Справа № 683/1954/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Старокостянтинові об`єднане кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, з середньою освітою, не одруженої, на утриманні має трьох малолітніх дітей, що не працює, депутатом не обиралась, раніше судимої:

- 02 жовтня 2019 року Старокостянтинівським районним судом Хмельницької

області за ч. 1 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком

на 3 роки 2 місяці, на підставі ст.75 КК України звільнена від відбування покарання із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік 6 місяців, ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 08 грудня 2021 року направлена для відбування покарання;

- 07 листопада 2022 року Старокостянтинівським районним судом Хмельницької

області за ч. 2 ст.185, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 70, ч. 1 ст.71 КК України до покарання у

виді позбавлення волі строком на строк 3 роки 8 місяців, який залишено без змін ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 08 лютого 2023 року та ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 13 грудня 2024 року звільнена з місць позбавлення волі умовно-достроково на невідбутий строк 7 місяців 4 дні,

за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст.186 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_6 , будучи раніше неодноразово судимою за скоєння майнових корисливих злочинів, востаннє 07 листопада 2022 року Старокостянтинівським районним судом Хмельницької області за ч. 2 ст.185, ч. 2 ст. 190 , ч. 2 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 8 місяців, 23 грудня 2024 року звільнена умовно-достроково з місць позбавлення волі на невідбутий строк 7 місяців 4 дні, на шлях виправлення не стала та вчинила умисні кримінальні правопорушення, спрямовані на заволодіння чужим майном.

Так, близько 16 год 15 хв, 07 червня 2025 року ОСОБА_6 , яка достовірно знала, що по всій території України 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України від 24.02.2022, запроваджено воєнний стан, який надалі неодноразово продовжувався відповідними нормативно-правовими актами, востаннє продовжено Указом Президента України від 15.04.2025 № 235/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України № 4356-ІХ від 16.04.2025 до 07.08.2025, перебуваючи в приміщенні житлового будинку №32 по вул. Корольова вм. Старокостянтинів Хмельницької області, реалізовуючи злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, керуючись корисливою метою та мотивом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та негативні наслідки, маючи не зняту та непогашену судимість, повторно, використовуючи довірливі відносини із ОСОБА_4 , з метою заволодіння мобільним телефоном останнього, під приводом здійснення телефонного дзвінка взяла у нього мобільний телефон марки «Redmi», моделі «Note 12», Onyx Gray 8 GB RAM 256GB ROM, сірого кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 IMEI2: НОМЕР_2 не маючи при цьому реальних намірів його повертати.

Після здійснення телефонного дзвінка, ОСОБА_6 на прохання потерпілого ОСОБА_4 відмовилась повернути мобільний телефон, та незважаючи на його заперечення, залишила місце вчинення кримінального правопорушення, таким чином відкрито заволоділа вказаним мобільним телефоном вартістю 4 166,67 грн із сім-картками операторів стільникового зв`язку ПрАТ «Київстар» вартістю 300 грн та ТОВ «Лайфселл» вартістю 300 грн, в силіконовому чохлі чорного кольору вартістю 300 грн, та яким розпорядилась на власний розсуд, чим заподіяла потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 5 066,67 грн.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 , яка достовірно знала, що по всій території України 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України від 24.02.2022, запроваджено воєнний стан, 29 червня 2025 року у період часу з 06 год 00 хв по 08 год 00 хв (більш точного часу в ході досудового розслідування - не встановлено), перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх суспільно небезпечні наслідки, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно, із кімнати вказаного будинку викрала мобільний телефон марки «Хіаоmі», моделі «Redmi 9», ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , із об`ємом внутрішньої пам`яті 128 Gb вартістю 1351,25 грн, із встановленою сім-карткою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» вартістю - 300 грн, на балансовому рахунку якої знаходилися 250 грн, та з карткою пам`яті Silicon Power 16 Gb micro SDHC UHS-I class 10 вартістю 165 грн, силіконовим чохлом вартістю 399 грн, USB-кабелем вартістю 359 грн., та мережевим зарядним пристроєм (блоком живлення) марки «TECNO» вартістю 949 грн, чим заподіяла потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 3773,25 грн, після чого залишила місце події та розпорядилась викраденим на власний розсуд.

