УХВАЛА

Іменем України

11.11.2025 Справа №607/23555/25 Провадження №1-кс/607/6713/2025

м. Тернопіль

Слідча суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000622 від 15.08.2025 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чортків Тернопільської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонера, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України,

УСТАНОВИЛА:

11.11.2025 старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 звернулася до слідчої судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання мотивоване тим, що СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000622 від 15.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.

Так, під час проведення досудового встановлено, що відповідно до наказу директора департаменту освіти і науки Тернопільської обласної військової адміністрації 16.02.2024 № 28-к «Про призначення виконуючим обов`язків директора Борщівського агротехнічного фахового коледжу ОСОБА_7 » ОСОБА_7 призначено виконуючим обов`язків директора Борщівського агротехнічного фахового коледжу.

Відповідно до Розділу 2 «Завдання та обов`язки» Посадової інструкції директора фахового коледжу затвердженого Борщівським агротехнічним фаховим коледжем директор організовує діяльність Фахового коледжу; вирішує питання фінансово-господарської діяльності Фахового коледжу, формує його структуру, штатний розпис та подає на затвердження у встановленому законодавством порядку, є розпорядником майна і коштів, забезпечує дотримання штатно-фінансової дисципліни; забезпечує розроблення, несе відповідальність за реалізацію затвердженої стратегії розвитку Фахового коледжу; забезпечує дотримання законодавства, Статуту, виконання рішень загальних зборів трудового колективу Фахового коледжу, педагогічної ради Фахового коледжу; подає на погодження загальним зборам трудового колективу Фахового коледжу проєкт Статуту Фахового коледжу; видає накази і розпорядження, надає доручення, обов?язкові для виконання всіма учасниками освітнього процесу і структурними підрозділами Фахового коледжу; відповідає за результати діяльності Фахового коледжу перед засновником або уповноваженим органом; забезпечує виконання кошторису, укладає договори; приймає на роботу та звільняє з роботи працівників відповідно до законодавства; призначає завідувачів відділень та голів циклових комісій за згодою педагогічної ради Фахового коледжу; забезпечує охорону праці та безпеку життєдіяльності, дотримання законності та порядку; затверджує посадові інструкції працівників; формує контингент здобувачів освіти; у встановленому законодавством порядку відраховує із Фахового коледжу та поновлює на навчання в ньому осіб, які навчаються або навчалися у Фаховому коледжі тощо.

Положеннями ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції» особам, зазначеним у ч. 1 ст. 3 цього Закону, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.

Згідно з ст. 24 Закону України «Про запобігання корупції» особа, уповноважена на виконання функцій держави, у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язана невідкладно вжити заходів щодо: відмови від пропозиції; за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію; залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників; письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.

Відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування є суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення.

Положеннями статті 364 КК України визначено, що службовими особами у статтях 364, 368, 368-5, 369 цього Кодексу є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Отже, ОСОБА_7 , обіймаючи у Борщівському агротехнічному фаховому коледжі посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій та, будучи згідно з приміткою 1 до ст. 364 КК України службовою особою, використав своє службове становище та повноваження у протиправних цілях при таких обставинах.

Так, 13.08.2025, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, в ході особистого спілкування, ОСОБА_8 повідомила ОСОБА_9 , який мав намір вступити до навчального закладу, про можливість вступу до Борщівського агротехнічного фахового коледжу, та умови такого вступу.

Після цього ОСОБА_9 погодився на озвучені ОСОБА_8 , умови, про що остання, у свою чергу, повідомила в.о. директора Борщівського агротехнічного фахового коледжу ОСОБА_7 .

Надалі, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 03.10.2025, у виконувача обов`язків директора Борщівського агротехнічного фахового коледжу ОСОБА_7 , за попередньою змовою групою осіб у складі ОСОБА_4 та ОСОБА_10 виник спільний злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення шляхом одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_9 за позитивне вирішення питання щодо його вступу до Борщівського агротехнічного фахового коледжу, у тому числі зарахування до числа студентів поза конкурсною процедурою.

Так, 05.10.2025 ОСОБА_9 зателефонував на наданий ОСОБА_8 номер телефону до ОСОБА_4 , який призначив зустріч 08.10.2025 у м. Чортків, Чортківський район, Тернопільська область з метою обговорення питань вступу.

08.10.2025 ОСОБА_9 прибув у визначені ОСОБА_4 час та місце, а саме в двір буд. АДРЕСА_2 .

