Дата документу 06.02.2026Справа № 554/9306/24
Провадження № 1-кп/554/116/2026
У Х В А Л А

06 лютого 2026 року Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м.Полтаві кримінальне провадження №0000251 від 05.04.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Шевченківського районного суду міста Полтави перебувають вищевказані матеріали кримінального провадження.

У підготовчому засіданні захисник обвинуваченого заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору. В обгрунтування клопотання зазначав, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Всі обвинувачені відносно яких матеріали кримінального провадження виділені, окрім ОСОБА_4 , повинні бути знеособленими, оскільки обвинувального вироку відносно їх немає, інакше це порушує принцип презумпції невинуватості цих осіб.

Обвинувачений підтримав клопотання захисника.

Прокурор заперечував проти клопотання захисника. Зазначав, що всі вимоги чинного законодавства в обвинувальному акті дотримані.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, прийшов до наступного висновку.

У статтях 109, 291 КПК України викладено вичерпні вимоги до змісту обвинувального акта та його додатків. Повернення обвинувального акта прокурору зі стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції, допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим цих вимог.

Так, відповідно до вимог ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим, дізнавачем.

Обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.

Обвинувальний акт підписується слідчим, дізнавачем та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

До обвинувального акта додається: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); 4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; 5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Як встановлено з матеріалів справи, в обвинувальному акті відображено всі необхідні відомості, які він має містити, викладені всі фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, вказана правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статтю закону України про кримінальну відповідальність та сформульовано обвинувачення.

Таким чином, суду не надано жодного доказу, який би свідчив про порушення прокурором вимог ст. 291-293 КПК України, а тому у задоволенні клопотання про повернення обвинувального акту прокурору слід відмовити.

Крім того, у підготовчому засіданні захисник обвинуваченого заявив клопотання про витребування документів та про витребування доказів, а саме: витребувати з Офісу Генерального прокурора повні відомості з ЄРДР про дане кримінального провадження; витребувати з СУ ГУНП в Полтавській області, УСБУ в Полтавській області всі матеріали даного кримінального провадження, які не були відкриті стороні захисту.

Обвинувачений підтримав клопотання захисника.

Прокурор заперечував проти клопотань захисника. Зазначав, що дане клопотання є передчасним, письмові докази суду ще не надавались. Також деякі докази надходили після завершення досудового розслідування, які будуть надані стороні захисту в порядку ч.11 ст. 290 КПК України.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, прийшов до наступного висновку.

Статтею 84 КПК України передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з ч. 1 ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.93 КПК України сторона захисту здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Дослідивши подані захисником клопотання суд дійшов висновку про те, що вони є передчасними, оскільки визначити ступінь необхідності витребування перелічених документів суд зможе оцінити лише в процесі дослідження письмових доказів, які будуть долучені прокурором до матеріалів справи, а тому у їх задоволенні слід відмовити.

Разом із тим, слід зазначити, що сторони вправі заявляти клопотання щодо виклику для допиту осіб, витребування документів чи речей згідно положень ст. 350 КПК України.

Також у підготовчому засіданні захисник обвинуваченого заявив клопотання про скасування арешту з мобільного телефону Ірhone червоного кольору, який належить обвинуваченому ОСОБА_4 та був вилучений в ході обшуку 12.04.2024 року. Вказував, що огляд даного телефону слідчим було проведено та зафіксовано відсутність доступу до його вмісту.

Обвинувачений підтримав клопотання захисника.

Прокурор заперечував проти скасування арешту. Зазначав, що метою арешту майна є не лише збереження речового доказу, а ще й забезпечення конфіскації майна, яка передбачена санкцією ч.2 ст. 307 КК України.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Відповідно до ч.4 ст.174КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Враховуючи, що кримінальне провадження в рамках якого було накладено арешт на телефон на даний час перебуває на стадії підготовчого провадження в суді, відсутні переконливі дані, що в застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження в якості накладення арешту потреба відпала, тому дане клопотання є передчасним та в його задоволенні слід відмовити.

Також у підготовчому засіданні захисник обвинуваченого заявив клопотання про зміну підсудності кримінального провадження, оскільки останні епізоди по часу вчинення були відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які проживають в іншому районі, де було проведено обшуки. Зазначити якому саме суду підсудний обвинувальний акт вказати не може, оскільки потрібно досліджувати протоколи обшуку, за якою адресою було вилучено наркотичну речовину останнім епізодом за часом.

Обвинувачений підтримав клопотання захисника.

Прокурор заперечував вказував, що справа підсудна Шевченківському районному суду міста Полтави.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, прийшов до наступного висновку.

Зі змісту ч.1 ст. 32 КПК України слідує, що кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування. Дія цього абзацу не поширюється на кримінальні провадження, що віднесені до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду згідно з правилами статті 33-1 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необгрунтованість клопотання та відсутність підстав для зміни підсудності кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 291, 314-316, 372, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про повернення обвинувального акта прокурору - відмовити.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про направлення подання до Полтавського апеляційного суду для вирішення питання про направлення даного кримінального провадження за підсудністю - відмовити.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про скасування арешту майна - відмовити.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про витребування документів - відмовити.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про витребування доказів - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 09.02.2026 року о 13.00 год.

Суддя ОСОБА_1