Справа №345/3217/25
Провадження № 1-кп/345/105/2026
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.02.2026 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуш матеріали кримінального провадження № 0000207 з обвинувальним актом про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зі середньою освітою, непрацюючого, не одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 заподіяв потерпілому необережні тяжкі та середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Кримінальне правопорушення вчинено при наступних обставинах.

07.04.2025 близько 18:15 год. ОСОБА_4 перебував на балконному приміщенні за місцем проживання, що за адресою АДРЕСА_1 , де в цей час побачив на вулиці ОСОБА_7 , який направлявся додому по місцю свого проживання. Після чого ОСОБА_4 зробив зауваження ОСОБА_7 , щоб останній не фотографував автомобілі, та в цей час між ними виникла словесна сварка, в ході якої ОСОБА_4 вийшов на вулицю до дверей під?їзду № 3 за вказаною адресою. Перебуваючи біля дверей під?їзду № 3 за вказаною адресою, під час спілкування між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 виник словесний конфлікт та шарпанина, в ході якої ОСОБА_4 , діючи з необережності, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою завдати фізичного болю, внаслідок злочинної недбалості, тобто, не передбачаючи можливості настання наслідків свого діяння, а саме: середньої тяжкості та тяжких тілесних ушкоджень для ОСОБА_7 , хоча повинен був і міг їх передбачити, вдарив один раз правою рукою в обличчя ОСОБА_7 , внаслідок чого останній не втримав рівноваги та впав, вдарившись об бетонне покриття спиною та головою, в результаті чого ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми з лінійним переломом луски потиличної кістки справа без розходження та зміщення кісткових уламків, забоєм головного мозку, синцем та садном потиличної ділянки справа, які відповідно до висновку експерта від 27.05.2025 відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як таких, що є небезпечними для життя в момент спричинення. Закрита травма хребта з компресійними переломами тіл 12-го грудного та 1-го поперекового хребців, відповідно до висновку експерта від 27.05.2025 відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров?я і не є небезпечними для життя в момент спричинення.

Свою вину у вчинені кримінального правопорушення обвинувачений визнав та пояснив, що близько 19:00-20:00 год. він вийшов на балкон та побачив, що потерпілий знімає автомобілі, у зв`язку з чим він зробив йому два зауваження, щоб він цього не робив. У відповідь потерпілий запитав у нього, чому він цим цікавиться, і сказав, щоб він вийшов на вулицю. Він вийшов з під`їзду наміром дізнатися, що потерпілий тут робить. З собою взяв дерев`яну палку про всякий випадок, з метою самозахисту. У цей час на вулиці був сусід ОСОБА_9 , якому він сказав, що потерпілий знімав його автомобіль. Вийшовши на вулицю, він побачив, що потерпілий уже проходить його будинок. Останній побачив, що він вийшов та стояв з палкою на сходах, і почав йти до нього. Коли потерпілий підійшов до нього, то він стояв зверху на сходах біля хводу в під`їзд. Останній піднявся до нього і хотів вдарити його головою, але він відштовхнув його від себе руками. Тоді потерпілий знову піднявся до нього, а він відштовхнув його палкою. Потерпілий хотів двічі його вдарити головою. Після чого він кинув палку і спустився зі сходів до потерпілого. Між ними почалася шарпанина. В ході цього він вдарив потерпілого один раз рукою в обличчя, однак не знав, що останній від цього удару впаде і вдаритися головою. Потерпілий не втрачав свідомість, але коли впав, то вдарився головою об асфальт, і він почув звук, ніби щось хруснуло. Після того, як потерпілий впав, то сусід відтягнув його і посадив на лавку. Тоді він попросив сусіда викликати швидку, а сам пішов додому набрати води. Сам не викликав швидку, оскільки не мав телефону і зараз його не має. Через 5-7 хвилин приїхала швидка. Він бачив, як лікарі обстежували потерпілого, після чого взяли його під руки і повели до карети швидкої допомоги. Він уже не спускався до потерпілого, оскільки були лікарі, які йому надавали допомогу. Він дуже перелякався і пішов до тата. В поліцію не йшов, оскільки не знав, що робити. Він був тверезий, а потерпілий у стані алкогольного сп`яніння.

