КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 361/5772/25 Слідчий суддя в суді першої інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/7569/2025 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 подану в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 вересня 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, у кримінальному провадженні № 0001009 від 21.05.2025, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Броварської окружної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Просила продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання зазначала, ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що 20 травня 2025 року, близько 21 години 00 хвилин він перебував за адресою свого мешкання, а саме: АДРЕСА_1 разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у приміщенні кухонної кімнати, де вони вживали алкогольні напої. В подальшому ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вийшли до балкону вказаної квартири, де між ними виник словесний конфлікт, в ході якого на фоні тривалих неприязних відносин, у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на вбивство своєї співмешканки ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння смерті іншій людині, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_9 та бажаючи їх настання, ОСОБА_8 , того ж дня, близько 21 години 05 хвилин під час сварки, знаходячись на балконі квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , наніс ОСОБА_9 численні удари тупими предметами в область голови та тулуба, чим спричинив їй синці в праві виличній області, в проекції лівого кута нижньої щелепи, по передній поверхні шиї у середній третині, по правій середньоключичній лінії в проекції 3-го ребра, два по правій білягрудинній лінії в проекції реберної дуги, по лівій передній пахвовій лінії в проекції 4-го ребра, по задній поверхні лівого плеча у нижній третині, по зовнішній поверхні лівого стегна у середній та нижній третинах в кількості 9-ти, по зовнішній поверхні лівої гомілки у верхній третині, по передній поверхні лівого колінного суглоба в кількості 8-ми, по передньозовнішній поверхні правого стегна, по передній поверхні правої гомілки у середній третині, по задній поверхні правого передпліччя у нижній третині, надрив капсули правої нирки, крововилив у жирову капсулу правої нирки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень; правобічні переломи ребер, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості; забійні рани в потиличній області зліва, на нижній губі зліва, крововилив у м?які тканини голови з боку їх внутрішньої поверхні у потиличній області праворуч, потиличній області ліворуч, правій лобній області, субдуральну гематому ліворуч, крововиливи під оболонки та у шлуночки головного мозку, набряк-набухання головного мозку, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя та від яких настала смерть ОСОБА_9 близько 21 години 05 хвилин на місці події.

ОСОБА_8 обвинувачується в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Обставини, що дають підстави обвинувачувати ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України підтверджуються матеріалами кримінального провадження, зібраними під час досудового розслідування.

Ухвалою слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 22.05.2025 ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 16.09.2025 включно.

Враховуючи, що строк дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_8 закінчується 16.09.2025, а завершити судовий розгляд за обвинувальним актом в межах цього строку неможливо, виникла необхідність звернутися до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого. Під час обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею було визнано наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зникли та не зменшились. Зокрема, у провадженні наявні достатні підстави, що підтверджують наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду. Про наявність даного ризику свідчить те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та, усвідомлюючи міру покарання, яка йому загрожує у разі визнання його винним (від 7 до 15 років позбавлення волі), може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Також після вчинення злочину ОСОБА_8 жодним чином не цікавився станом потерпілої, не намагався надати їй медичну допомогу, хоча усвідомлював, що завдав їй ударів в життєво-важливий орган - голову, а також він не викликав екстрену медичну допомогу, щоб останні надали першу медичну допомогу потерпілій, що свідчить про те, що він намагався приховати дійсні обставини вчинення злочину та свою причетність до нього та таким чином уникнути відповідальності за скоєний ним злочин.

Про ризик переховування свідчить той факт, що ОСОБА_8 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , а в АДРЕСА_1 проживав у квартирі потерпілої останні 4 роки, власного житла в даному населеному пункті не має, жодних стримуючих факторів для залишення Київської області не встановлено. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Лійков проти Болгарії» N?33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання с суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Вказане свідчить, що обвинувачений, перебуваючи на волі, зможе залишити місце проживання та прийме спроби переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Жодних стримуючих факторів, які б свідчили, що обвинуваченим не будуть вживатися перешкоди у здійсненні судового розгляду у розумні строки, - не встановлено. Продовжує існувати ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений вчинив злочин, пов?язаний із застосуванням насильства та може незаконно впливати на свідків, потерпілу шляхом їх переконання, залякування чи схиляння їх до зміни наданих ними показань, узгодження своїх показань з показаннями вказаних осіб. Підтвердженням даного ризику є те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, пов?язаного із застосуванням насильства, тому може незаконно впливати на свідків у кримінальному проваджені, більшість з яких є родичами померлої, зокрема її неповнолітній син, який був присутній в квартирі під час вбивства його матері. Таким чином, обвинувачений без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зможе впливати будь-яким чином (здійснювати фізичний чи психологічний тиск) на свідків, щоб останні змінили показання, а він ухилився від відповідальності у даному кримінальному провадженні. При наданні оцінки ступеню ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, необхідно врахувати, що згідно п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Яжинський проти Польщі», ризик незаконного впливу обвинувачених особисто на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу.

