Справа № 405/112/26
провадження № 1-кс/405/310/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2026 м. Кропивницький

слідчий суддя Подільського районного суду міста Кропивницького ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000006 від 05.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України про скасування арешту майна,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Кропивницького від 13.01.2026 року у кримінальному провадженню № 0000006 від 05.01.2026 року на автомобіль «Volvo XC-90», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , з підстав того, що на теперішній час слідчі дії відносно вищевказаного автомобіля проведені повністю, а відтак у застосуванні арешту майна відпала потреба.

Представник власника майна - адвокат надав до суду клопотання, згідно з якими просив суд здійснити розгляд справи у його відсутність та у відсутність власника майна.

Слідчий у судове засідання не з`явився, надав заяву, відповідно до якої просить розглядати клопотання без його участі, вказав, що в рамках кримінального провадження з використанням вказаного автомобіля усі необхідні слідчі дії проведено в повному обсязі. Необхідність у застосуванні арешту на майно відсутня. У зв`язку з цим, проти клопотання не заперечує в частині заборони користування вказаним транспортним засобом.

Оскільки положення ст. 174 КПК України не вказують на обов`язкову участь сторін під час розгляду клопотання про скасування арешту майна, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання відповідно до наявних матеріалів, без участі сторін.

Дослідивши матеріали клопотання та надавши оцінку доказам, які містяться в матеріалах клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Слідчий суддя встановив, що у провадженні відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області перебуває кримінальне провадження № 0000006 від 05.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, відповідно до якого 05.01.2026 року, близько 11.00 години в м.Гайворон Голованівського району Кіровоградської області, військовослужбовець ЗС України, ВЧ НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , керуючи легковим автомобілем «Volvo XC-90», номерний знак НОМЕР_3 та здійснюючи рух заднім ходом з прилеглої території біля магазину «АТБ Маркет» на проїзну частину вулиці Василя Стуса, допустив наїзд лівою задньою частиною автомобіля на пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка здійснювала перехід проїзної частини справа на ліво. Внаслідок ДТП ОСОБА_5 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді перелому обох кісток та рваних ран правої гомілки.

13.01.2026 року ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Кропивницького, в рамках вказаного вище кримінального провадження накладено арешт на автомобіль «Volvo XC-90», номерний знак НОМЕР_3 , який відповідно до тимчасового реєстраційного талону ХХР №128262 від 01.08.2025 належить ОСОБА_4 .

У даному випадку арешт накладено відповідно до п.1 ч.2 ст. 170 КПК України з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 р., де вказувалося на порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22.09.1994, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10.05.2007 р.). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23.09.1982 у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21.02.1986 у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A № 98).

При цьому відзначається, що обставини викладені в клопотанні про скасування арешту знайшли своє підтвердження під час його розгляду, а відтак слідчий суддя приходить до висновку, що наданими матеріалами доведено, що відпала потреба в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а тому наявні підстави для скасування арешту, накладеного ухвалою Подільського районного суду міста Кропивницького від 13.01.2026 року, в рамках кримінального провадження № 0000006.

Враховуючи вищевикладене, клопотання про скасування арешту майна підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.174, 369-372 КПК України, -

постановив:

клопотання представника власника майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 - задовольнити.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Кропивницького від 13.01.2026 року у кримінальному провадженню № 0000006 від 05.01.2026 року (ун. №405/112/26, провадження №1кс-405/42/26) з автомобіля «Volvo XC-90», номерний знак НОМЕР_3 , який відповідно до тимчасового реєстраційного талону ХХР №128262 від 01.08.2025 належить ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_6