Обвинувачена ОСОБА_6 у судовому засіданні вину у заволодінні телефоном, належним ОСОБА_5 визнала, однак стверджувала, що взяла його не з корисливих мотивів, а з метою змусити потерпілого вибачитись перед нею за спричинену образу. Щодо заволодіння телефоном, належним потерпілому ОСОБА_4 вину визнала частково, не погодившись з кваліфікацією її дій за ч.4 ст. 186 КК України.

Так, зазначила, що разом з ОСОБА_8 з дозволу потерпілого ОСОБА_4 кілька днів проживала у його житловому будинку АДРЕСА_3 та 07 червня 2025 року близько 16 години в ході вживання алкогольних напоїв з дозволу останнього взяла телефон марки «Redmi», моделі «Note 12», щоб викликати таксі та в подальшому по приїзду таксі телефон не повернула з незрозумілих для себе причин, та разом з ОСОБА_8 залишила будинок потерпілого, сім карту з телефону викинула, а сам телефон здала в ломбард за 2800 грн. Стверджувала, що ОСОБА_4 спав, коли вона не повернула телефон, тому не міг бачити, як вона виходила з будинку, не біг за нею та не просив повернути телефон, а тому викрадення не було відкритим. Уважала, що потерпілий при зверненні до поліції вказував про таємне викрадення телефону, однак в подальшому змінив свої показання на прохання працівників поліції.

По епізоду викрадення телефону потерпілого ОСОБА_5 показала, що в червні 2025 року, точної дати не пам`ятає, перебувала у будинку ОСОБА_5 по АДРЕСА_2 у компанії ОСОБА_9 та інших осіб, прізвища яких вона не знає. В ході суперечки, яка виникла між ними, однин з цих чоловіків почав її ображати та вдарив по обличчю. Оскільки вона хотіла, щоб потерпілий ОСОБА_5 вибачився перед нею, вона взяла його телефон «Хіаоmі», моделі «Redmi 9», із зарядним пристроєм, коли той спав, вийшла з будинку, де її чекав ОСОБА_9 та залишила домоволодіння потерпілого. Вона обіцяла потерпілому віддати телефон, однак він за ним не приходив, оскільки постійно перебував у стані алкогольного сп`яніння, а вона не могла цього зробити, бо перебувала під домашнім арештом, вказаний телефон у подальшому був вилучений працівниками поліції.

Проте, вина ОСОБА_6 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів.

Так, допитаний потерпілий ОСОБА_4 суду пояснив, що у червні 2025 року дозволив ОСОБА_6 кілька днів пожити у його будинку. 07 червня 2025 року вони разом ОСОБА_8 вживали алкогольні напої та ОСОБА_6 попросила у нього телефон марки «Redmi», моделі «Note 12», щоб викликати таксі, однак коли таксі приїхало, вона телефон не повернула, а поклала його у кишеню та пішла до виходу з будинку. Він просив її повернути телефон, однак вона його прохання проігнорувала, а коли він пішов за нею, обвинувачена вже сіла в автомобіль та разом з ОСОБА_8 поїхали. Він пішов до своєї сусідки, яка зателефонувала на його мобільний телефон, однак він вже був вимкнений, а тому викликав працівників поліції. Наступного дня ОСОБА_6 прийшла та повідомила йому, що телефон у ломбарді та він викупив його за 2800 грн.