Коли він вийшов на вулицю, то говорив зі сусідом, і можливо це почув потерпілий, тому повернувся назад. Потерпілий перший наніс йому удар. Він вийшов, бо хотів знати, що потерпілий робить у них у дворі і чому знімає на відео автомобілі. Він не хотів спричини потерпілому умисно тілесні ушкодження, а хотів просто відбитися від останнього. Не цілився спеціально в голову, не знав куди попаде. Його брат ОСОБА_10 через тиждень розказав, що потерпілий - це їхній сусід, однак нічого не казав за те, що останній винний йому гроші. Під час вказаних подій брат спав вдома, так як перебував в стані алкогольного сп`яніння. Його друг ОСОБА_11 приходив до потерпілого у лікарню та пропонував 10000,00 грн., однак потерпілий чи його дружина відмовилася брати вказані кошти, тому друг повернув їх йому. Крім того, його батько пропонував кошти, але вони відмовилися їх брати. Також він разом з батьком відправляли потерпілому кошти поштовим зв`язком, але вони повернулися їм назад. Він особисто не пропонував потерпілому грошову допомогу. Щиро кається у вчиненому, вибачається у потерпілого за свої дії.

Окрім визнання вини обвинуваченим, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, підтверджується показами потерпілого та свідків, які були допитані в судовому засіданні.

