УХВАЛА

про відмову в задоволенні клопотання

17 грудня 2025 рокуСправа № 495/9182/25
Номер провадження 1-кп/495/1035/2025

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні у залі судових засідань в м. Білгороді-Дністровському Одеської області клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.10.2025 за реєстраційним №0000403 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1, 4 ст. 358 КК України,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебуває обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1, 4 ст. 358 КК України.

16.12.2025 від обвинуваченого ОСОБА_4 надійшло клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, у якому просить звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України, а кримінальне провадження №0000403 від 22.10.2025 (судова справа №495/9182/25) закрити.

В обґрунтування клопотання зазначає, що свою вину під час досудового розслідування та у теперішній час під час удового розгляду він визнає повністю, щиро розкаюється у скоєному. Він має статус інваліда І групи безстроково, що підтверджує наявність істотних обмежень стану здоров`я та свідчить про відсутність суспільно небезпечності з його боку. Крім того, на даний час стан його здоров`я значно погіршився у зв`язку з тривалим нервовим навантаженням.

Відтак покликаючись на норму ст. ст. 44, 48 КК України, ст. 286 КПК України зазначає, що вказаний злочин ним скоєно вперше в житті, раніше він до кримінальної відповідальності не притягувався. Скоєний ним злочин не відноситься до корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. На теперішній час ним вжито всіх можливих заходів, спрямованих на сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Підсумовуючи вищевикладене вважає, що у даному кримінальному провадженні, у зв`язку із зміною обстановки, діяння втратило суспільну небезпечність, і його можна визнати такою особою, що перестала бути суспільно небезпечною, в зв`язку з тим, що він сам та обстановка навколо нього зазнали таких змін, що унеможливлюють вчинення нового злочину.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений вимоги клопотання підтримав.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні посилається на те, що кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.358 КК України та ч.4 ст.358 КК України, складають собою реальну сукупність та не вважаються одним продовжуваним кримінальним правопорушенням, а відтак клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям не підлягає задоволенню.

З`ясувавши думку учасників судового провадження, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд, має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Відповідно до ст.48 КК України особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин (крім тих, вичерпний перелік яких зазначено в цій статті), може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Однією з умов звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення особою вперше кримінального правопорушення відповідного ступеня тяжкості. Особу, в діях якої вбачається повторність, реальна сукупність, рецидив злочинів або яка має непогашену чи не зняту судимість за попереднє, у тому числі і необережне кримінальне правопорушення, звільняти від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України не можна.

Частиною 1 ст. 33 КК України визначено, що сукупністю кримінальних правопорушень визнається вчинення особою двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього Кодексу, за жодне з яких її не було засуджено. При цьому не враховуються кримінальні правопорушення, за які особу було звільнено від кримінальної відповідальності за підставами, встановленими законом.

Як убачається з матеріалів провадження, обвинуваченому ОСОБА_4 інкриміновано низку діянь, передбачених ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України, як підроблення офіційного документа, так і його подальше використання. Такі дії були вчинені не одночасно, а різними актами поведінки, що утворює саме реальну сукупність злочинів у розумінні ст. 33 КК України.

У п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» зазначено, що звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 48 КК України можливе лише за умови, якщо вона вперше вчинила злочин невеликої чи середньої тяжкості, і лише тоді, коли внаслідок зміни обстановки діяння втратило суспільну небезпечність або особа перестала бути суспільно небезпечною. При цьому Пленум прямо наголосив, що у випадках, коли особа вчинила кілька кримінальних правопорушень, у тому числі за реальної сукупності, звільнення за ст. 48 КК України є неможливим.

Також, у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 06.12.2023 у справі № 715/396/23 суд розглянув аналогічну ситуацію, коли особа вчинила декілька кримінальних правопорушень, передбачених різними частинами ст. 358 КК України. Верховний Суд дійшов висновку, що такі дії утворюють саме реальну сукупність злочинів, а отже, відсутня умова «вперше», передбачена ст. 48 КК України. З огляду на це рішення судів першої та апеляційної інстанцій, які застосували ст. 48 КК України, було скасовано.

