Справа № 519/1572/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2025 м. Південне

Південний міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Південне кримінальне провадження, внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 15.07.2025 за №0000373, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Одеси, Одеської області, громадянина України, з вищою освітою, не одружений, не працюючий, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 05.12.2019 Комінтернівським районним судом Одеської області засуджений за ч. 2 ст. 309 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, згідно ст. 70 ч. 4 КК України приєднаний строк 3 роки 3 місяці позбавлення волі невідбутого покарання за вироком Южного міського суду від 12.06.2019 та до відбуття всього визначено 6 років 8 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, на підставі ст. 72 ч. 3 КК України вирок Суворовського районного суду від 22.08.2018 ухвалено виконувати самостійно, звільнений 13.08.2024 умовно-достроково, невідбутий термін: 1 рік 6 місяців 7 днів,

обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/22 у зв`язку з військовою агресією РФ проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. На підставі Указів Президента України строк дії воєнного стану в Україні безперервно продовжувався і продовжував діяти станом на 13.07.2025.

ОСОБА_4 постійно мешкав в Україні та достовірно знав про дію в Україні воєнного стану.

У денний час 13.07.2025, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, будучи мешканцем багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , під час перебування між 3-м та 4-м поверхом, впевнившись, що поряд відсутній власник та інші особи, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 діючи умисно, із корисливих мотивів та переслідуючи мету незаконного збагачення, достовірно знаючи про дію в Україні воєнного стану, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, перебуваючи між 3-м та 4-м поверхом багатоквартирного будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , за допомогою власного ключа проник до підсобного приміщення де взяв велосипед марки «Corso primary 24» (24-дюймові колеса), вартістю 4357 гривень 60 копійок та таємно виніс (викрав) з підсобного приміщення вказаний велосипед, що належать потерпілому ОСОБА_5 .

Надалі, ОСОБА_4 , залишив місце вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду в розмірі 4357 гривень 60 копійок.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просив розглядати кримінальне провадження у його відсутність.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, вважає, що за відсутності потерпілого можливо з`ясувати всі обставини справи під час судового розгляду та ухвалив проведення судового розгляду без потерпілого, що узгоджується з нормами ст.325 КПК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за вищевикладених обставин визнав повністю. Підтвердив, що 13.07.2025 за місцем свого проживання, перебуваючи між 3-м та 4-м поверхом багатоквартирного будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , за допомогою власного ключа проник до підсобного приміщення, звідки викрав велосипед марки «Corso primary 24», який в подальшому здав до ломбарду та отримав кошти аби повернути борги. У вчиненому щиро розкаюється, запевняє, що зробив відповідні висновки.

Показання ОСОБА_4 є послідовними та логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, а тому суд вважає ці показання достовірними.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за вищевикладених обставин, обставини справи сторонами не оспорюються, суд за згодою учасників судового провадження визнає недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин справи. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження, зокрема обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції. Судом роз`яснено учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Суд визнає доведеним наведене формулювання обвинувачення та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Згідно ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставиною, яка передбачена ст. 67 КК України та обтяжує покарання ОСОБА_4 є рецидив кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень, а покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд керується вимогами статей 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь суспільної небезпеки та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, відомості про особу обвинуваченого, який раніше судимий, та відшкодування шкоди завданої злочином.

Судом також враховується, що обвинувачений має місце реєстрації, не одружений, офіційно не працює, по місцю проживання характеризується посередньо, не має стійких соціальних зв`язків, перебуває на профілактичному обліку у лікаря-нарколога з 27.10.2016 з діагнозом F 19.1, під наглядом у лікаря-психіатра не перебуває.

Згідно досудової доповіді ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється, як високий. Ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється, як середній. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_4 , його спосіб життя, історію правопорушень орган пробації вважає, що виправлення цієї особи можливе без позбавлення волі.

Крім того, суд звертає увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, був звільнений від відбування покарання умовно-достроково, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості й не створило у нього готовності до правослухняної поведінки в суспільстві.

Згідно з ч. 4 ст. 81 КК України, у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення, суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 05.08.2024, яка набрала законної сили 13.08.2024, ОСОБА_4 звільнений умовно-достроково від відбуття покарання, згідно з ст. 81 КК України, з невідбутим терміном 1 рік 6 місяців 7 днів позбавлення волі.

Дане кримінальне правопорушення обвинуваченим вчинено 13.07.2025, тобто протягом невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 05.12.2019, від відбуття якого він був умовно достроково звільнений 05.08.2024 на підставі ухвали Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області на строк 1 рік 6 місяців 7 днів.

На підставі викладеного, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства з призначенням покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень статей 71, 81 КК України, що відповідатиме меті покарання, буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування статей 69, 75 КК України судом не встановлено.

Приходячи до такого висновку, суд враховує свої дискреційні повноваження (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, які охоплюють повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, витрати на залучення експерта відсутні.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Відомості про майно, на яке накладено арешт, інші процесуальні витрати у суду відсутні, тому дані питання судом не вирішувалися.

Згідно матеріалів кримінального провадження до ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту до 20.09.2025.

Керуючись статтями 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 05.12.2019, та остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць з конфіскацією майна.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу в сумі 850 грн за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 22.08.2018 у відношенні ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 309 КК України підлягає самостійному виконанню.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня приведення вироку до виконання.

До набрання вироком законної сили, раніше обраний запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 у вигляді нічного домашнього арешту, залишити без змін.

Речові докази велосипед «Corso primary 24» залишити у власності потерпілого ОСОБА_5 , який був переданий останньому згідно розписки по збереженню.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Південний міський суд Одеської області, з особливостями, передбаченими ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками судового провадження. У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_6