Потерпілий ОСОБА_5 суду показав, що 29 червня 2025 року він разом з ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ще двома хлопцями вживали алкогольні напої у нього вдома по АДРЕСА_2 . Він подарував обвинуваченій телефон Samsung та пішов спати в іншу кімнату, а коли прокинувся, у будинку вже нікого не було та він виявив відсутність його телефону марки «Хіаоmі», моделі «Redmi 9», який лежав на подушці, а тому він повідомив про це працівників поліції. ОСОБА_9 сказав йому, що телефон взяла ОСОБА_6 та мала його повернути, однак коли потерпілий приїхав до ОСОБА_10 , де також перебувала ОСОБА_6 , телефон вже вилучили працівники поліції. Дозволу обвинуваченій взяти телефон марки «Хіаоmі» він не давав, оскільки вже подарував їй інший телефон. Визнав, що між хлопцями та ОСОБА_11 дійсно був конфлікт, однак він у ньому участі не приймав. Заяву про вчинення кримінального правопорушення подав не одразу, оскільки сподівався, що ОСОБА_6 телефон йому поверне.

Свідок ОСОБА_9 суду показав, що наприкінці червня 2025 року прийшов до ОСОБА_5 , де вже перебували ОСОБА_6 та ще кілька хлопців, які вживали алкогольні напої. В ході сварки між ними, ОСОБА_5 шарпав ОСОБА_6 за одяг, а тому він вступився за неї, після чого ОСОБА_5 почав виганяти її з дому, однак заспокоївся і вони залишились ночувати. Зранку все ж таки вирішили піти, а тому ОСОБА_6 зайшла до будинку за речами та вийшла з пакетом. Пізніше ОСОБА_6 показала йому телефон потерпілого, та він попросив її його повернути, на що вона погодилась. Потерпілого ОСОБА_5 бачив, коли він вже написав заяву про викрадення телефону та був свідком того, як обвинувачена обіцяла ОСОБА_5 повернути телефон.

Зазначені потерпілими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обставини підтверджуються дослідженими судом доказами:

по епізоду заволодіння майном ОСОБА_4

-протоколом прийняття заяви потерпілого ОСОБА_4 про кримінальне правопорушення від 07 червня 2025 року, відповідно до якого останній повідомив, що вказаного дня близько 16 години за місцем його проживання по АДРЕСА_3 ОСОБА_6 за проханням взяла його мобільний телефон «Redmi», моделі «Note 12» та покинула домоволодіння ( Т3 а.м.к.п.5);

-протоколом огляду місця події від 07 червня 2025 року з фото таблицями до нього, яким зафіксовано обстановку у житловому будинку по АДРЕСА_3 та житлову кімнату, де знаходився викрадений телефон (Т.3 а.м.к.п.14-24);

-квитанцією ТОВ Ломбард «Дім Мікрофінанс» від 09 червня 2025 року про сплату ОСОБА_4 2780 грн, а також інформацією ТОВ Ломбард «Дім Мікрофінанс» від 10 червня 2025 року, відповідно до якої ОСОБА_6 07 червня 2025 року заклала в ломбард мобільний телефон «Redmi» моделі «Note 12» (Т.3 а.м.к.п.44,78);

-протоколом про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото кінозйомки, відеозапису від 10 червня 2025 року та описом речей і документів, які були вилучені, зокрема записів відео реєстратора із камери відеоспостереження, яка розташована в приміщенні Старокостянтинівського відділення ломбарду «Скарбниця» по вул.Острозького,32 бокс14 в м.Старокостянтинові з фото таблицями до нього, на яких зафіксовано як ОСОБА_6 07 червня 2025 року здала мобільний телефон; (Т.3 а.м.к.п.108-127)

-заявою потерпілого ОСОБА_4 від 09 червня 2025 року, відповідно до якої він добровільно видав працівникам поліції мобільний телефон «Redmi», моделі «Note 12», який викупив з ломбарду; (Т3а.м.к. НОМЕР_5 );

-протоколом огляду та добровільно видачі від 09 червня 2025 року з фото таблицями до нього, яким оглянуто мобільний телефон «Redmi», моделі «Note 12», ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , із об`ємом внутрішньої пам`яті 128 Gb,належного ОСОБА_4 (Т.3 а.м.к.п.46-52)

-висновком експерта №СЕ-19/123-25/8675-ТВ від 13 червня 2025 року, яким визначено ринкову вартість мобільного телефону«Redmi», моделі «Note 12», Onyx Gray 8 GB RAM 256GB ROM, сірого кольору в розмірі 4166,67 грн; (Т.3 а.м.к.п.60-65)

