Справа № 357/9892/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.10.2025 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001243, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.05.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Біла Церква Київської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, незаміжньої, має на утриманні малолітню дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої: 31.03.2025 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурори Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 , обвинувачена ОСОБА_3 , захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_6 ,

УСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» (далі по тексту - Закон), якою передбачено, що обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиці І «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770 (далі по тексту - Перелік), в тому числі і «PVP», включеного до таблиці І вказаного Переліку, допускається лише в цілях, передбачених статтями 15, 19 та 20 цього Закону, а саме: діяльність з культивування рослин, включених до таблиці І Переліку (ст. 15 Закону); використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у експертній і оперативно-розшуковій діяльності (ст. 19 Закону); діяльність з використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у наукових та навчальних цілях, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст. 20 Закону).

Однак, в порушення вищевказаних вимог законодавства, ОСОБА_3 24.05.2025 близько 18:00 год, перебуваючи в лісосмугі, неподалік будинку № 6 по вулиці Академіка Кримського в місті Біла Церква Київської області, на земельній ділянці незаконно придбала-знайшла безбарвний прозорий пакет з полімерного матеріалу з пазовою застібкою, обмотаний у клейку стрічку . червоного кольору, в якому містилася кристалоподібна речовина білого кольору. Пересвідчившись, що це психотропна речовина - «PVP», оскільки ОСОБА_3 має досвід вживання психотропних речовин, залишила незаконно зберігати при собі для власного вживання, без мети збуту.

В подальшому, 24.05.2025 в період часу з 19 год. 20 хв. по 19 год. 30 хв., у ході проведення огляду місця події в лісосмугі, неподалік будинку № 6 по вул. Академіка Кримського в м. Біла Церква Київської області, поруч із ОСОБА_3 на земельній ділянці виявлено та вилучено безбарвний прозорий пакет з полімерного матеріалу з пазовою застібкою, обмотаний у клейку стрічку червоного кольору, у якому містилась кристалоподібна речовина білогокольору, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - «PVP». Маса «PVP» у речовині становить 0,570 г, яку ОСОБА_3 , посягаючи на встановлений законом порядок обігу психотропних речовин і охорону здоров`я населення, всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» незаконно придбала та зберігала при собі для власного вживання без мети збуту.

Сторонами кримінального провадження, а саме прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_3 присутності захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_7 укладено угоду про визнання винуватості від 14.10.2025, яку вони просили затвердити.

За умовами угоди сторони дійшли згоди щодо всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 2 ст. 309 КК України. Обвинувачена ОСОБА_3 беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення за кваліфікацією за ч. 2 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке має понести ОСОБА_3 за вчинене кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 309 КК України у виді штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 гривень. Сторони погоджуються, що на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 31.03.2025 у виді 7 місяців пробаційного нагляду, остаточно призначивши покарання у виді 7 місяців пробаційного нагляду та штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 гривень. Покарання у виді штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 гривень, виконувати самостійно.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 вказав на те, що при укладанні угоди про визнання винуватості були дотримані всі вимоги і правила кримінального процесуального та кримінального кодексів України, а тому просив затвердити угоду і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді про визнання винуватості міру покарання.

Обвинувачена ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення беззастережно визнала повністю, щиро розкаялася, просила суд затвердити укладену між нею та прокурором угоду про визнання винуватості та призначити їй узгоджену в ній міру покарання. Також зазначила, що розуміє надані їй законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до неї буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості.

Захисник обвинувачено адвокат ОСОБА_7 вважала, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги закону, просила угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченій узгоджене в угоді покарання.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченої, її захисника, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинуваченої повне розуміння ним своїх процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які б примусили її погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого щодо неї обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості. При цьому суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена за ініціативою прокурора чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Укладена угода відповідає вимогам ст. 474 ч.7 КПК України, при її укладенні враховано вимоги ст. 470 КПК України. За своїм змістом укладена угода відповідає вимогам ст. 472 КПК України і має всі необхідні реквізити та відомості, у тому числі стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди. Підстав для відмови у затвердженні угоди, передбачених п. п. 1-6 ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.

Обвинуваченій ОСОБА_3 суд відповідно до ст. 474 КПК України роз`яснив процесуальні права, характер обвинувачення, вид покарання та наслідки укладання, затвердження та невиконання угоди, передбачені ст. ст. 473, 476 КПК України, роз`яснив вичерпні підстави оскарження вироку суду, винесеному на підставі угоди.

Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_3 цілком розуміє зміст і наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473, ст. 394, ст.424 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, положення ч.4 ст.474 КПК України, зокрема, те, що вона має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого вона обвинувачується, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ч.1 ст.476 КПК України. Укладення угоди є цілком добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Обвинувачена ОСОБА_3 погодилася з призначенням судом узгодженого угодою виду та міри покарання.

При цьому на переконання суду кваліфікація діянь обвинуваченої за ознаками ч. 2 ст. 309 КК України визначена правильно та суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України, а саме: незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею.

Згідно ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України відноситься до нетяжких злочинів, внаслідок якого шкода завдана суспільним інтересам.

При укладені угоди враховано обставини, які пом`якшують покарання, передбачені ст. 66 КК України: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченої, згідно ст. 67 КК України, судом не встановленні.

Також враховано дані про особу обвинуваченої, яка медичну допомогу у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не отримує, має місце реєстрації та місце проживання, за місцем проживання характеризується добре, незаміжня, має на утриманні малолітню дитину, яку виховує сама, раніше судима, новий злочин вчинила під час невідбутого покарання.

При вирішенні питання про затвердження угоди, суд враховує зміст ст. 50 КК України, в якій зазначено, що питання призначення покарання повинні вирішуватись з урахуванням мети покарання, як такої, що включає не лише кару, а й виправлення засуджених, та запобігання вчиненню злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому суд зазначає, що виключно каральний підхід при призначенні покарання є неефективним для розв`язання проблем запобігання злочинності.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 31.03.2025 ОСОБА_3 була засуджена вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік.

У цьому кримінальному провадженні судом встановлено, що ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення 24.05.2025, тобто під час невідбутого покарання за попереднім вироком.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до повідомлення Білоцерківського районного відділу № 1 філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області № 3469/32/2/1 від 26.05.2025 (а.с. 58), ОСОБА_3 з 14.05.2025 перебуває на обліку у центрі як засуджена вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31.03.2025 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на один рік.

За вимогами ст. 49-2 КВК України строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Тому, на час ухвалення вироку у даному провадженні, невідбута частина покарання за вказаним вироком від 31.03.2025 становить 7 місяців пробаційного нагляду.

Отже, остаточне покарання ОСОБА_3 слід визначити на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Покарання у виді штрафу слід виконувати самостійно з огляду на положення ч. 3 ст. 72 КК України в тому, що основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

З урахуванням наведеного, узгоджені сторонами (прокурором та обвинуваченою) вид та міра покарання за вчиненя ОСОБА_3 кримінального правопорушення є такими, що, згідно із положеннями ст. 65 КК України, відповідають ступеню тяжкості вчиненого злочину, особі обвинуваченої та є достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін, угода укладена добровільно, а також наявний суспільний інтерес у забезпеченні швидкого судового провадження щодо ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Відтак дослідивши умови угоди та заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, суд вважає, що вказана угода може бути затверджена.

Наразі підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченої немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та враховуючи, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Долю речового доказу - кристалоподібної речовини білого кольору, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину обіг якої заборонено PVP масою у речовині 0.570 г, яка поміщена до спеціального пакету та, згідно квитанції № 736, передана на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області, слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України, а саме знищити.

Відповідно до довідки про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні, висновок експерта від 28.05.2025 № СЕ-19/111-25/32545-НЗПРАП, вартість проведеної експертизи становить 3 565,60 грн (а.с.42).

Згідно вимог ст. 124 КПК України процесуальні витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні від 27.08.2025 в розмірі 3 565, 60 грн, підлягають стягненню з обвинуваченої ОСОБА_3 .

Цивільний позов у справі не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374, 394, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 14.10.2025, укладену між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_3 у присутності її захисника - адвоката ОСОБА_7 .

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України та призначити їй узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000,00 грн (тридцять чотири тисячі гривень).

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного за цим вироком покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 31.03.2025 у виді 7 місяців пробаційного нагляду, остаточно призначивши ОСОБА_3 покарання у виді 7 місяців пробаційного нагляду та штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000,00 грн (тридцять чотири тисячі гривень).

Покарання у виді штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000,00 грн (тридцять чотири тисячі гривень), виконувати самостійно.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази:

кристалоподібну речовину білого кольору, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP масою 0,570 г, яка, відповідно до квитанції № 736, передана на зберігання до камери схову Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області після набрання вироком законної сили знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення експертизи у розмірі 3 565,60 грн (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять гривень шістдесят копійок).

Цивільний позов не заявлено.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

- обвинуваченим та захисником виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст.474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно частини четвертої ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Суддя ОСОБА_8