовувані, заперечені збройної агресії Російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікації осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України.

02 жовтня 2025 року старшим слідчим в ОВС слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_5 за погодженням з прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Донецької обласної прокуратури ОСОБА_6 в порядку ст. 278 КПК України ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

В порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_14 не затримувався.

На думку слідчого, що погоджено з прокурором, відносно ОСОБА_4 має бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки існують передбачені п. п. 1, 2, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, наявність яких у клопотанні обґрунтована наступним.

Існування передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику в клопотанні обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк до восьми років, а тому останній розуміючи тяжкість та невідворотність покарання, з метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, зокрема на тимчасово окупований території або шляхом виїзду за кордон України.

Наявність передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику обґрунтована тим, що у разі не застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній зможе знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, що стосуються обставин вчинення кримінальних правопорушень, тобто речі, які можуть бути знайдені та визнані у встановленому законом порядку речовими доказами у справі, або стосовно злочинів, про які органами досудового розслідування не розпочато досудове розслідування, зокрема, маючи доступ до власних облікових записів в соціальній мережі «Одноклассники» підозрюваний може за допомогою іншого пристрою видалити відповідні дані, які стосуються вчинення ним протиправних дій та повідомити осіб, котрим він поширював відповідну інформацію та які також можуть видалити сліди переписок із ним.

Існування передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, експерта, у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки на даний час органом досудового слідства не встановлені всі особи причетні до вчинення даного злочину, а також свідки протиправної діяльності, що у випадку застосування до ОСОБА_4 запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, створить передумови для продовження спілкування ОСОБА_4 з вказаними особами та впливу на свідків у даному кримінальному провадженні.

Ризик незаконного впливу на експертів є актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання за необхідності показань від осіб, які є експертами, у кримінальному провадженні, а саме усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. ст. 23, 356 КПК України.

На теперішній час вирішується питання про призначення у провадженні комп`ютерно-технічної експертизи електронного пристрою вилученого у підозрюваного.

Наявність передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтована тим, що ОСОБА_4 може перешкоджати проведенню досудового розслідування іншим чином.

Існування передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки останній має лояльне ставлення до окупаційних військ рф, тому не застосування стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може створити передумови для вчинення ним нового кримінального правопорушення, або продовження злочину, в якому підозрюється.

Неможливість та недостатність застосування до ОСОБА_4 іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою обґрунтована наступним:

- особисте зобов`язання та застава не будуть відповідати тяжкості вчинених кримінальних правопорушень;

- відсутність у підозрюваного осіб, які б могли взяти останнього на поруки;

- домашній арешт не здатен запобігти ризику вчинення ОСОБА_4 інших злочинів.

Також у клопотанні сторона обвинувачення посилається на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України під час дії воєнного стану, а тому за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, до останнього може бути застосований лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з неможливістю застосування більш м`яких запобіжних заходів.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив його задовольнити з викладених у ньому підстав.

У доповнення підтвердив, що з початку досудового розслідування даного кримінального провадження з січня 2024 року і дотепер підозрюваний ОСОБА_4 місце свого проживання не змінював, починаючи з травня 2023 року і дотепер органом досудового розслідування не встановлено інших фактів виправдування ОСОБА_4 збройної агресії РФ проти України або ж вчинення аналогічних злочинів, фактів неявки останнього за викликом до слідчого не було.

Проте, на думку прокурора, підозрюваний з метою уникнути покарання може переховуватися від органу досудового розслідування або суду, адже має зареєстроване місце проживання та певні зв`язки на тимчасово окупованій території. До того ж, підозрюваний ОСОБА_4 може самостійно або через інших осіб видалити інформацію із своєї сторінки у соціальній мережі «Однокласники», яка станом на сьогодні вже оглянута слідчим, однак, експертиза не проведена.

