ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 761/22125/19

провадження № 51-1474 км 20

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Київського апеляційного суду від 12 вересня 2024 року, якою відмовлено у відкритті провадження за заявою про перегляд за виключними обставинами ухвали Київського апеляційного суду від 18 квітня 2022 року.

Короткий зміст ухвалених судових рішень

Відповідно до змісту оскаржуваного судового рішення, у судовому засіданні 17 березня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва у межах кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 протокольно прийняв рішення, яким ухвалив вважати неможливим розгляд питання про продовження тримання під вартою ОСОБА_8 у порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК).

Захисник ОСОБА_7 оскаржив таке рішення суду першої інстанції у апеляційному порядку.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 квітня 2022 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вказане вище рішення суду першої інстанції, у зв`язку з тим, що апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню.

Захисник ОСОБА_7 , діючи в інтересах ОСОБА_8 , звернувся до Київського апеляційного суду із заявою, у якій ставив питання про перегляд за виключними обставинами ухвали Київського апеляційного суду від 18 квітня 2022 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 вересня 2024 року відмовлено у відкритті провадження за заявою захисника ОСОБА_7 про перегляд судового рішення за виключними обставинами.

Вимоги, викладені у касаційній скарзі, та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

На обґрунтування своїх вимог вказує, що ухвала суду першої інстанції з посиланням на положення ч. 6 ст. 615 КПК є незаконною, необґрунтованою, постановленою незаконним складом суду з істотними, грубими та систематичними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, такою, що суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практиці Європейського суду з прав людини, а застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 здійснювалося за відсутності доказів вчинення ним кримінального правопорушення.

Водночас посилається на незаконність ухвали місцевого суду, вказує про численні, на його думку, порушення вимог кримінального процесуального закону під час проведення досудового розслідування та здійснення судового розгляду кримінального провадження по суті пред`явленого обвинувачення.

Зазначає, що рішенням Конституційного Суду України від 18 липня 2024 року № 8- р(ІІ)2024 визнано неконституційною ч. 6 ст. 615 КПК, що, у свою чергу, у розумінні ч. 1 ст. 459 КПК є підставою для перегляду судового рішення за виключними обставинами.

Не зважаючи на це, апеляційний суд безпідставно відмовив у відкритті провадження за заявою про перегляд ухвали апеляційного суду за виключними обставинами, а свого рішення з посиланням на вимоги процесуального закону не мотивував.

Від учасників судового провадження заперечень на касаційну скаргу захисника не надходило.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 підтримали касаційну скаргу, просили її задовольнити з підстав, зазначених у ній, ухвалу апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Прокурори ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , навівши відповідні аргументи, заперечували щодо задоволення касаційної скарги, просили оскаржувану ухвалу апеляційного суду залишити без зміни.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, думку учасників касаційного розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права у межах касаційної скарги.

Як убачається з оскаржуваної ухвали, апеляційний суд, відмовляючи у відкритті провадження за виключними обставинами, обґрунтував своє рішення тим, що ухвала Київського апеляційного суду від 18 квітня 2022 року (в тексті оскаржуваного судового рішення помилково зазначені дати 17 квітня 2024 року та 18 квітня 2024 року) не є остаточним судовим рішенням у кримінальному провадженні, яке набрало законної сили.

Колегія суддів не поділяє таку аргументацію апеляційного суду і зазначає про таке.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року № 4-р/2019 у справі за конституційною скаргою ОСОБА_9 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України (справа № 3-208/2018(2402/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення вказаної норми щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

На виконання рішення Конституційного Суду України стосовно оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою Законом України від 2 грудня 2020 року № 1027-IX були внесені відповідні зміни та доповнення до КПК.

Надалі Законом України від 03 березня 2022 року № 2111-IX «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України та Закону України "Про попереднє ув`язнення" щодо додаткового регулювання забезпечення діяльності правоохоронних органів в умовах воєнного стану» КПК був доповнений положенням, відповідно до якого у разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в установленому цим Кодексом порядку обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вважаться продовженим до вирішення відповідного питання судом, але не більше ніж на два місяці (ч. 6 ст. 615 КПК). А Законом України від 27 липня 2022 року № 2462-IX «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо удосконалення окремих положень досудового розслідування в умовах воєнного стану» КПК доповнений нормою, згідно з якою у разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в умовах воєнного стану продовження строку тримання під вартою здійснюється у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу.

Рішенням Конституційного Суду України від 18 липня 2024 року № 8-р(ІІ)/2024 у справі за конституційними скаргами ОСОБА_8 , ОСОБА_10 щодо відповідності Конституції України (конституційності) частини шостої статті 615 Кримінального процесуального кодексу України (справа про гарантії судового контролю за дотриманням прав осіб, яких утримують під вартою) (справа № 3-88/2022 (205/22, 114/24) вказана норма визнана такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною).

Відповідно до ч. 1 ст. 459 КПК за нововиявленими або виключними обставинами можуть бути переглянуті судові рішення, що набрали законної сили.

Згідно з ч. 4 ст. 532 КПК судові рішення суду апеляційної та касаційної інстанцій набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Передбачена ч. 6 ст. 399 КПК можливість оскарження ухвал апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження та повернення апеляційної скарги в касаційному порядку не впливає на набрання цими рішенннями законної сили.

Колегія суддів також зважає на позицію Конституційного Суду України, висловлену у рішенні від 10 квітня 2024 року № 5-р(ІІ)/2024 у справі за конституційною скаргою ОСОБА_11 щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремого припису частини першої статті 459 Кримінального процесуального кодексу України (справа № 3-37/2022(75/22)), згідно з якою припис статті 459 КПК не містить заборони на перегляд за нововиявленими обставинами будь-яких видів судових рішень, що набрали законної сили.

Незважаючи на те, що вказане вище рішення Конституційного Суду України стосувалося перегляду за нововиявленими обставинами, колегія суддів вважає його релевантним й до проваджень за виключними обставинами, оскільки ст. 459 КПК не розмежовує види судових рішень, які можуть бути переглянутими як за нововиявленими, так і виключними обставинами.

Таким чином, колегія суддів вважає, що ухвала Київського апеляційного суду від 12 вересня 2024 року про відмову у відкритті провадження за заявою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 про перегляд за виключними обставинами ухвали Київського апеляційного суду від 18 квітня 2022 року не відповідає гарантованій ст. 24 КПК загальній засаді кримінального провадження, у зв`язку з чим касаційна скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню (з огляду на низку інших доводів, зазначених у касаційній скарзі, які не можуть бути предметом розгляду суду касаційної інстанції), а ухвала апеляційного суду - скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 376, 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 12 вересня 2024 року, якою відмовлено у відкритті провадження за заявою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 про перегляд за виключними обставинами ухвали Київського апеляційного суду від 18 квітня 2022 року, скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3