Потерпілий ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що 07.04.2025 біля будинку № 15 по пр. Л.Українки в м. Калуш він йшов додому та почув, що хтось його кликав. Це був обвинувачений. Він подумав, що останній хоче вияснити стосунки з приводу того, що він взяв його брата на роботу, і, можливо, виникли питання щодо оплати праці. Він повернувся назад, щоб поговорити. З обвинуваченим був його брат та ще один чоловік, якого він не знає. Всі вони були в стані алкогольного сп`яніння. Він також був в стані алкогольного сп`яніння. Обвинувачений забіг в під`їзд, а він залишився з двома іншими чоловіками, які його тримали. Після цього обвинувачений вибіг з палицею і вдарив його. Обвинувачений перший його вдарив. Обвинувачений завдав йому один удар палкою в груди та три рази кулаком в обличчя, від чого він впав на дорогу, вдарився головою. Прийшов до свідомості у лікарні. Не згідний з кваліфікацією дій обвинуваченого за ст. 128 КК України. До теперішнього часу він не відновив своє здоров`я після вказаної події. З обвинуваченим ніколи ні в яких відносинах не перебував, але знав його. Він добре знав брата обвинуваченого, оскільки взяв його на роботу, З братом не сварився. Коли він був у лікарні, то від обвинуваченого приходив чоловік і пропонував його дружині 2000,00 грн.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначив, що являється батьком обвинуваченого та пояснив, що 07 квітня 2025 року близько 23:10 год. син прийшов до них додому і розкаав, що відбулося певне непорозуміння, а саме: він стояв балконі, курив і побачив, що якийсь чоловік фотографує автомобілі. Він запитав в нього, для чого він це робить. На що останній запитав, чому він цікавиться. Вказаним чоловіком виявився ОСОБА_7 . Останній сказав синові, щоб той вийшов на вулицю, і вони поговорять. В подальшому, як розказував син, вийшовши на вулицю, ОСОБА_7 хотів його першим вдарити головою, але він відштовхнув його двома руками від себе. Потерпілий впав і вдарився головою об асфальт. Після чого, його син та ще якісь свідки викликали швидку медичну допомогу. Після даної ситуації син пробував примиритися з потерпілим, зокрема, на ОСОБА_12 неділю обвинувачений разом з другом ОСОБА_11 поїхали до потерпілого в лікарню. Він дав їм 10000,00 грн. для відшкодування завданої шкоди і сказав, що, якщо буде потрібно, він дасть ще гроші. Приїхавши до лікарні, в палату до потерпілого зайшов друг його сина та запропонував гроші, однак потерпілий та його дружина відмовилися їх брати. Перед першим судовим засіданням він разом з дружиною їздили в поліклініку, де працює дружина потерпілого, і хотіли відшкодувати завдані її чоловікові збитки, на що остання відмовилася і сказала буде те так, як вирішить суд.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні пояснила, що вона знаходилася на балконі, коли почула з вулиці голосні звуки. Розвернувшись, вона побачила, як троє чоловіків сперечаються. Але хто це був та про що вони сперечалися, вона сказати не може, бо це було трохи далеко. Вона побачила, як один чоловік штовхав або бив потерпілого, а інший тримав останнього ззаді за куртку. В один момент перший чоловік штовхнув потерпілого, від чого він впав назад. Вона в цей момент почула характерний звук розбитої глиняної вази, у зв`язку з чим їй здалося, що щось сталося з черепом. Після чого вона вибігла на вулицю. В той момент, коли спускалася по сходах, викликала швидку медичну допомогу. Вийшовши на вулицю, вона побачила, що потерпілий сидів на лавці з опущеною головою вниз. Вона почала до нього говорити, однак він нічого їй не відповідав та не приходив у свідомість. Коли останній прийшов до тями і відкрив очі, вона зрозуміла, що це її сусід. Вона бачила шарпанину, але скільки разів вдарили потерпілого, не може сказати. Однак останній впав від одного удару. Де ділися двоє інших чоловіків після того, як вдарили потерпілого, вона не бачила. Коли вона підійшла до останнього, то більше нікого там не було. Від удару потерпілий впав рівно назад. Вона зняла потерпілому капюшон та побачила, що в нього велика гематома на потилиці. Після того, як приїхала швидка медична допомога, більше ніхто не приходив і запитував про стан, у якому перебуває потерпілий. На місце події тільки підійшла її мама, більше нікого не було.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснив, що весною 2025 року близько 18:00-19:00 год. він приїхав на автомобілі додому, припаркувався, вийшов з транспортного засобу і побачив, що потерпілий стояв навпроти під`їзду. Обвинувачений з вікна кричав йому, що потерпілий знімає автомобілі. Після цього він зайшов у будинок, підійшов до ліфту і почув сильні крики на вулиці, у зв`язку з чим вийшов назад, щоб подивитися, що відбувається. Вийшовши на вулицю, він побачив, що обвинуваченого у вікні вже не було. Однак останній за ним вибіг з під`їзду, тримаючи в руках позаду себе палку. А потерпілий йшов йому назустріч. Він не зрозумів, чи вдарив обвинувачений потерпілого палкою, чи ні. Потерпілий захищався. Між ними відбувалася шарпанина. Після чого обвинувачений вдарив потерпілого рукою в голову, від чого останній впав на землю. Обвинувачений зі ще одним чоловіком, який підійшов, забігли у під`їзд. Він взяв потерпілого, відтягнув його та посадив на лавку. Він спитався у потерпілого, чи все добре, на що останній щось пробурмотів, при цьому він, на його думку, був у стані алкогольного сп`яніння. Після цього він пішов додому. Коли потерпілий лежав на землі, то видавав якісь звуки. Він помітив, що потерпілий був нетверезий ще, коли останній сварився з обвинуваченим. Він не викликав швидку медичну допомогу, однак бачив, як вона приїхала, оскільки виходив на вулицю перепаркувати автомобіль. В цей момент потерпілий все ще сидів на лавці. Також в нього склалася думка, що обвинувачений не був у тверезому стані. Йому здалося, що чоловік, який підійшов, був знайомий з обвинуваченим, оскільки вони між собою говорили. Коли приїхала швидка медична допомога, то на вулиці бачив тільки жінку. Не пам`ятає, чи обвинувачений просив його викликати швидку.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні зазначила, що являється дружиною потерпілого та пояснила, що, коли вона прийшла з роботи додому, майже одразу хтось почав сильно стукати у двері. Виявилося, що це була мама сусідки ОСОБА_15 , яка сказала, що вбивають ОСОБА_16 . На той час ОСОБА_15 вже викликала швидку. Вона подивилася у вікно і побачила швидку медичну допомогу. Після чого вийшла на вулицю і спитала у медичних працівників про стан чоловіка. Її чоловік був без свідомості, періодично приходив до тями і знову її втрачав. Інших людей, окрім медичних працівників, біля її чоловіка в той час не було. Після того, як потерпілого виписали з медичного закладу, більше, аніж через 1 місяць, до неї на роботу приходили батьки обвинуваченого. Останні ніяких грошей їй не пропонували, а розказували, що вони давали ОСОБА_11 10000,00 грн., щоб той передав ці кошти їм, коли її чоловік ще знаходився у лікарні. ОСОБА_11 приходив у лікарню, говорив з її чоловіком і пропонував вирішити ситуацію, що відбулася, щоб допомогти своєму другу, пропонував 2000,00 грн. Вона сказала останньому, що його не знає і щоб він вийшов. У чоловіка була закрита черепно-мозкова травма, зокрема, велика гематома у потиличній ділянці голови, на лівій нозі були розірвані м`які тканини. Вони дивилися разом зі слідчою телефон її чоловіка і не бачили там ніяких відеозаписів, які б останній міг знімати того дня. Обвинувачений жодного разу до них після вказаної події не підходив.

