Справа № 456/482/26
Провадження № 1-кс/456/108/2026
УХВАЛА

про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту

23 січня 2026 року місто Стрий

Слідчий суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого СВ Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого СВ Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, українцю, уродженцю села Фалиш Стрийського району Львівської області, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому,

встановив:

Суть питання, що вирішується, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

В обґрунтування клопотання слідча покликається на те, що слідчим відділенням Стрийського РУП ГУНП у Львівській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000075, внесеного 21.01.2026 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , у 2025 році, більш точного часу та дати органом досудового розслідування не встановлено, отримав від невстановленої досудовим розслідуванням особи, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах у будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , осколкову оборонну ручну гранату Ф-1 із запалом типу УЗРГМ, яку надалі, діючи умисно, усвідомлюючи, що у нього немає права на зберігання вищевказаного бойового припасу, розуміючи протиправність своїх дій та передбачаючи їх наслідки, маючи умисел на зберігання бойового припасу, в порушення вимог Постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна», Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 та «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної та холодної зброї, пристроїв вітчизняного виготовлення для відстрілу набоїв з гумовими або аналогічними якостями, метальними снарядами несмертельної дії, та указаних набоїв, а також боєприпасів до зброї або вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року, незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , до моменту проведення огляду місця події працівниками Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області, а саме до 21.01.2026.

Так, 21.01.2026 в період з 19 години 20 хвилин до 19 години 47 хвилин під час огляду місця, у господарському приміщенні (літній кухні), що за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено осколкову оборонну ручну гранату Ф-1 із запалом типу УЗРГМ, що згідно з висновком судової вибухо-технічної експертизи №СЕ-19/114-26/1633-ВТХ від 23.01.2026 відноситься до категорії бойових припасів та придатна для здійснення вибуху.

Таким чином, у діях ОСОБА_5 наявні усі підстави для обґрунтованої підозри у зберіганні бойового припасу, без передбаченого законом дозволу, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

22.01.2026 ОСОБА_5 на підставі п.2 ч.1 ст. 208 КПК України затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.

23.01.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

В клопотанні слідчий СВ Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 просить обрати підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком дії 60 днів з можливістю визначення застави у розмірі 266 240, 00 гривень та у разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 додаткові обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, мотивуючи клопотання тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення. Обґрунтованість підозри, на думку слідчої, стверджується зібраними по справі доказами.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що ОСОБА_5 зможе переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інші кримінальні правопорушення. ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років; характер та обставини кримінального правопорушення характеризують його як особу, яка не має достатніх моральних цінностей, схильний до досягнення своїх цілей злочинним шляхом; офіційно не працює та не заробляє; являється військовозобов`язаним, однак ухилився від несення служби, хоча зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, залишаючись на волі, зможе ухилятися від органу досудового розслідування або суду, а саме покинути територію Стрийського району та Львівської області в цілому, переховуватися у своїх знайомих та друзів, а також залишити територію України з метою уникнення кримінальної відповідальності; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки останні являються близькими йому родичами та проживають спільно з ним за вище вказаною адресою, з метою зміни їх показів; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення. Вважає, що відсутні обґрунтовані підстави вважати, що застосування до підозрюваного ОСОБА_5 будь-якого іншого запобіжного заходу, крім тримання під вартою, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Позиція сторони обвинувачення в суді.

Слідча СВ Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримала, навівши мотиви зазначені у ньому, просить його задоволити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримала та навела обставини, передбачені ч.1 ст. 194 КПК України, необхідні для обрання запобіжного заходу.

Позиція сторони захисту в судовому засіданні.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні клопотання заперечила, просила врахувати, що підозрюваний є особою молодого віку, не притягувався до кримінальної відповідальності, вину визнає, розкаюється, висловив бажання добровільно мобілізуватися, має постійне місце проживання та реєстрації, вважає, що розмір застави стороною обвинувачення не обґрунтований, просить обрати запобіжний захід не пов`язаний з ізоляцією від суспільства у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника.

Установлені судом обставини, положення закону, яким суд керувався та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Заслухавши слідчу, яка підтримала клопотання, думку прокурора, яка вважає за потрібне застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, думку підозрюваного та його захисника, які просять застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Так, згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження вбачається, що 21.01.2026 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України (кримінальне провадження №0000075) /а.с.7/.

23 січня 2026 року слідчою СВ Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 повідомлено ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України /а.с. 46-47/.

Слідчий суддя враховує, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ, що узгоджується з вимогами ч. 5 ст. 9 КПК України.