-довідками «ТОВ «Мобіжук» від 07 та 09 червня 2025 року, якими визначено вартість сім-карти оператора стільникового зв`язку ТОВ «Лайфселл» та ПрАТ «Київстар», а також силікованого чохла в розмірі 300 грн. за кожну відповідно; (Т.3 а.м.к.п. 67,68,69)

-протоколом слідчого експерименту, проведеного за участі потерпілого ОСОБА_4 , 25 червня 2025 року з фото таблицями та відеозаписом до нього, переглянутими в судовому засіданні, в ході якого він детально розповів та показав, де знаходився викрадений телефон «Redmi», моделі «Note 12», який він давав обвинуваченій ОСОБА_6 та як вона його не повернула, поклавши в кишеню та незважаючи на його заперечення, залишила домоволодіння, як він біг за нею, однак наздогнати не встиг (Т.3 а.м.к.п.192-198);

-протоколом слідчого експерименту, проведеного за участі обвинуваченої ОСОБА_6 25 червня 2025 року з фото таблицями та відеозаписом до нього, переглянутим в судовому засіданні, в ході якого остання детально розповіла та показала, як вона взяла телефон «Redmi», моделі «Note 12», щоб викликати таксі та не повернула його, а здала в ломбард, при цьому стверджувала, що під час цього потерпілий ОСОБА_4 спав (Т.3 а.м.к.п.200-205);

по епізоду заволодіння майном ОСОБА_5

- протоколом прийняття заяви потерпілого ОСОБА_4 про кримінальне правопорушення від 07 липня 2025 року, відповідно до якого потерпілий повідомив, що 29 червня 2025 року близько 08 години невстановлена особа за місцем його проживання по АДРЕСА_2 викрала мобільний телефон; (Т.2 а.м.к.п.5);

-протоколом огляду місця події від 07 липня 2025 року з фото таблицями до нього, яким зафіксовано обстановку у житловому будинку по АДРЕСА_2 та житлову кімнату, де знаходився викрадений телефон (Т.2 а.м.к.п.13-216);

-заявою ОСОБА_6 від 08 липня 2025 року, відповідно до якої остання добровільно видала працівникам поліції мобільний телефон моделі «Redmi 9», із сім картою, флеш накопичувачем, зарядним пристроєм та силіконовим чохлом (Т.2 а.м.к.п.24);

-протоколом огляду від 08 липня 2025 року з фото таблицями до нього, яким оглянуто прилеглу територію до будинку АДРЕСА_1 , де ОСОБА_6 добровільно видала мобільний телефон «Хіаоmі», моделі «Redmi 9», блакитного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 із сім-картою, картою пам`яті чохлом, зарядним пристроєм (блоком живлення) (Т.2 а.м.к.п.25-30)

-протоколами огляду речових доказів від 23 липня 2025 року, відповідно до яких оглянуто зарядний пристрій чорного кольору, чохол до мобільного телефону, вилучені у ОСОБА_6 08 липня 2025 року; (Т.2 а.м.к.п.47-50);

-висновком експерта №СЕ-19/123-25/10104-ТВ від 14 липня 2025 року, яким визначено ринкову вартість карти пам`яті Silicon Power в розмірі 165 грн. (Т.2 а.м.к.п.56-61)

-висновком експерта №2055/25 від 28 липня 2025 року, відповідно до якого визначити ринкову вартість зарядного пристрою станом на 29 червня 2025 року неможливо (Т.2 а.м.к.п.66-69)

-висновком експерта №СЕ-19/123-25/10094-ТВ від 11 липня 2025 року, яким визначено ринкову вартість бувшого у використанні мобільного телефону «Хіаоmі», моделі «Redmi 9», ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 1351,25 грн.(Т.2 а.м.к.п.75-80);

-довідками «ТОВ «Мобіжук», якими станом на 29 червня 2025 року визначено вартість силіконового чохла типу бампер на мобільний телефон «Хіаоmі», моделі «Redmi 9» в розмірі 399 грн, сім-карти оператора стільникового зв`язку ПрАТ «Київстар» в розмірі 300 грн., USB кабеля - 359 грн., зарядного пристрою (блок живлення) - 949 грн (Т.2 а.м.к.п. 81-84).