Крім того, вина обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ст. 128 КК України, також доведена письмовими доказами, які були предметом дослідження в судовому засіданні, а саме:

- витягом з ЄРДР від 07.04.2025, кримінальне провадження № 0000207, в якому зазначено, що в чергову частину Калуського РВП надійшло повідомлення про те, що 07.04.2025 близько 19:20 год. в КНП «Калуська ЦРП» доставили ОСОБА_7 з діагнозом 3ЧМТ, субарахноїдальний крововилив обох лобних доль, перелом потиличної кістки справа, які йому в ході конфлікту з необережності спричинив ОСОБА_4 (а.п. 97);

- рапортом старшого інспектора-чергового Калуського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_17 від 09.04.2025, згідно з яким він доповів, що 07.04.2025 о 19:22 год. надійшло повідомлення зі служби 102 з органів охорони здоров?я про те, що за адресою: м. Калуш вул. Медична, 6, в КНП "Калуська ЦРЛ" КШМД доставлений Закальницький ОСОБА_18 . Діагноз: ЗЧМТ, струс головного мозку, забійна рана потиличної ділянки голови?, алкогольне сп?яніння. Амбулаторно. Пояснення: побили невідомі особи по просп. Л.Українки, 15-А в м. Калуш сьогодні близько 19:00 год. Виїздом СОГ на місце події встановлено, що в нейрохірургічному відділенні КНП "Калуська ЦРЛ" знаходиться ОСОБА_7 , який на даний час пояснити обставини отримання травми не може, оскільки не пам?ятає. Зі слів лікаря травматолога Калуської ЦРЛ ОСОБА_19 заключний діагноз: ЗЧМТ, субарохноїдальний крововилив обох лобних доль, перелом потиличної кістки з права, стан алкогольного сп?яніння 1,66 проміле (а.п. 98);

- висновком експерта № 64, відповідно до якого експерт дійшла до підсумків, що у ОСОБА_7 малися тілесні ушкодження, а саме: закрита черепно-мозкова травма з лінійним переломом луски потиличної кістки справа без розходження та зміщення кісткових уламків, забоєм головного мозку, синцем та садном потиличної ділянки справа; закрита травма хребта з компресійними переломами тіл 12-го грудного та 1-го поперекового хребців. Вказані вище тілесні ушкодження можуть відповідати терміну вказаному в постанові та утворились від дії тупих твердих предметів. Враховуючи характер та розташування тілесних ушкоджень, можна вважати, що вони могли утворитись, як внаслідок одномоментного падіння тіла на площину та ударах вище вказаними ділянками тіла до тупих твердих предметів, так і при одномоментному падінні тіла на площину після надання йому прискорення з послідуючим ударом тіла об тупі тверді предмети. Закрита черепно-мозкова травма з лінійним переломом луски потиличної кістки справа без розходження та зміщення кісткових уламків, забоєм головного мозку, синцем та садном потиличної ділянки справа відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як таких, що е небезпечними для життя в момент спричинення. закрита травма хребта з компресійними переломами тіл 12-го грудного та І-го поперекового хребців відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення (а.п. 99-103);