Відповідно до п. «с» ч. 1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Таким чином, однією з підстав правомірного обмеження права на свободу й особисту недоторканність у кримінальному провадженні є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово тлумачив термін «обґрунтована підозра» і робив висновки про наявність чи відсутність такої у конкретних справах. Так, у справі «К.-Ф. проти Німеччини» 27.11.1997 року (заява №144/1996/765/962) ЄСПЛ наголошував, що обґрунтованість підозри, наявність якої має служити підставою для арешту, є невід`ємним елементом запобіжної гарантії проти свавільного арешту й затримання, що передбачено п. «С» ч. 1 ст. 5 Конвенції. Наявність «обґрунтованої підозри» означає, що вже існують факти або інформація, які спроможні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа ймовірно вчинила правопорушення. Однак, факти, які зумовлюють виникнення підозри, не обов`язково мають такий саме рівень з`ясовності, який є необхідним на пізнішому етапі кримінального розслідування.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також ЄСПЛ в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Положеннями ст.177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

За змістом закону тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст. 177 КПК. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоби убезпечити їх настання.

За змістом ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті.

При розгляді даного клопотання слідчий суддя приходить до висновку, що слідчий та прокурор довели обґрунтованість підозри, висунутої ОСОБА_5 /сукупність наявних на даний час доказів припущення про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення/ про що свідчать, зокрема: дані рапорту з лінії 102 від 21.01.2026 /а.с. 8-10/; протокол огляду місця події від 21.01.2026 /а.с. 12-14/; протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 22.01.2026 /а.с. 32-35/; протокол допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 22.01.2026 /а.с. 36-37/; протокол допиту свідка ОСОБА_7 від 22.01.2026 /а.с. 41-42/; протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 22.01.2026 /а.с. 43-45/; висновок експерта №СЕ-19/114-26/1633-ВТХ від 23.01.2026.

Таким чином, на даній стадії слідчий та прокурор навели переконливі факти того, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні правопорушення, яке йому інкримінується.

Слідчий суддя погоджується з доводами слідчої та прокурора про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення та часткове існування ризиків, зазначених у клопотанні, однак вважає недоведеним факт недостатності підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства (суду) можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ від 23 вересня 2008 року у справі «Вренчев проти Сербії»).

Слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором не враховано, що ОСОБА_5 раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, що свідчить про наявність сталих соціальних зв`язків, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, а відтак, належну процесуальну поведінку підозрюваного може забезпечити і більш м`який запобіжний захід, аніж тримання під вартою.

Слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення про те, що існує ризик переховування підозрюваного, зважаючи на тяжкість кримінального правопорушення та покарання, яке загрожує у випадку визнання винним підозрюваного, та незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, однак вважає, що наведеного не достатньо для обрання найбільш сурового запобіжного заходу.

Безпідставними суд вважає доводи сторони обвинувачення про те, що підозрюваний може продовжити вчиняти інші злочини, слідчий суддя звертає увагу, що підозрюваний є не судимим, а тому відсутні підстави стверджувати, що він схильний до вчинення кримінальних правопорушень, оскільки судового рішення про визнання підозрюваного винним у вчиненні кримінальних правопорушень, по яких скеровано обвинувальний акт до суду, на даний час не ухвалено.

Не обґрунтовано слідчим та прокурором і наявності ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Згідно з ч.2 ст.181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч.6 ст.181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Слідчий суддя погоджується із доводами слідства про те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема без застосування запобіжного заходу підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, який належить до категорії тяжких та за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Обираючи підозрюваному ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Враховуючи тяжкість вчиненого злочину та покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, даних про його особу, який раніше не судимий, має постійне місце реєстрації і проживання, на обліку лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, зважаючи на необхідність виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, а також зважаючи на доведеність прокурором наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, вважаю за необхідне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Крім цього, слідчий суддя звертає увагу, що в подальшому, за наявності інших, аніж встановлені в даному судовому засіданні обставин, рішення про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту може бути переглянуте судом за клопотанням сторін кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 184, 193-194, 196-197, 205, 395 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

Клопотання слідчого СВ Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволити частково.

Підозрюваному

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, українцю, уродженцю села Фалиш Стрийського району Львівської області, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому,

обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, без електронних засобів контролю, терміном на 60 діб.

Покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом та вимогою, залежно від стадії кримінального провадження;

- заборонити ОСОБА_5 покидати своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання слідчому у кримінальному провадженні свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали становить з 23 січня 2026 року по 23 березня 2026 року включно.

Виконання даної ухвали доручити Стрийському РУП ГУ НП у Львівській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено о 13:00 год. 26 січня 2026 року.

Копію ухвали після виготовлення повного тексту надіслати для відома учасникам кримінального провадження.

Слідчий суддя ОСОБА_1