Крім того, у щомісячному огляді практики Касаційного кримінального суду Верховного Суду за грудень 2023 року узагальнено підхід до застосування статей 4548 КК України. Верховний Суд звернув увагу, що при ідеальній сукупності (коли однією дією охоплюється кілька складів злочину) застосування цих норм не виключається. Водночас при реальній сукупності, коли вчинено декілька самостійних діянь, кожне з яких кваліфікується окремо, застосування положень про звільнення від кримінальної відповідальності є недопустимим. У зазначеному огляді наведено приклади, коли суди першої інстанції неправомірно звільняли осіб за ст. 48 КК України, і такі рішення скасовувалися Верховним Судом.

У зв`язку з цим відсутня обов`язкова умова для застосування ст. 48 КК України вчинення злочину «вперше».

А тому, звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України є неможливим.

Більше того, тлумачення положень ст. 48 КК України вимагає від суду встановлення не формальних, а реальних і об`єктивних змін у житті особи чи в суспільних умовах, які свідчать про те, що вона перестала бути небезпечною або саме діяння втратило суспільну небезпечність.

Як наголошується у правових позиціях Верховного Суду, «зміна обстановки» має охоплювати саме ті фактори, що радикально знижують або усувають ризик повторного вчинення кримінальних правопорушень наприклад, стійке працевлаштування, тривале лікування від залежності, розрив зв`язків із кримінальним оточенням, докорінна зміна способу життя.

Так, зміна обстановки, внаслідок якої вчинене особою діяння втратило суспільну небезпечність, означає передусім істотну зміну соціально-економічних, політичних або духовних засад життєдіяльності суспільства, яка відбувається незалежно від волі винної особи і внаслідок чого втрачається суспільна небезпечність не лише конкретного злочину, а й подібних йому діянь (до відповідних процесів у масштабах країни можна віднести, скасування надзвичайного стану, перехід країни від воєнного часу до мирного або від однієї системи господарювання до принципово іншої).

Зазначені масштабні зміни, як правило, передують рішенню законодавця декриміналізувати ті чи інші діяння, оперативне кримінально-правове реагування на які до ухвалення такого рішення може набувати вигляду застосуванняст.48 КК України.

Зміна обстановки може стосуватись як всієї країни, так і окремих територій, населених пунктів, підприємств, установ, організацій.

Під зміною обстановки, внаслідок якої особа, яка вчинила злочин, перестає бути суспільно небезпечною, слід розуміти об`єктивні зміни умов життєдіяльності такої особи, які позитивно і суттєво впливають на неї і свідчать про те, що вона не вчинятиме кримінально караних діянь у майбутньому (принаймні подібних вже вчиненому).

Фактами об`єктивної зміни зовнішньої обстановки, яка оточує винного, можуть визнаватися зокрема: призов на строкову військову службу; зміна постійного місця проживання і розірвання зав`язків з «кримінальним» оточенням; працевлаштування раніше не працюючого; тяжка хвороба або нещасний випадок, внаслідок чого особа стала інвалідом; залучення особи до конфіденційної співпраці з правоохоронними органами, тощо.

У новому оточенні морально-юридична оцінка конкретної особи істотно змінюється, а тому втрачається доцільність застосування щодо винного у злочині заходів кримінально-правової репресії.

Не визнається зміною обстановки в плані застосування ст. 48 зміна місця проживання, у т. ч. виїзд за кордон, що здійснено винним для ухилення від правосуддя і уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, перебування у кримінально-виконавчій установі, де особа відбуває покарання за інший злочин, а також смерть обвинуваченого.

Висновок про те, що особа перестала бути суспільно небезпечною, може бути зроблений лише на підставі комплексного вивчення обстановки життєдіяльності суб`єкта та її впливу на його поведінку.

До такого висновку приходить і Верховний суд у своїх рішеннях.

Зокрема, у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.02.2021 у справі № 953/21593/19 суд роз`яснив, що «зміна обстановки» у розумінні ст. 48 КК України не може зводитися до наявності позитивних характеристик, щирого каяття чи відсутності обліку у лікарів. Такі дані, як наголосив Верховний Суд, є типовими для врахування при призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК України, але не доводять фактичної зміни соціально-життєвих умов, яка унеможливлює повторне вчинення злочину. Суд підкреслив, що застосування ст. 48 КК України можливе лише за наявності справжньої, дієвої та об`єктивної зміни обстановки, яка реально впливає на поведінку особи.

У постанові Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 161/1390/19 сформульовано підхід, згідно з яким особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, лише якщо вона сама або середовище, у якому вона перебуває, зазнали таких змін, які унеможливлюють вчинення нею нових злочинів. Верховний Суд відніс до таких змін, зокрема, призов на військову службу, зміну місця проживання, розрив зв`язків із кримінальним оточенням, настання тяжкої хвороби чи встановлення інвалідності. Саме така трансформація життєвих обставин може свідчити про втрату суспільної небезпечності особи та робить недоцільним подальше її притягнення до кримінальної відповідальності.

Також, у постанові Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» зазначено, що зміна обстановки може мати два рівні широкий та вузький. У широкому розумінні йдеться про масштабні соціальні, економічні, політичні чи інші зрушення, які змінюють суспільну оцінку самого діяння (наприклад, перехід держави з воєнного стану до мирного життя). У вузькому про об`єктивні зміни в особистому житті конкретної особи, що істотно позначилися на її суспільній небезпечності. Пленум окремо підкреслив, що лише за наявності таких реальних змін може бути визнано, що діяння втратило суспільну небезпечність або що особа перестала бути суспільно небезпечною. При цьому застосування ст. 48 КК України є правом, а не обов`язком суду і потребує особливо ретельного обґрунтування.

Беручи до уваги дану постанову, а саме у частині про зміну обстановки у широкому розумінні, а саме те, що об`єктивна сторона інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_8 злочину полягає у підробленні медичних довідок, які відповідно до встановленого законодавством порядку є обов`язковими документами для отримання посвідчення водія.

Таким чином, суспільні відносини, на захист яких спрямовані інкриміновані діяння, залишаються незмінними, а тому й «обстановка» у сенсі ст. 48 КК України не зазнала трансформацій, що виключає можливість визнання вчинених дій такими, що втратили суспільну небезпечність.

Щодо розуміння «зміни обстановки» у вузькому розумінні, а саме те, що стосується особи обвинуваченого, то зазначені ОСОБА_4 обставини щодо визнання вини, щирого каяття та стану його здоров`я то такі дані не відповідають критеріям «зміни обстановки» у розумінні ст. 48 КК України, а є типовими обставинами, що враховуються при призначенні покарання відповідно до ст. 65 та 66 КК України.

Отже, як зазначено вище, обов`язковою умовою застосування ст. 48 КК України є наявність двох критеріїв: по-перше, щоб особа вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин; по-друге, щоб було встановлено або втрату суспільної небезпечності вчиненого діяння унаслідок зміни обстановки, або те, що сама особа перестала бути суспільно небезпечною. Відсутність хоча б однієї з цих умов виключає можливість застосування ст. 48 КК України. Як убачається з матеріалів справи, зазначені умови відсутні: обвинуваченому інкриміновано кілька самостійних діянь за ст. 358 КК України, що виключає критерій «вперше», а також не встановлено жодних об`єктивних змін обстановки, які б свідчили про втрату суспільної небезпечності діяння чи особи.

Частиною 4 статті 288 КПК України встановлено, що у разі встановлення судом необґрунтованості клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд своєю ухвалою відмовляє у його задоволенні та повертає клопотання прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку або продовжує судове провадження в загальному порядку, якщо таке клопотання надійшло після направлення обвинувального акта до суду.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, про необхідність відмови у задоволенні клопотання та продовження судового провадження.

Керуючись ст. 48 КК України, ст. 314, ст. 395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Дата і час оголошення повного тексту ухвали: 19.12.2025 о 15:55.

Суддя ОСОБА_5