ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.10.2025 Справа №607/12988/25 Провадження №1-кп/607/1619/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження №0000109 від 04.04.2025 щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Ігровиця Тернопільського району Тернопільської області, громадянин України, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , із середньою освітою, одружений, пенсіонер, має інвалідність ІІ групи, раніше не судимий,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

установив:

відповідно до ст. 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню. Згідно з п.п. 3, 14 ч. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 №2229-VIII, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

ОСОБА_3 впродовж 2024 року умисно, систематично вчиняв психологічне насильство щодо своєї дружини ОСОБА_5 , що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя останньої.

Так, згідно з постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.06.2024 за №607/10635/24, ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), а саме у вчиненні фізичного та психологічного насильства щодо ОСОБА_5 : 12.05.2024 о 17:00 він, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив щодо своєї дружини ОСОБА_5 домашнє насильство фізичного та психологічного характеру, а саме висловлював словесні образи, наносив ляпаси в область голови та тулуба, штовхав, шарпав, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному та психічному здоров`ю ОСОБА_5 .

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.06.2024 за №607/10642/24 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №541438 від 12.05.2024, ОСОБА_8 , щодо якого винесено терміновий заборонний припис серії АA №330898, за яким останньому заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою ОСОБА_5 , не виконав його, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В подальшому постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.07.2024 за №607/15864/24 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме у тому, що 13.07.2024 о 14:10 він, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив щодо своєї дружини ОСОБА_5 домашнє насильство фізичного та психологічного характеру, а саме висловлював до неї словесні образи та залякування, а також умисні дії фізичного характеру, що полягали у нанесенні удару рукою в голову, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю ОСОБА_5 .

Крім цього, ОСОБА_3 , продовжуючи свої умисні, протиправні дії, спрямовані на систематичне заподіяння психологічних страждань своїй дружині ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства щодо останньої, 02.04.2025 приблизно о 19:00, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , безпідставно розпочав словесний конфлікт із ОСОБА_5 , в ході якого висловлювався нецензурною лайкою, висловлював погрози застосування фізичної сили.

Внаслідок систематичних протиправних дій ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_5 завдано психологічних страждань, що призвело до розладів її здоров`я та погіршення якості життя, що виразилось у втраті повноцінного сну та відпочинку, втраті самооцінки та позитивних емоцій, зростання емоційної напруженості, підвищення рівня тривоги та негативних переживаннях.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю згідно обвинувачення. Підтвердив, що притягався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства щодо дружини.

У судових дебатах та в останньому слові підтримав позицію прокурора щодо покарання. Розкаявся у вчиненому, запевнивши, що більше такого не буде.

Захисник у судових дебатах просив суд звернути увагу на те, що обвинувачений визнає винуватість, має інвалідність, став на шлях виправлення, не спілкується з потерпілою. Підтримав також позицію прокурора щодо покарання.

Прокурор, надавши під час судового розгляду докази, зібранні під час досудового розслідування, підтримав обвинувачення ОСОБА_3 за ст. 126-1 КК України. У судових дебатах просив визнати його винуватим за вказаною статтею та призначити покарання у виді одного року позбавлення волі і на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з однорічним іспитовим строком. Також, просив застосувати згідно ст. 91-1 КК України до обвинуваченого обмежувальний захід у виді направлення на проходження програми для кривдників.

Суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, доведена дослідженими в судових засіданнях доказами, із обсягом яких сторона захисту погодилася та які жодним чином не оспорювала, а саме:

- показаннями, наданими суду потерпілою ОСОБА_5 , про те, що наданий час вона зі своїм чоловіком спільно не проживає. Минулого року вони проживали разом. Упродовж 2024-2025 років вона неодноразово зверталася до дільничного офіцера поліції із заявами про вчинення щодо неї домашнього насильства. За цими фактами працівниками поліції складалися адміністративні протоколи щодо її чоловіка. Під час одного з інцидентів працівники поліції взяли її чоловіка, однак згодом відпустили його у с. Плотича, після чого зателефонували їй та попередили, щоб була обережною, оскільки вони його відпустили. Після цього чоловік розбив їй вухо та голову, внаслідок чого вона була вся в крові й викликала швидку допомогу. Окрім цього, чоловік систематично ображав її нецензурними словами, принижував та висловлював погрози. На свято Благовіщення, після того як вона повернулася з ринку, чоловік висловлював до неї образливі слова. 2 квітня він відібрав у неї мобільний телефон, унаслідок чого вона не мала можливості викликати швидку допомогу, хоча почувалася погано через підвищений артеріальний тиск. На її прохання викликати медиків чоловік відповів, що вона має померти. Протягом чотирьох днів він не повертав їй телефон, після чого вона була змушена звернутися за допомогою до дільничного офіцера поліції. На даний час вона має претензії до чоловіка, зокрема через те, що він продовжує її обмовляти у селі. На запитання захисника потерпіла пояснила, що проживає зі своїм чоловіком уже 42 роки. З її слів, він почав її ображати після того, як вона переписала свою частку житлового будинку на нього, залишившись без нічого. Щодо виду та міри покарання, покладається на думку суду;

- даними, що містяться у постанові судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.06.2024 №607/10635/24, згідно з якими ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме в тому, що 12.05.2024 о 17:00 він, за адресою спільного проживання: АДРЕСА_1 , вчинив щодо дружини ОСОБА_5 домашнє насильство фізичного та психологічного характеру, а саме висловлював словесні образи, наносив ляпаси в область голови та тулуба, штовхав, шарпав, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному та психічному здоров`ю;

- відомостями, що у постанові судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.06.2024 №607/10642/24, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за те, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №541438 від 12.05.2024, він не виконав терміновий заборонний припис серії АA №330898 про заборону в будь-який спосіб контактувати з постраждалою ОСОБА_5 ;

- даними постанови судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.07.2024 №607/15864/24, згідно з якими ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме у тому, що він 13.07.2024 о 14:10, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив щодо своєї дружини ОСОБА_5 домашнє насильство фізичного та психологічного характеру, що полягало у висловлюванні словесних образ та залякуванні, нанесенні удару рукою в голову, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілої;

- даними висновку судово-психіатричного експерта № 467 від 10.06.2025, відповідно до яких ситуації психологічного домашнього насилля чоловіком щодо ОСОБА_5 були для неї психотравмуючими, погіршували її соціальне функціонування та якість життя, обумовили формування негативних психоемоційних переживань (страждань).

Наведені докази, із врахуванням поданих прокурором процесуальних документів кримінального провадження (витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, постанови про визначення групи слідчих для проведення досудового розслідування від 18.04.2025, постанови про зміну групи прокурорів від 18.06.2025) оцінені судом як належні, допустимі, достовірні, а їх сукупність - достатньою, для визнання обвинуваченого винуватим поза розумним сумнівом у межах висунутого обвинувачення.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ст. 126-1 КК України, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного насильства щодо подружжя, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог статей 65-67 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином; конкретні обставини кримінального провадження, а саме повне визнання вини обвинуваченим; позиції сторін щодо покарання; відсутність обставин, які б обтяжували покарання, дані про особу обвинуваченого - те, що він досяг пенсійного віку та має інвалідність другої групи, що унеможливлює згідно ч. 3 ст. 56 та ч. 3 ст. 61 КК України призначення йому покарання у виді громадських робіт та обмеження волі, та вважає, що ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією статті обвинувачення із врахуванням ч. 2 ст. 63 КК України.

Також беручи до уваги: інші відомості про особу обвинуваченого - він раніше не судимий, одружений, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання; обставину, яка пом`якшує покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без відбування покарання, а тому приймає рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку відповідно до ст. 75 КК України.

Згідно із до ст. 76 КК України на ОСОБА_3 слід покласти обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 цієї статті.

Також, зважаючи на інтереси потерпілої, обставини цієї справи та особу обвинуваченого, суд вважає за доцільне, відповідно до положень ст. 91-1 КК України, застосувати до ОСОБА_3 , як особи, яка вчинила домашнє насильство, обмежувальний захід, поклавши на нього обов`язок, передбачений п. 5 ч. 1 цієї статті.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до ч. 4 ст. 76 КК України нагляд за ОСОБА_3 в період дії іспитового строку покласти на уповноважений орган пробації за місцем його проживання.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_3 обмежувальний захід у виді направлення для проходження програми для кривдників на строк 1 (один) місяць.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуюча суддяОСОБА_1