Прокурор зазначала, що обвинувальний акт в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 тільки направлено до суду, і розгляд справи перебуває на підготовчій стадії, а суд сприймає докази лише безпосередньо і свідки будуть допитуватися під час судового розгляду справи по суті, ризик здійснення обвинуваченим спроб незаконного впливу на свідків з метою переконання або змушення їх надати покази в вигідному для себе аспекті є реальним. Окрім цього, встановлено наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений ОСОБА_8 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

ОСОБА_8 , неодноразово вчиняв домашнє насильство по відношенню до своєї співмешканки ОСОБА_9 , що підтверджується складеними на нього протоколами про вчинення ним адміністративних правопорушень, а саме: протоколи про вчинення адміністративних правопорушень № ВАД 201922 від 20.04.2024, № ВАД 243850 від 25.09.2024, № ВАД 244341 від 04.10.2024, № ВАД 244088 від 12.11.2024. Це свідчить про те, що ОСОБА_8 не володіє достатнім рівнем самоконтролю, систематично вчиняє правопорушення, а також це свідчить про схильність до вчинення правопорушень та нехтування дотримання законів. Застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам, пов?язаним із перешкоджанням здійсненню кримінального провадження та вчиненням нових злочинів. Відповідно до ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, якщо жоден з більш м?яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства. Відповідно до ст. 178 КПК України, у ході досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п?ятнадцяти років, тож тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винним у злочині, у вчиненні якого він обвинувачується, є достатньою та співрозмірною для продовження останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. У сторони обвинувачення є достатні підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід, не пов?язаний із позбавленням волі, не може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_8 . Застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не забезпечить належної поведінки обвинуваченого, не зменшить наявність вищевказаних ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації, оскільки обвинувачений після вчинення злочину не надав жодної медичної допомоги потерпілій, приховуючи свою причетність до вчинення злочину, тим самим намагався уникнути покарання. розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув?язнення. Таким чином, заявлені ризики не зникли та зменшились, що свідчить про неможливість запобігти їм без продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і на стадії судового розгляду.

Жоден інший вид запобіжного заходу, окрім тримання під вартою не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_8 у кримінальному провадженні.

Прокурор просила з метою забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_8 покладених на нього процесуальних обов?язків та попередження зазначених ризиків, беручи до уваги тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, враховуючи неможливість запобігання вищезазначеним ризикам застосуванням більш м?яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 вересня 2025 року клопотання прокурора - задоволено.

Продовжено відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, без визначення розміру застави. Строк дії ухвали визначено до 10.11.2025.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя прийшов до висновку, що на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою забезпечення дієвості відповідного судового розгляду обвинувального акту та запобігання реалізації вказаних ризиків.

Врахував конкретні обставини злочинів, суспільну небезпечність та характер вчиненого злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_8 .

Зазначив, прокурором доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Прийшов до висновку, що ризики свідчать про неможливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, які є реальними, досить високими та очевидними.

Врахував положення ч. 4 ст. 183 КПК України, виходячи із конкретних обставини інкримінованих підозрюваному діянь, не знаходить підстав для визначення розміру застави при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_8 , обвинувачується в скоєнні тяжкого кримінального правопорушення.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, 17.09.2025 адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу.

Просив скасувати ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 вересня 2025 року.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що ухвала про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою постановлена з порушенням процесуального права, є необґрунтованою, невмотивованою, незаконною.

Прокурором не було надано жодного доказу на підтвердження обґрунтованості підозри та доцільності продовження найсуворішого запобіжного заходу.

