Справа № 126/2479/25
Провадження №11-сс/801/41/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2026 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у закритому судовому засіданні в м.Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бершадського районного суду Вінницької області від 01.01.2026 року про застосування у кримінальному провадженні № 0000339 від 25.10.2025 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Серединка Бершадського району Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 українця, громадянина України

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України

за участю сторін провадження:

прокурора: ОСОБА_8

захисника: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Бершадського районного суду Вінницької області від 01.01.2026 року клопотання старшої слідчої СВ ВП № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000339 від 25.10.2025, за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України задоволено.

Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Взято під варту підозрюваного ОСОБА_7 в залі суду, негайно після проголошення ухвали.

Визначено строк тримання під вартою ОСОБА_7 з 01.01.2026 до 01.03.2026 включно в межах строку досудового розслідування.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, просила скасувати ухвалу слідчого судді Бершадського районного суду Вінницької області від 01.01.2026 року та ухвали нове рішення, обравши більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобовязання або домашнього арешту.

Згідно клопотання слідчого, 07.08.2025 по 11.08.2025 в темну пору доби (більш точної дата та часу слідством не встановлені), в АДРЕСА_2 , в приміщенні житлового будинку, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та прагнучи задовольнити свою статеву пристрасть, зайшов в кімнату до доньки його співмешканки ОСОБА_10 - малолітньої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка з ним спільно проживає та в цей час лежала на ліжку в спальній кімнаті.

В подальшому ОСОБА_12 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних з проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, достовірно знаючи, що ОСОБА_11 не досягла чотирнадцяти років, користуючись безпорадним станом потерпілої, яка в силу свого малолітнього віку, відсутності специфічного життєвого досвіду (зокрема, в інтимних питаннях), рівня інтелектуального розвитку та індивідуальних особливостей не могла чинити йому опір, усвідомлюючи протиправний суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді порушення статевої свободи та недоторканості малолітньої ОСОБА_11 , сказав їй роздягнутись та в свою чергу роздягнувся сам, насильно посадив потерпілу зверху, після чого, утримуючи її руками в області живота, вагінально проник своїм статевим органом в тіло малолітньої ОСОБА_11 , здійснивши з нею природний статевий акт, тим самим порушивши статеву свободу та недоторканість малолітньої ОСОБА_11 .

Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що слідчим не наведено доказів існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Прокурором не було доведено, що жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, як того вимагають приписи ст. 183 КПК України.

Слідчим суддею залишилися поза увагою вимоги ст. 178 КПК України, а саме те, що підозрюваний має на утриманні цивільну дружину та трьох малолітніх дітей, вина його не доведена, а пред`явлена підозра необгрунтована та не підтверджена доказами.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника, зазначила, що підозра належним чином обгрунтована, наявні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, тому просила ухвалу слідчого судді залишити без змін, захисника ОСОБА_6 , яка просила задоволити апеляційну скаргу, підозрюваного ОСОБА_7 , який підтримав думку свого захисника, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .

Відповідно ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У відповідності до п. «с» ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, допускається взяття особи під варту з метою запобігти цій особі зникнути після скоєння злочину.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000339 від 25.10.2025 року ОСОБА_7 підозрюється у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.4 ст. 152 КК України, 31.12.2025 року йому повідомлено про підозру.

Згідно з правовими позиціями Європейського суду з прав людини "обґрунтована підозра" це наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Наявність обґрунтованої підозри є обов`язковим елементом застосування запобіжного заходу на стадії досудового розслідування (досудового розгляду кримінальної справи).

У справі «Кавала проти Туреччини» (заява 28749/18, рішення від 10.12.2019) Європейський Суд з прав людини констатував, що не потрібно, щоб особі, яку затримали, в кінцевому рахунку було пред`явлено обвинувачення або представлено перед судом. Метою затримання є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування

Вказане свідчить про те, що на стадії вирішення питання щодо запобіжного заходу, слідчий суддя не може надавати оцінку "обґрунтованості підозри" в розрізі оцінки всіх доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_7 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив, не виявлено таких обставин і колегією суддів апеляційного суду.

Обгрунтованість підозри слідчим суддею перевірено належним чином.

Відповідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчий суддя належним чином, в дотримання вимог ст.ст.177,178 КПК України перевірив та ретельно дослідив наявність підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та, приймаючи рішення, врахував особу підозрюваного ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, оскільки підозрюваний ОСОБА_7 може залякувати потерпілу та свідків, схиляти їх до відмови від показань, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, та дійшов вірного висновку щодо неможливості обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Твердження захисника ОСОБА_6 про недоведеність обставин, які виправдовують застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу не пов`язного з триманням під вартою у вигляді домашнього арешту або особистого зобов`язання є безпідставними.

Слідчий суддя, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному, врахував сукупність обставин, які мають значення для прийняття рішення, дотримався вимог кримінального процесуального закону та належним чином перевірив обгрунтованість клопотання.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Слідчий суддя застосував відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід, який є співмірним кримінальному правопорушенню, у вчиненні якого підозрюється останній.

Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для застосування більш мякого запобіжного заходу.

При постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд в дотримання вимог п.1 ч.4 ст.183КПК України врахував те, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 вчинено із застосуванням насильства, та прийняв законне рішення про застосування запобіжного заходу без визначення застави

З вказаними висновками слідчого судді погоджується і суд апеляційної інстанції.

Керуючись ст.422 КПК України, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника.

Ухвалу слідчого судді Бершадського районного суду Вінницької області від 01.01.2026 року про застосування запобіжного заходу ОСОБА_7 у виді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4