Таким чином, дослідивши під час судового розгляду всі обставини кримінального провадження (час, місце, спосіб, наслідки вчинення кримінального правопорушення) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, оцінивши відповідно до ст.94 КПК України кожний доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ухвалення обвинувального вироку), суд дійшов висновку про доведення у ході судового розгляду винуватості обвинуваченої ОСОБА_6 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану (по епізоду заволодіння майном потерпілого ОСОБА_4 ) та у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану (по епізоду викрадення майна ОСОБА_5 ), її дії правильно кваліфіковані відповідно за ч.4 ст. 186 КК України та ч.4 ст. 185 КК України.

При цьому суд відхиляє доводи сторони захисту про неправильність кваліфікації дій ОСОБА_6 по епізоду викрадення мобільного телефону потерпілого ОСОБА_4 за ч.4 ст.186 КК України, оскільки такі спростовуються поясненнями допитаного у судовому засіданні потерпілого, який стверджував, що обвинувачена на його прохання телефон не повернула, незважаючи на його заперечення, залишила його будинковолодіння. Обставин, які б давали підстави сумніватись у правдивості показань потерпілого обвинуваченою не наведено і такі судом не встановлено. Твердження ОСОБА_6 про те, що потерпілий змінив свої показання на прохання працівників поліції будь-якими доказами не підтверджуються.

Судом встановлено, що відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 червня 2025 року були дійсно внесені з попередньою кваліфікацією за ч.2 ст.190 КК України за заявою ОСОБА_4 , у якій він вказував, що ОСОБА_6 за проханням взяла його мобільний телефон «Redmi», моделі «Note 12» та покинула домоволодіння, однак після його допиту, в ході якого він зазначив, що обвинувачена залишала домоволодіння у його присутності та на його прохання телефон не повернула, її дії 19 червня 2026 року були перекваліфіковані з ч.2 ст.190 КК України на ч.4 ст.186 КК України як відкрите викрадення майна (грабіж, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Свідок ОСОБА_8 , як зазначив потерпілий ОСОБА_4 , та не заперчувала сама обвинувачена, не був очевидцем того, як ОСОБА_6 не повернула йому телефон, оскільки в цей час перебував на вулиці та не був допитаний судом за клопотанням захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_7 , бо внаслідок вжитих судом заходів було встановлено, що ОСОБА_8 є військовослужбовцем, який самовільно залишив військову частину НОМЕР_6 , що розташована в АДРЕСА_4 та розшукується ТУ ДБР.

Не заслуговують на увагу і доводи захисника ОСОБА_7 про необхідність виправдання обвинуваченої за ч.4 ст.185 КК України з тих підстав, що остання взяла телефон потерпілого ОСОБА_5 не з корисливих мотивів, а з метою змусити його вибачитись перед нею та мала намір його повернути.

Потерпілий ОСОБА_5 хоч і не заперечував, що обвинувачена дійсно обіцяла йому повернути телефон, однак з 29 червня 2025 року і до 07 липня 2025 року (дати написання ним заяви про вчинення злочину) цього не зробила, що підтверджує незаконність заволодіння телефоном.

Запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту у кримінальному провадженні по епізоду викрадення майна ОСОБА_4 був обраний обвинуваченій ОСОБА_6 ухвалою слідчого судді Старокостянтинівського районного суду 24 червня 2025 року та полягав у забороні залишати їй місце фактичного проживання по АДРЕСА_5 .

Разом з тим, будучи обізнаною про обрання їй такого запобіжного заходу, та розуміючи наслідки своїх дій, вона з надуманих причин 29 червня 2025 року без дозволу потерпілого ОСОБА_5 взяла його телефон, який не повертала до 08 липня 2025 року, коли він був вилучений в останньої поблизу будинку АДРЕСА_1 .