Стверджував, що відсутні будь-які докази щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Ухвала про продовження тримання не є виправданою, висновки суду не відповідають матеріалам справи, судове рішення не відповідає як національному законодавству, так і практиці Європейського суду з прав людини.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку учасників, ознайомившись з матеріалами клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

З матеріалів судового провадження вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачується в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Ухвалою слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 22.05.2025 ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 16.09.2025 включно.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі ті, які перелічені в цій статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з частинами 1 та 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Дотримуючись приписів ст. 194 КПК України слідчий суддя по аналізує зазначені вище обставини. Зокрема, щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_8 в інкримінованому правопорушенні суд зазначає таке.

На стадії досудового розслідування слідчий суддя не має процесуальних повноважень вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувальних заходів, у тому числі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Отже, суд повинен оцінити чи існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Колегію суддів вважає, що слідчий суддя прийшов до вірного висновку, що станом на дату розгляду клопотання про застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги сторони захисту щодо не подання доказів до клопотання та у зв`язку з чим незаконність рішення суду, вважає доводи необґрунтованим враховуючи наступне.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київській області від 22 травня 2025 року відносно ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід тримання під вартою.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

У разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження.

Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою повинно містити ті ж відомості, що й клопотання про застосування запобіжних заходів (ст. 184 КПК), та додатково виклад власне обставин-підстав продовження строку тримання під вартою: 1) обставин, які свідчать про те, що заявлений у попередньому клопотанні ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, передбачені у ст. 177 КПК, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

До обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, можуть належати лише ті, які стосуються підстав підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні злочину, особи підозрюваного, обвинуваченого або які впливають на складність провадження і тим самим роблять неможливим його завершення в оптимальні строки.

Тягар доведення перед слідчим суддею, судом наведених обставин-підстав, що виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою, закон покладає на прокурора та слідчого.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано вважав доведеними прокурором обставини щодо обґрунтованості продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 який обвинувачується у скоєні особливо тяжкого злочину за ч. 1 ст.115 КК України, неодноразово притягувався до відповідальності за домашнє насильство відносно ОСОБА_9 .

Зазначене підтверджується також і матеріалами справи, які були витребувані та досліджені в судовому засіданні, відносно обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 .

Підстав для відмови продовження запобіжного заходу колегія не вбачає.

Такий висновок слідчого судді підтверджується доказами, які були підставою для обрання запобіжного заходу, а саме: протоколом огляду місця події, протоколом допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_8 , протоколом огляду трупа, й іншими документами у їх сукупності.

Перелічені докази є вагомими та об`єктивно пов`язують обвинуваченого з інкримінованим злочином, тому слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Посилання захисту на відсутність та не подання прокурором доказів до клопотання про продовження запобіжного заходу колегія суддів не приймає, оскільки в судовому засіданні прокурором було надано відповідні пояснення, які колегією суддів приймаються до уваги, а також досліджено матеріали справи щодо обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 22 травня 2025 року.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

Окрім цього, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною ч.1 ст. 115 КК України.

Санкція цієї норми КК України встановлює покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, тобто цей злочин є особливо тяжким згідно з ч. 6 ст. 12 КК України. Відтак, суд вважає тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих йому правопорушень та імовірність його реального відбування є вагомими факторами, які свідчать про потенційний ризик переховування ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та/або суду.

Проте, ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня.

Слідчий суддя обґрунтовано вважав, що у обвинуваченого відсутні стійкі соціальні зв`язки, які могли б стримати його від переховування від слідства, зокрема, він неодружений, не має постійного місця проживання у місті Бровари.

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначав про наявність певних ризиків передбачених ст. 177 КПК України, особливу суспільну небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину і те, що це правопорушення вчинене із застосуванням насильства та не вбачав підстав для визначення обвинуваченому іншого запобіжного заходу або застосування застави.

Колегія суддів погоджується із судом першої інстанції щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, який, відповідно до положення ст. 12 КК України, віднесено до категорії особливо тяжких, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому вважає, що слідчий суддя дійшов до вірного висновку про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_17 , строком на 60 діб, тобто до 10 листопада 2025 року включно.

Доказів того, що ОСОБА_8 за станом здоров`я не може утримуватись під вартою слідчому судді не надано, а також не надано під час апеляційного розгляду.

Судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до сталого висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Колегія суддів приходить до висновку, що зазначені в судовому засіданні органами досудового розслідування обставини були виправданими та необхідними елементами, що визначали потреби в продовженні застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просив скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи як і підстави для скасування оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 376, 277, 278, 303, 404, 405, 407, 412, 422 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 подану в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 вересня 2025 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ _____________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3