Справа №705/3805/25
1-кп/705/910/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2025 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ;

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпіла не з`явилась,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умань кримінальне провадження № 0000354 від 03.03.2025 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Кривець Маньківського району Черкаської області, громадянина України, з середньою освітою, пенсіонера, розлученого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

І. Історія провадження.

27.06.2025 до Уманського міськрайонного суду Черкаської області від прокурора Уманської окружної прокуратури ОСОБА_3 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000354 від 03.03.2025 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.06.2025 визначено головуючого суддю Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 .

Ухвалою судді від 27.06.2025 у кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання, на розгляд у якому винесено питання, регламентовані ст.ст. 314-316 КПК України.

Ухвалою суду від 24.07.2025 у цьому кримінальному провадженню призначено судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

II. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.

ОСОБА_4 03.03.2025, близько 18 години 30 хвилин, в місті Умань Черкаської області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та, знаходячись в подвір`ї житлового будинку власного домоволодіння за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_1 , вказаного населеного пункту, під час конфлікту із своїм сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виник раптово на ґрунті особистих неприязних відносин, являючись із останнім близькими родичами, з метою спричинення йому тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно та цілеспрямовано, попередньо знайшовши дерев`яну палицю та тримаючи її в обох руках, наніс ОСОБА_6 множинну кількість ударів (не менше 15 ударів) по різним частинам тіла, тобто вчинив відносно ОСОБА_6 домашнє насильство у формі фізичного насильства, в результаті чого, згідно висновку експерта № 05-7-02/095 від 03.04.2025, спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми з ушкодженням зовнішньої пластинки лобної кістки справа без ушкодження кісток основи та лицевого черепа, перелом передньої стінки лівої гайморової пазухи (по даним КТ) з крововиливом під м`які мозкові оболонки, забоєм та травматичним набряком-набубнявінням головного мозку (гістологічно), що відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя; садна верхніх та нижніх кінцівок, крововиливів в ділянці грудної клітки, тулуба, верхніх та нижніх кінцівок, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень та виникли від дії твердих тупих предметів; закритого перелому верхньосуглобового відростку сьомого шийного хребця С7 (по даним КТ), які утворилися від дії тупих предметів та відносяться при житті до категорії ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень у вигляді: черепно-мозкової травми з ушкодженням зовнішньої пластинки лобної кістки з права без ушкодження кісток основи черепа, перелому передньої стінки лівої гайморової пазухи з крововиливом під м`які мозкові оболонки, забою та травматичного набряку-набубнявінням головного мозку, ран та саден голови, 05 год 45 хв, 03.03.2025 в приміщенні КНП УЦМЛ настала смерть ОСОБА_6 .

Настання смерті останнього знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з отриманими вказаними вище тілесними ушкодженнями.

Такі дії, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

ІІІ. Позиція сторін судового провадження.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та вказав, що дійсно, за вказаних в обвинувальному акті обставин, він вчинив зазначене кримінально каране діяння.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 , зокрема, заявив, що він у повній мірі усвідомив кримінально-протиправний характер своїх дій, щиро розкаявся у вчиненому, просив суд суворо не карати.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам справи, які ним не оспорюються, є послідовними, логічними і правдивими, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Наведене свідчить про щире каяття ОСОБА_4 .

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні обставини, визначенні в обвинувальному акті підтримав у повному обсязі та просив визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років,

IV. Положення закону, яким керувався суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 у справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК України.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Згідно зі ст. 66 КК України пом`якшуючими обставинами, зокрема є щире каяття обвинуваченого, яке полягає у визнанні обставин, регламентованих п. 1 ч. 2 ст. 91 КПК України, щодо події кримінального правопорушення, у тому числі його час, місце та спосіб вчинення. Адже, щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене способом, що має характер особливого мучення, або вчинене групою осіб, а також з метою залякування потерпілого або інших осіб, чи з мотивів расової, національної або релігійної нетерпимості, або вчинене на замовлення, або таке, що спричинило смерть потерпілого, -

карається позбавленням волі на строк від семи до десяти років.

V. Висновки та мотиви суду.

Після роз`яснення учасникам судового розгляду наслідків застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, вони підтвердили відсутність оспорюваних ними обставин по справі та погодилися, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, який надійшов до провадження суду, обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, із врахуванням заяви прокурора про відмову від допиту в судовому засіданні свідків, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та вирішив обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих матеріалів.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає «поза розумним сумнівом» доведеним пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення та кваліфікує дії останнього за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого .

Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Кривець Маньківського району Черкаської області, громадянин України, з середньою освітою, пенсіонер, розлучений, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує:

- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно приписів ст. 12 КК України, відповідно є тяжким (ч. 2 ст. 121 КК України);

- особу винного, який під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, під наглядом лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, має місце реєстрації, має постійне місце проживання, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, неодружений, пенсіонер, на утриманні будь-яких осіб не має;

- обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, згідно зі ст. 66 КК України суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_4 та його похилий вік.

Обвинувачений повністю визнав свою вину, висловив щирий жаль з приводу вчинених дій та осуд своєї поведінки, під час досудового розслідування повідомив про всі обставини вчинення правопорушення, обставини та події, які мають значення для кримінального провадження, що враховується як активне сприяння останнім встановленню обставин кримінального провадження.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України суд визнає вчинення особою злочину в стані алкогольного сп`яніння та вчинення злочину щодо особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах.

Підстав для застосування положень ст. ст. 69, 70, 71 КК України суд не знаходить.

Крім того, при призначенні покарання, суд також враховує особливості й обставини вчинення злочину: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 під час та після вчинення злочинних дій, відношення обвинуваченого до вчиненого.

Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності, враховуючи дані про особу обвинуваченого, виходячи з принципів та засад призначення покарання, суд вважає за необхідне у вказаному випадку призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років, оскільки саме такий вид покарання відповідає вимогам ч. 2 ст. 65 КК України, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для виправлення винної особи, запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.

На підставі ч. 7 ст. 72 КК України необхідно зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк його перебування під цілодобовим домашнім арештом з 30 травня 2025 року по 24 вересня 2025 року включно, з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.

VІ. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні належить стягнути з обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

На підставі ч. 7 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк його перебування під цілодобовим домашнім арештом з 30 травня 2025 року по 24 вересня 2025 року включно, з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.

Взяти ОСОБА_4 після набрання вироком законної сили під варту.

Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту взяття ОСОБА_4 під варту після набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням експертиз у загальній сумі 38 129 гривень 46 коп.

Речові докази:

- змив речовини бурого кольору з поверхні дерев?яних дверей знищити;

- запальничку жовтого кольору знищити;

- запальничка бежевого кольору знищити;

- двоє ключів на кільці знищити;

- недопалок цигарки - знищити;

- дерев?яну палицю знищити;

- три фрагменти деревини знищити;

- уламок дерев?яної палиці знищити;

- два уламки скла зі слідами речовини бурого кольору з металевої миски знищити;

- змив речовини бурого кольору з поверхні вхідних дверей знищити;

- частину тюлі зі слідами речовини бурого кольору;

- сокиру знищити;

- сокиру знищити;

- уламок скла зі слідами речовини бурого кольору з підлоги прихожої знищити;

- зрізи нігтів лівої та правої рук ОСОБА_6 (2 конверта) знищити;

- змиви з лівої та правої кисті рук ОСОБА_6 (2 конверта) знищити;

- дактилокарта трупа ОСОБА_6 знищити;

- зразки волосся з голови трупа знищити;

- зразки крові на марлевому тампоні ОСОБА_6 знищити.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: ОСОБА_1