Під час вказаної зустрічі ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , повідомив ОСОБА_9 про необхідність надання неправомірної вигоди в сумі 700 доларів США за його зарахування до числа студентів коледжу, зазначивши, що кошти призначені в.о. директора навчального закладу ОСОБА_7 .

У подальшому, 09.10.2025 приблизно о 08 год. 00 хв., ОСОБА_9 за вказівкою ОСОБА_4 прибув у район автовокзалу м. Чортків, Чортківський район, Тернопільська область, з метою подальшої поїздки до м. Борщів, Чортківський район, Тернопільська область, для подачі документів до Борщівського агротехнічного фахового коледжу. Прибувши на місце, ОСОБА_4 особисто супроводив ОСОБА_9 до приміщення коледжу, який знаходиться за адресою: вул. Грушевського буд. № 15, м. Борщів, Чортківський район, Тернопільська область. Невдовзі, ОСОБА_4 , без участі ОСОБА_9 , передав його документи для вступу до вказаного начального закладу працівнику Борщівського агротехнічного фахового коледжу. Повернувшись з коледжу у м. Чортків, Чортківський район, Тернопільська область, перебуваючи поблизу автовокзалу ОСОБА_4 нагадав ОСОБА_9 про необхідність передачі грошових коштів до 11 год. 00 хв. 12.10.2025.

Надалі, реалізуючи вимоги, висунуті ОСОБА_4 , 12.10.2025 приблизно о 10 год. 00 хв., ОСОБА_9 прибув до м. Чортків, Чортківський район, Тернопільська область, із метою передачі вказаних коштів останньому для подальшої передачі в.о. директору Борщівського агротехнічного фахового коледжу ОСОБА_7 .

Так, приблизно о 10 год. 20 хв., після телефонної розмови з ОСОБА_4 , ОСОБА_9 прибув до території автовокзалу м. Чортків, Чортківський район, Тернопільська область, де, згідно з попередньою домовленістю, зустрівся з ОСОБА_4 .

Під час зустрічі, що відбулася приблизно о 10 год. 30 хв. у салоні транспортного засобу марки і моделі «Peugeot Partner», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , ОСОБА_9 передав останньому грошові кошти в сумі 700 доларів США, що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 12.10.2025 становить 29054,34 грн. Крім того, ОСОБА_9 на прохання передав ОСОБА_4 передав йому паливний талон на 10 літрів дизельного палива (АЗС «Укрнафта»), який також був прийнятий останнім.

Після отримання грошових коштів, діючи відповідно до попереднього узгодженого плану, реалізовуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_4 13.10.2025 передав зазначені кошти ОСОБА_10 , який, залишивши собі 200 доларів США, 17.10.2025 передав решту грошових коштів безпосередньо в.о. директора Борщівського агротехнічного фахового коледжу ОСОБА_7 .

Використовуючи своє службове становище, ОСОБА_7 забезпечив зарахування ОСОБА_9 до навчального закладу, що підтверджується наказом № 256 від 17.10.2025 «Про зарахування на навчання», згідно з яким останнього зараховано з 20.10.2025 до вказаного навчального закладу.

Слідчий зазначив, що у кримінальному провадженні № 0000622 від 15.08.2025 наявна обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

27.10.2025 у цьому кримінальному провадженні в порядку ст. 135, 278 КПК України ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.

11.11.2025 о 10 год. 36 хв. ОСОБА_4 затриманий відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України.

Також необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий доводить наявністю ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відтак слідчий вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

За таких підстав слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів та визначити розмір застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 грн, та у разі сплати застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотанняпідтримала та просила клопотання задовольнити повністю. Зазначила, що з урахуванням майнового стану підозрюваного, зокрема з підстав наявності у власності ОСОБА_4 грошових коштів, рухомого та нерухомого майна просить визначити заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки саме такий розмір застави здатний забезпечити виконання завдання цього кримінального провадження. Вказала, що повідомлення про підозру ОСОБА_4 складене 27.10.2025 та у зв`язку із перебуванням підозрюваного за межами території України вручене у визначеному законом порядку начальнику КП «Чортків Дім», а також направлене засобами поштового зв`язку на адресу проживання підозрюваного. У подальшому 11.11.2025 після повернення ОСОБА_4 на територію України протягом 24 годин після затримання останнього йому вручене повідомлення про підозру. Додатково вказала, що строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні закінчується 17.12.2025.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання. Зазначив, що ОСОБА_4 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України, тобто його роль у співучасті визначена як пособник, що свідчить про найменшу суспільну небезпеку такого діяння. При цьому, як вбачається з повідомлення про підозру, ОСОБА_4 передав грошові кошти у сумі 700 доларів США ОСОБА_10 та особисто грошові кошти не отримав. Вказав, що ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду нівелюється покладенням на підозрюваного обов`язку здати свій паспорт для виїзду за кордон. Також указаний ризик спростовується тим, що на момент складення повідомлення про підозру ОСОБА_4 перебував за межами території України, однак, будучи обізнаним про наявність кримінального провадження, вирішив повернутися в Україну та прибути до органу досудового розслідування. Вказав, що доводи сторони обвинувачення щодо необхідності визначення застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є необґрунтованими, а тому просив визначити мінімальний розмір застави. Зауважив, що підозрюваний є пенсіонером, а кошти на поїздки за кордон для проходження лікування надавались підозрюваному його дочкою.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши зміст клопотання та додані до нього матеріали, слідча суддя дійшла висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Частина 1 ст. 29 Конституції України визначає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований, зокрема до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: 1). переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2). знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3). незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4). перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином; 5). вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї (ч. 1 ст. 178 КПК України).