Зазначені обставини свідчать про те, що вона порушувала умови запобіжного заходу, перебуваючи у домоволодінні ОСОБА_5 29 червня 2025 року та у будинковолодінні по АДРЕСА_1 08 липня 2025 року, тобто мала можливість добровільно повернути мобільний телефон, який взяла в останнього, однак такою можливістю не скористалась.

У зв`язку із вчиненням ОСОБА_6 кримінального правопорушення 29 червня 2025 року, порушенням умов запобіжного заходу у виді домашнього арешту, ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 25 липня 2025 року ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновки про доведеність вини ОСОБА_6 , поза розумним сумнівом, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 186, ч.4 ст. 185 КК України.

Відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Згідно ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню ним нових злочинів.

При призначенні покарання судом враховуються конкретні обставини справи, спричинені наслідки, поведінка обвинуваченого під час та після вчинення злочину.

При обранні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Так, ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, не одружена, не працює, має на утриманні трьох малолітніх дітей.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 судом не встановлено.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченій за ч.4 ст.186 КК України є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, а також у стані алкогольного сп`яніння.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_6 за ч.4 ст. 185 КК України є рецидив злочинів.

Приймаючи до уваги характер діянь і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку скоєних злочинів та особу винної, суд приходить до висновку призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст.185 та ч.4 ст.186 КК України в мінімальному розмірі.

Ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 13 грудня 2024 року ОСОБА_6 звільнена умовно достроково від частини невідбутого покарання 7 місяців 4 дні, призначеного вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 07 листопада 2022 року за ч. 2 ст.185, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 70, ч. 1 ст.71 КК України.

Тому на підставі ст.71 КК України, до призначеного покарання за цим вироком, слід частково приєднати невідбуте покарання за вироком Старокостянтинівськоьго районного суду від 07 листопада 2022 року.

Відтак, лише покарання у виді реального позбавлення волі є достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів.

При цьому, враховуючи особу обвинуваченої та призначене їй покарання у виді реального позбавлення волі, до вступу вироку у законну силу їй слід залишити запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки перебуваючи на волі, вона може ухилятись від суду та відбування покарання. Лише запобіжний захід у виді тримання під вартою може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої.

Разом з тим, відповідно до ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_6 в строк відбуття покарання слід зарахувати строк її попереднього ув`язнення із 25 липня 2025 року до 28 січня 2026 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

На підставі ст.124 КПК України із обвинуваченої слід стягнути процесуальні витрати на користь держави.

Питання про речові докази слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_6 , визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України, та призначити їй покарання:

- за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

- за ч.4 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 (семи) років.

Згідно ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від07 листопада 2022 року та остаточно визначити ОСОБА_6 покарання у виді 7 років 2 місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з 29 січня 2026 року, зарахувавши в цей строк на підставі ч.5 ст.72 КК України строк її попереднього ув`язнення з 25 липня 2025 року по 28 січня 2026 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_6 залишити попередній тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 5238,40 грн процесуальних витрат за проведення товарознавчих експертиз.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Старокостянтинівського районного суду від 09 липня 2025 року на речові докази.

Речові докази:

- мобільний телефон марки «Redmi», моделі «Note 12», Onyx Gray 8 GB RAM 256GB ROM, сірого кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 IMEI2: НОМЕР_2 , який переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_4 залишити останньому;

- оптичний диск формату DVD-R з відеозаписами із камери відеоспостереження, яка розташована в приміщенні Старокостянтинівського відділення ломбарду «Скарбниця» по вул.Острозького,32 бокс14 в м.Старокостянтинові зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- мобільний телефон «Хіаоmі», моделі «Redmi 9», блакитного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 із сім-картою мобільного оапрктора ПрАТ «Київстар», зарядний пристрій (блок живлення та кабель» марки «TECNO», силіконовий чохол типу «бампер» темного кольору, флеш-накопичувач Micro SD, 16 Gb, які передано на відповідальне зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області повернути потерпілому ОСОБА_5 (Т.2 а.м.к.п.31).

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченій та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя