У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2025 року м. Полтава

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за заявою від 27.11.2025 року,

в с т а н о в и л а :

10.12.2025 року до провадження слідчого судді надійшла вищезазначена скарга, у якій ОСОБА_3 просить визнати бездіяльність слідчого ТУ ДБР у м. Полтаві незаконною та зобов`язати слідчого або прокурора внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення за її заявою від 27.11.2025 року.

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 зазначила, що 27.11.2025 року вона звернулася до ТУ ДБР у м. Полтаві із заявою про вчинення прокурором Шосткинської окружної прокуратури кримінальних правопорушень, які полягали в наступному.

16.10.2025 року по матеріалах кримінального провадження № 0001182 від 28.08.2025 року вона подала прокурору заяву в порядку ст.220 КПК України з вимогою провести необхідні процесуальні дії щодо встановлення руху та повернення викрадених криптоактивів на суму 94000 Євро, здійснити трасування, направити міжнародні запити, вжити заходів до арешту та заморозки активів, а також об`єднати пов`язані кримінальні провадження. У порушення вимог ст.ст.110, 220 КПК України прокурор не виніс постанови, не направив їй жодного процесуального рішення, а натомість надіслав до суду лист, на підставі якого суд визнав бездіяльність прокурора нібито усунутою. Відтак, її звернення за статтею 220 КПК України не було розглянуте належним чином, жодних процесуальних дій не було проведено, а розслідування фактично паралізоване. Через бездіяльність прокурора криптоактиви були переміщені на нові гаманці, що суттєво ускладнило їх повернення і завдало їй істотної матеріальної шкоди. Дії прокурора призвели до затягування розслідування, втрати часу, можливостей для фіксації слідів злочину і арешту активів, та спричинили тяжкі наслідки.

В таких діяннях прокурора заявниця вбачає ознаки злочинів, передбачених ст.367 КК України (службова недбалість, що спричинила тяжкі наслідки) та ст.382 КК України (умисне невиконання процесуального обов`язку та створення перешкод доступу потерпілої до правосуддя).

У судове засідання заявниця ОСОБА_3 не з`явилася, надіслала до суду заяву, в якій розгляд скарги просила проводити без її участі.

Представник ТУ ДБР у м. Полтаві в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подав. Неявка суб`єкту, бездіяльність якого оскаржується, у відповідності до положень ч.3 ст.306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.

Зважаючи на неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді на підставі ч.4 ст.107 КПК України не здійснюється.

Вивчивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Так, згідно із п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Частиною 1 статті 214 КПК України визначено, що слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Офісу Генерального прокурора від 30.06.2020 року № 298, згідно з пунктом 1 глави 2 розділу I якого, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з положеннями п.п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК України.

При цьому слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відомостей до ЄРДР.

Отже, реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це є гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості про кримінальне правопорушення є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ч.1 ст.36, ч.5 ст.40, ч.4 ст.40-1 КПК України прокурор, слідчий та дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

У випадках, якщо в заяві чи повідомленні є ті чи інші об`єктивні дані, що можуть свідчити про ознаки певного кримінального правопорушення, то є підстави вважати таку заяву чи повідомлення саме заявою чи повідомленням про кримінальне правопорушення, і тільки такі заяви і повідомлення повинні вноситись до ЄРДР за відповідною правовою кваліфікацією. Якщо ж у повідомленнях чи заявах таких ознак немає, то вони не можуть вважатись такими, які підлягають обов`язковому внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті Кримінального кодексу України).

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 30.01.2019 року (справа № 818/1526/18, провадження № 11-1263апп18), у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Згідно з ч.1 ст.11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що 27.11.2025 року ОСОБА_3 звернулася до ТУ ДБР у м. Полтаві із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Як убачається зі змісту поданої заяви, заявниця вказує на вчинення прокурором Шосткинської окружної прокуратури кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.367, 382 КК України, які полягають у тому, що прокурор неналежним чином розглянув її заяву, подану в порядку статті 220 КПК України по матеріалах кримінального провадження № 0001182 від 28.08.2025 року, не виніс постанови, не направив їй процесуальних документів за результатом розгляду її заяви, як це передбачено вимогами ст.ст.110, 220 КПК України, та направив до суду листа замість постанови.

Станом на час розгляду скарги викладені у цій заяві відомості до ЄРДР не внесено, досудове розслідування не розпочато.

Диспозицією статті 367 КК України передбачено кримінальну відповідальність за службову недбалість, а статті 382 КК України за невиконання судового рішення.

Слідчий суддя враховує, що особа, яка звертається із заявою про вчинення кримінального правопорушення, може не володіти докладною інформацією про його обставини, втім, таке повідомлення має містити відомості про існування обставин, які прямо чи опосередковано можуть свідчити про наявність ознак вчиненого кримінального правопорушення.

Однак, проаналізувавши зміст заяви ОСОБА_3 від 27.11.2025 року, слідчий суддя приходить до висновку, що заява не містить конкретних обставин, що можуть об`єктивно свідчити про вчинення прокурором Шосткинської окружної прокуратури кримінального правопорушення, передбаченого певною статтею КК України, в тому числі й ст.ст.367, 382 КК України, на які посилається заявниця, оскільки у заяві не наведено відомостей, що підтверджують реальність конкретної події злочину, а викладені у ній доводи фактично зводяться до незгоди заявниці із процесуальними діями прокурора, із способом реагування прокурора на її звернення в порядку статті 220 КПК України. У зв`язку з цим подана заява за своїми суттю і змістом не є повідомленням про кримінальне правопорушення.

За відсутності об`єктивних даних, які б указували на ознаки кримінального правопорушення відповідно до статті 11 КК України, обов`язок уповноважених осіб органу досудового розслідування щодо внесення відомостей до ЄРДР відповідно до статті 214 КПК України не виникає.

На підставі викладеного, слідчий суддя не вбачає бездіяльності з боку уповноважених осіб ТУ ДБР у м. Полтаві, яка б полягала у невнесенні до ЄРДР відомостей про кримінальні правопорушення після отримання заяви ОСОБА_3 від 27.11.2025 року, а тому приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст.303-307, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и л а:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за заявою від 27.11.2025 року, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1