Так, слідча суддя встановила, що ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000622 від 15.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.

27.10.2025 у цьому кримінальному провадженні в порядку ст. 135, 278 КПК України ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.

11.11.2025 о 10 год. 36 хв. ОСОБА_4 затриманий відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України.

Про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 , та його можливу причетність до вчиненого кримінального правопорушення свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності, а саме: заява ОСОБА_9 ; протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 18.08.2025; протоколи додаткового допиту свідка ОСОБА_9 від 18.08.2025, 09.10.2025, 12.10.2025; протоколи про хід та результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відеоконтроль особи від 28.08.2025, 26.09.2025, 12.10.2025; протоколи про хід та результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 28.08.2025, 12.10.2025, 18.10.2025; протоколи обшуку від 17.10.2025, 18.10.2025 та додатки до них; протоколи огляду предмету від 18.10.2025; протокол огляду від 18.10.2025; протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 12.10.2025; протокол огляду, ідентифікації та вручення грошових коштів від 12.10.2025; протоколи про хід та результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії спостереження за особою від 18.10.2025.

Більше того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23.10.1994) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже, з урахуванням змісту долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження у їх сукупності, слідча суддя встановила, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів.

Ураховуючи, що слідча суддя на цьому етапі провадження лише зобов`язана на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні дані слідча суддя доходить висновку про обґрунтованість підозри та можливу причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Розглядаючи питання наявності ризиків, на які посилався прокурор, та позицію сторони захисту щодо їх недоведеності, слідча суддя зазначає таке.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. А як зазначено в п. 111-112 рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії», обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Так, в обґрунтування застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурор зазначив, що існують ризики, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду підтверджується тим, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна. Слідча суддя вважає, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. При цьому підозрюваний документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон, дочка підозрюваного проживає за кордоном та останній часто здійснював поїздки за межі України. Відтак слідча суддя вважає, що стороною обвинувачення доведена наявність вказаного ризику.

Щодо ризику впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, то згідно зі ст. 23 КПК України на стадії судового розгляду доказове значення матимуть показання цих осіб, отримані безпосередньо судом саме під час усного допиту у судовому засіданні. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від цих осіб та дослідження їх судом. Указане доводить, що з метою зміни свідками своїх показань на користь підозрюваного або відмови від дачі показань останній може впливати на вказаних осіб у незаконний спосіб. Також підозрюваний особисто або через третіх осіб може незаконно впливати, у тому числі шляхом застосування погроз, на інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні з метою ненадання ними показань чи надання показань в його користь. З урахуванням викладеного слідча суддя вважає, що такий ризик є досить вірогідним та доведеним стороною обвинувачення.

Так само слідча суддя вважає, що ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення є доведеним стороною обвинувачення. Так, під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій органом досудового розслідування зафіксовані факти можливого одержання неправомірної вигоди від інших абітурієнтів, що свідчить про можливу систематичність протиправної діяльності ОСОБА_4 та можливість вчинення іншого аналогічного кримінального правопорушення.

За таких підстав слідча суддя доходить висновку, що прокурором доведено, а стороною захисту не спростовано, що у даному кримінальному провадженні з метою виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є необхідним застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Разом з тим, вирішуючи питання про наявність правових підстав та доцільність застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу, слідча суддя враховує таке.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (ст. 5) втілює основоположне право людини на захист від свавільного втручання держави у її право на свободу. Тому у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

З цього правила випливають два природних наслідки: тягар доведення обставин, що свідчать на користь утримання під вартою, завжди несе сторона обвинувачення, а будь-які обставини, щодо доведеності яких або значення яких для вирішення питання про тримання під вартою або звільнення, залишається сумнів, мають тлумачитися на користь звільнення особи.