Також додав, що ОСОБА_4 за допомогою іншого пристрою може зайти до мережі Інтернет та продовжити поширювати інформацію, яка виправдовує збройну агресію РФ проти України. Вказав, що підозрюваний може вчинити і інші злочини проти основ національної безпеки, оскільки ОСОБА_4 проживає в місті Костянтинівка Донецької області, де знаходяться збройні сили України, які здійснюють відсіч збройній агресії РФ.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив застосувати до нього запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, оскільки він має на утриманні 63 річну матір, яка має ряд хронічних тяжких захворювань, знаходиться під наглядом лікаря та потребує постійного догляду. До того ж, вказав, що інших родичів, хто міг би здійснювати догляд його матері не має.

Обставини інкримінованого злочину визнав у повному обсязі та підтвердив, що дійсно до квітня 2023 року користувався соціальною мережею «Однокласники» та здійснив поширення декількох публікацій, які виправдовують збройну агресію Російської Федерації проти України. Втім, в подальшому ще до повідомлення про підозру переглянув свої погляди, зробив для себе відповідні висновки і більше цією мережею не користується.

Також, повідомив, що їх родичі дійсно залишилися на тимчасово окупованій території, однак він не підтримує з ними зв`язок. Додав, що на даний час вони з матір`ю займаються питанням евакуації до міста Дружківка.

Зазначив, що під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження 13.08.2025 року надав слідчому свій планшет на дослідження, 02.10.2025 року він разом із слідчим оглядав вказаний планшет після проведення експертизи.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, з`ясувавши думку учасників кримінального провадження, зокрема, доводи прокурора щодо доведеності наданими слідчому судді доказами обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, позицію підозрюваного, проаналізувавши та зіставивши їх з вимогами кримінального процесуального закону, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: (1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; (2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; (3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України (ч. 1 ст. 183 КПК України).

Слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора (частини 3, 4 ст. 176 КПК України).

Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Також, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного; 7) майновий стан підозрюваного; 8) наявність судимостей у підозрюваного; 9) дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказують детектив та прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частина 4 ст. 194 КПК України передбачає, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав, які б свідчили про обґрунтовану підозру у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень слідчий суддя враховує наступні обставини.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчий суддя користується практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому злочинів слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», відповідно до якого для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

У своїх рішеннях, зокрема, «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства», «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Під час розгляду клопотання встановлено, що групою слідчих слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ІНФОРМАЦІЯ_7 під процесуальним керівництвом прокурорів розслідується кримінальне провадження відомості про яке внесені 09 січня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000069 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

02 жовтня 2025 року старший слідчий в ОВС слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_5 за погодженням з прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Донецької обласної прокуратури ОСОБА_6 в порядку ст. 278 КПК України ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

В порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_14 не затримувався.

Сукупність зібраних органом досудового розслідування доказів поза розумним сумнівом доводить причетність ОСОБА_4 до інкримінованих йому кримінальних правопорушень, що підтверджується достатніми на цьому етапі слідства доказами, які містяться у матеріалах досудового розслідування: у витязі з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000069 від 09.01.2024 року, у повідомленні про виявлення кримінального правопорушення за підписом т.в.о першого заступника начальника ГУ начальника 2 управління ІНФОРМАЦІЯ_7 від 09.01.2024 року за вихідним №78/2/28-7нт, у рапорті щодо виявлення кримінального правопорушення за підписом начальника Костянтинівського РВ 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ІНФОРМАЦІЯ_7 від 09.01.2024 року за вихідним №78/2/28-6нт, у повідомленні щодо виконання доручення слідчого від 10.01.2024 року за вихідним №78/2/13-195 за підписом заступника начальника Костянтинівського РВ 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ІНФОРМАЦІЯ_7 від 28.06.2024 року за вихідним №78/2/28-180нт, у протоколі допиту свідка ОСОБА_15 від 21.06.2024 року, у протоколі допиту свідка ОСОБА_16 від 21.06.2024 року, у протоколі огляду від 27.06.2024 року, у висновку експерта № 295 від 06.06.2025 року за експертною спеціальністю 1.4 «Семантико-текстуальне дослідження писемного та усного мовлення», у інформації щодо виконання доручення слідчого від 10.01.2024 року за вихідним №78/2/13-195 за підписом начальника 2 сектору Костянтинівського РВ2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ІНФОРМАЦІЯ_7 від 03.07.2025 року за вихідним №78/2/28-2453, у відповіді на запит за підписом ФОП ОСОБА_17 від 11.03.2024 року, у відповіді за підписом начальника відділу реєстрації Костянтинівської міської ради від 05.02.2024 року за вихідним №146/07, у довідці щодо місця знаходження ОСОБА_4 за підписом старшого оперуповноваженого Костянтинівського РВ 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ІНФОРМАЦІЯ_7 від 08.01.2024 року, у протоколі огляду за участі ОСОБА_4 від 02.10.2025 року.

Отже, наведені вище обставини свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України, що у достатній мірі доведено прокурором під час розгляду клопотання.

При цьому, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали свідчать про наявність обґрунтованої підозри.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на цей час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Тож, для повідомлення про підозру не потрібна така ж ступінь доведення як для визнання особи винною, достатньо щоб у стороннього спостерігача склалось враження, що злочин було вчинено і підозрювана особа причетна до його вчинення.

На переконання слідчого судді, такого ступеню доведення у цій справі було досягнуто.

Згідно ч 2 ст. 177 КПК України другою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Оцінюючи обґрунтування прокурора на підтвердження наявності зазначених у клопотанні ризиків і докази, надані останнім на підтвердження своїх доводів, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором під час розгляду клопотання доведена наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик можливих спроб ОСОБА_4 переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

На підтвердження існування передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику свідчать такі обставини, як тяжкість покарання (позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої), що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним та вагомість наявних доказів про вчинення останнім інкримінованих злочинів проти основ національної безпеки України, що може спонукати останнього переховуватися від органів досудового розслідування та суду шляхом виїзду за кордон України або на її тимчасово окуповану територію.

До того ж, вказаний ризик посилюється тим, що ОСОБА_4 проживає у м. Костянтинівка Донецької області, яке розташоване поруч із лінією розмежування з окупованою територією, де триває активна фаза бойових дій та оголошена евакуація.

Також вказаний ризик посилюється тим, що підозрюваний має родичів та знайомих на тимчасово окупованій території у яких може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Діставшись висновку про існування наведеного вище ризику, слідчий суддя звертає увагу, що ризик не є фактом, а є ймовірністю вчинення певних дій, а тому має бути доведено в судовому засіданні саме ймовірність того, що підозрюваний може їх вчинити і слідчий суддя вважає, що така ймовірність є доволі високою.

Відтак, слідчий суддя погоджується із заявленим прокурором ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України і визнає існування вказаного ризику доведеним у повній мірі.

Водночас, оцінюючи обґрунтування сторони обвинувачення на підтвердження наявності заявлених у клопотанні ризиків, передбачених п. п. 2, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Так, під час розгляду клопотання встановлено і це підтверджено прокурором, що слідчим вже проведено огляд планшету за допомогою якого, за версією слідства, підозрюваний ОСОБА_4 здійснив поширення публікацій з виправдуванням, запереченням збройної агресії РФ проти України у 2014 році, а також глорифікацію осіб, які здійснювали збройну агресію РФ проти України у 2014 році, в ході якого в обліковому записі у соціальній мережі «Одноклассники» зафіксовані відповідні публікації та по яких вже проведено експертизу за спеціальністю 1.4 «Семантико-текстуальне дослідження писемного та усного мовлення» від 06.06.2025 року, а тому ризик можливих спроб підозрюваного знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, не є актуальним.

Тим більше, за версією слідства, протиправні дії, що інкримінуються ОСОБА_4 , мали місце ще у січні-квітні 2023 року, тож, за умови наявності у підозрюваного наміру на знищення відповідної інформації зі свого аккаунту у соціальній мережі «Одноклассники», останній мав таку об`єктивну можливість та не скористався нею упродовж двох років, що є тими обставинами, які повністю нівелюють твердження прокурора про наявність передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику.

До того ж, виходячи з наданих ОСОБА_4 пояснень під час цього розгляду, останній визнає повністю свою провину у вчиненні інкримінованого злочину та співпрацює зі слідством, що є тією обставиною, яка не свідчить на користь доводів сторони обвинувачення щодо наявності означеного ризику.

Крім того, доводи сторони обвинувачення, викладені у клопотанні стосовно того, що «підозрюваний може повідомити осіб, котрим він поширював відповідну інформацію та які також можуть видалити сліди переписок із ним», є неспроможними, адже підозрюваному ОСОБА_4 не інкримінується поширення інформації шляхом переписки в соціальній мережі та поширення вказаної інформації конкретним особам.

Крім того, під час розгляду даного клопотання встановлено, що досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні розпочато ще 09 січня 2024 року, упродовж якого були допитані два свідки ОСОБА_15 і ОСОБА_16 (21.06.2024 року) та проведено відповідну експертизу (06.06.2025 року), і за весь цей час до розгляду питання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , останній, маючи об`єктивну можливість та достатній час (більше року) не вчинив жодної спроби будь-яким чином вплинути на допитаних свідків чи експерта, який провів експертизу і це не заперечував прокурор у судовому засіданні, тож, за таких умов, доводи сторони обвинувачення про наявність цього ризику є неспроможними та такими, що не заслуговують на увагу.

Тим більше, як зазначалося вище, підозрюваний визнав свою провину та співпрацює зі слідством, тож за таких обставин, цей ризик повністю нівельований, а прокурором не надано жодних доказів на спростування цих обставин.

До того ж, прокурором не надано жодного обґрунтування у який спосіб, на його думку, підозрюваний ОСОБА_4 може вплинути на експерта СБУ, який здійснює свою діяльність у місті Дніпро.

Також і той факт, що за повідомленням прокурора на теперішній час вирішується питання про призначення у провадженні комп`ютерно-технічної експертизи електронного пристрою, вилученого у підозрюваного, жодним чином не свідчить про наявність означеного вище ризику.

З аналогічних підстав слідчий суддя вважає доводи прокурора про наявність передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику, неспроможними, оскільки, як зазначалося вище, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває з 09 січня 2024 року, події, що інкримінуються ОСОБА_4 мали місце ще у січні-квітні 2023 року, і з цього часу у слідства відсутня будь-яка інформація про те, що підозрюваний з травня 2023 року і по теперішній час продовжував вчинення інкримінованого злочину або ж вчинив інший злочин, що є тими обставинами, які, з огляду на те, що ОСОБА_4 в порядку ст. 89 КК України не судимий і останні 20 років до кримінальної відповідальності не притягувався, не свідчать на користь доводів сторони обвинувачення щодо наявності такого ризику.

Тим більше, виходячи з встановлених органом досудового розслідування обставин інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, останній самостійно припинив протиправну діяльність і починаючи з травня 2023 року жодних фактів вчинення підозрюваним злочину слідством не виявлено.

Разом з цим, слідчий суддя вважає, що заявлений у клопотанні ризик можливих спроб підозрюваного перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, є недоведеним з підстав відсутності жодного обґрунтування та мотивів на підтвердження його існування.

Тож, за наведених обставин слідчий суддя дійшов висновку про недоведеність прокурором під час цього розгляду передбачених п. п. 2, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків.

Вирішуючи питання про вид запобіжного заходу, слідчий суддя враховує, що дії, які інкримінуються підозрюваному підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України, тобто є кримінально караними. Описана у клопотанні та повідомленні про підозру фабула кримінального правопорушення у сукупності з наданими стороною обвинувачення матеріалами досудового розслідування вказують на наявність вагомих доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з такими кримінальними правопорушеннями.

Також покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вчиненні такого кримінального правопорушення, пов`язане із позбавленням волі.

Слідчим суддею встановлено, що підозрюваний зі слів має неповну середню освіту, не одружений, офіційно не працевлаштований, в порядку ст. 89 КК України не судимий, є внутрішньо-переміщеною особою та має на утриманні матір похилого віку ОСОБА_18 , 1962 року народження, яка потребує постійного догляду у зв`язку із наявністю тяжких хронічних захворювань, що не заперечувалося прокурором під час цього розгляду.

Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішеннях вказував на те, що обґрунтовуючи неможливість обрання інших альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою, суд повинен послатися на ті чи інші конкретні обставини, як цього вимагає пункт 3 статті 5 Конвенції. (рішення у справі «Осипенко проти України»)

У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (рішення у справі "Вренчев проти Сербії" п. 76).

Оцінюючи можливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі, застава, домашній арешт, особиста порука та особисте зобов`язання не зможуть запобігти визначеним ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

До того ж, прокурором під час цього розгляду не доведено неможливість застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а посилання останнього у клопотанні на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України під час дії воєнного стану, а тому за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, до підозрюваного може бути застосований лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, є таким, що не ґрунтується на вимогах ч. 4 ст. 183 КПК України, положення якої не містять такого обмеження.

Тож, за наведених підстав, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України та передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику, втім, не доведено неможливість застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а тому, з огляду на вимоги ч. 4 ст. 194 КПК України, у задоволенні клопотання слід відмовити.

Водночас, з урахуванням встановлених під час цього розгляду обставин, з огляду на конкретні інкриміновані ОСОБА_4 обставини злочину та його посткримінальної поведінки, визнання вини та співпраці зі слідством, його належної процесуальної поведінки та відсутність фактів неявки до слідчого за першою вимогою, сімейний стан та наявність на утриманні матері похилого віку, яка потребує постійного стороннього догляду, слідчий суддя вважає за доцільне застосувати до підозрюваного інший більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який буде здатним запобігти існуючому ризику, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 .

Також слідчий суддя вважає за доцільне покласти на підозрюваного ОСОБА_4 передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України наступні обов`язки:

1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду (за виключенням випадків безпосередньої загрози життю та здоров`ю внаслідок збройної агресії РФ проти України);

2) повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю або суд залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;

3) утримуватися від спілкування з експертом з приводу обставин вчинення інкримінованого злочину;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, якщо такі маються.

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є 30 листопада 2025 року включно.

Попередити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі невиконання зазначених в ухвалі слідчого судді обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням підозрюваним обов`язків, зазначених в ухвалі суду, покласти на старшого слідчого в ОВС СВ слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_5 , який здійснює досудове розслідування у кримінальному проваджені внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 січня 2024 року за № 0000069 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 186-187, 193-194, 196, 197, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

У задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СВ слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_5 , погодженого прокурором у кримінальному провадженні - прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Донецької обласної прокуратури ОСОБА_6 , поданого в межах кримінального провадження № 0000069 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 січня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України - відмовити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання в межах строку досудового розслідування до 30 листопада 2025 року включно та зобов`язати останнього прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду залежно від стадії кримінального провадження.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України наступні обов`язки:

1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду (за виключенням випадків безпосередньої загрози життю та здоров`ю внаслідок збройної агресії РФ проти України);

2) повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю або суд залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;

3) утримуватися від спілкування з експертом з приводу обставин вчинення інкримінованого злочину;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, якщо такі маються.

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є 30 листопада 2025 року включно.

Попередити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі невиконання зазначених в ухвалі слідчого судді обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням підозрюваним обов`язків, зазначених в ухвалі суду, покласти на старшого слідчого в ОВС СВ слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_5 , який здійснює досудове розслідування у кримінальному проваджені внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 січня 2024 року за № 0000069 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а особою, що тримається під вартою - протягом того ж строку з моменту отримання нею її копії.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - о 18 годині 00 хвилин 07 жовтня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1