Роль слідчого судді при оцінці вказаних обставин полягає в перевірці істинних намірів та цілей, що стоять за позбавленням особи свободи, відповідності цих цілей та намірів вимогам закону, та, у випадку встановлення відсутності законних підстав для тримання особи під вартою, - прийняття рішення про звільнення особи з-під варти.

Така перевірка відбувається за правилами національного законодавства, які містяться в положеннях ст. 177, 178, 183 КПК України.

Слідча суддя враховує, що тримання під вартою в розумінні ст. 183 КПК України є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Однак з урахуванням встановлених обставин слідча суддя доходить висновку, що прокурором не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для здійснення мети, передбаченої ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, але не доведе недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Щодо застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, слідча суддя зазначає, що вказаний запобіжний захід є наближеним до запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При цьому вказані запобіжні заходи згідно з КПК України передбачають обмеження особистої свободи громадян та є найтяжчими, а також застосовуються за вчинення кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі. Так, зокрема у рішенні від 02.08.2001 у справі «Манчіні проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі.

З урахуванням викладеного, враховуючи матеріальний склад вчиненого кримінального правопорушення, а також той факт, що підозрюваний, будучи обізнаним про наявність кримінального провадження, повернувся на територію України та прибув до органу досудового розслідування, слідча суддя доходить висновку, що дієвим запобіжним заходом, який зможе запобігти ризикам, наявним у цьому кримінальному провадженні, є запобіжний захід у виді застави.

При цьому слідча суддя враховує обставини, визначені ст. 178 КПК України, зокрема, що ОСОБА_4 є пенсіонером, має постійне місце проживання, раніше не судимий, та доходить висновку, що обраний запобіжний захід є пропорційним меті та завданням цього кримінального провадження.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається, зокрема у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому слідча суддя приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Ураховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, наявність у власності ОСОБА_4 цінного рухомого та нерухомого майна, слідча суддя доходить висновку про необхідність визначення застави у розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Такий розмір застави є прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Так, зокрема у рішенні від 20.11.2010 у справі «Мангурас проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції, покликані забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання. Сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку. Іншими словами, розмір застави повинен визначатись тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Також слідча суддя вважає, що такий розмір застави не є непомірним для підозрюваного, однак водночас є суттєвим для його майнового стану та небажаним для втрати, а відтак дієвим для виконання завдань цього кримінального провадження та запобігання встановленим ризикам.

Також на виконання вимог ч. 5 ст. 194 КПК України слідча суддя покладає на підозрюваного обов`язки, визначені даною нормою закону, в тому обсязі, який також сприятиме забезпеченню належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігатиме ризикам цього кримінального провадження.

Поряд з цим слідча суддя вважає, що строк дії покладених на підозрюваного обов`язків слід встановити у межах строку досудового розслідування, тобто у строк до 17.12.2025.

Керуючись ст. 2, 8, 177, 178, 181, 183, 194, 309, 369-372, 532 КПК України, слідча суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000622 від 15.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді застави.

Визначити ОСОБА_4 заставу у розмірі 60 (шістдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181680 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят) гривень. Застава має бути внесена на депозитний рахунок з такими реквізитами: код отримувача (код за ЄДРПОУ): 26198838; отримувач: ТУ ДСА України у Тернопільській області; банк отримувача: ДКСУ м. Київ; код банку отримувача (МФО): 820172; рахунок отримувача: UA0003454; призначення платежу: застава за ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000622 від 15.08.2025 за ухвалою слідчої судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.11.2025.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені статтею 194 Кримінального процесуального кодексу України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідком ОСОБА_9 та підозрюваними ОСОБА_10 і ОСОБА_7 у цьому ж кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до Управління державної міграційної служби України в Тернопільській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Установити строк дії покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків до 17.12.2025.

У іншій частині клопотання відмовити.

Роз`яснити, що підозрюваний, який не тримається під вартою, не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду.

Роз`яснити, що якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава буде звернена в дохід держави, зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України й буде використана у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо ОСОБА_4 , в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, підозрюваний, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_4 з-під варти в залі суду.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого у цьому кримінальному провадженні.

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити підозрюваному ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідча суддя ОСОБА_1