- листом генерального директора КНП «Калуська ЦРЛ» від 10.04.2025 № 98, в якому зазначено, що ОСОБА_7 знаходиться на стаціонарному лікуванні у нейрохірургічному відділенні КНП «Калуська ЦРЛ» з 07.04.2025 по даний час з діагнозом: «Важка черепно-мозкова травма. Забій головного мозку. Субарахноїдальний крововилив. Перелом кісток черепа. Забій м?яких тканин голови» (а.п. 103);

- протоколом огляду приміщення від 03.10.2020 з додатками до нього, відповідно до якого об?єктом огляду являється частина вул. Олекси Тихого, що в м. Калуш. На вказаній частині вулиці знаходиться Калуський районний відділ Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, що в м. Калуш по вул. Олекси Тихого, 10. При вході у приміщення Калуського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області, справа по огляду наявна кімната для проведення слідчих дій Калуського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області, яка являється безпосереднім об?єктом огляду. В ході огляду присутній громадянин ОСОБА_20 , який в руках тримає дерев?яну палку. Як пояснив ОСОБА_20 07.04.2025 він виявив вказану дерев?яну палку біля вхідних дверей кімнати ОСОБА_4 жителя АДРЕСА_2 . Вказану дерев?яну палку ОСОБА_20 добровільно видав, після чого її поміщено в полімерний пакет чорного кольору та опечатано биркою з пояснювальними надписами та вилучено в ході огляду (а.п. 104-106);

- протоколом огляду речей від 10.04.2025, з якого встановлено, що слідчим СВ Калуського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_21 проведено огляд оптичного носія інформації - DVD-R диску марки «Fiesta». При поміщенні вказаного диска в лазерний дисковод та відкритті вмісту за допомого програми «Windows Провідник» встановлено, що на вказаному диску наявні відеофайл з назвою «WhatsApp Video 2025-04-07 at 21.25.55». При відкритті вказаного відеофайлу встановлено, що відеозапис ведеться з камери відеонагляду, яка встановлена на житловому будинку АДРЕСА_3 , об?єктив камери направлений в двір будинку. Тривалість відеозапису 01:58 хв. При перегляді вказаного відеозапису встановлено, що на початку відеозапису по дорозі рухається ОСОБА_7 . На 5 сек. даного відеозапису з під?їзду, що по пр. Л.Українки, 15-А в м. Калуш, виходить невідомий чоловік, який одягнутий в куртку темно-синього кольору, штани чорного кольору з білими полосами збоку, тримаючи в руках палицю, та в цей час, щось говорить ОСОБА_7 , на що останній озирається, та відразу ж підходить до входу в під?їзд, де в цей час знаходиться вказаний невідомий чоловік, та до якого з вищевказаного під?їзду відразу ж виходить інший невідомий чоловік, який одягнутий в куртку темного кольору та штани темно кольору, та вони удвох на сходовій площадці очікують ОСОБА_7 , який направляється до них. В подальшому, на 32 сек. відеозапису до під?їзду підійшов ОСОБА_7 , та в цей час невідомий чоловік, який одягнутий в куртку темно-синього кольору, штани чорного кольору з білими полосами збоку, з палкою в руках направляється до ОСОБА_7 та після чого штовхає палкою останнього в груди, та після чого між ними розпочинається шарпанина, в ході якої зі сторони припаркованих автомобілів до них підходить інший невідомий чоловік, який одягнутий в куртку зеленого кольору, темні штани, трикотажну шапку, який в однин момент відтягував ОСОБА_7 за верх куртки в ділянці плечей. Після чого, невідомий чоловік, який одягнутий в куртку темно-синього кольору, штани чорного кольору з білими полосами збоку, наносить ОСОБА_7 один удар правою рукою в обличчя, від чого останній, не втримавши рівноваги, паде на землю, на спину, при цьому вдаряється головою об асфальтне покриття та втрачає свідомість. В цей час невідомий чоловік, який одягнутий в куртку темно-синього кольору, штани чорного кольору з білими полосами збоку, та невідомий чоловік, який одягнутий куртку зеленого кольору, темні штани, трикотажну шапку направляються в бік входу в під?їзд. При цьому невідомий чоловік, який одягнутий в куртку темно-синього кольору, штани чорного кольору з білими полосами збоку бере зі землі палку, яку перед тим тримав у руках, після чого вказані чоловіки підходять до ОСОБА_9 та про щось бесідують в трьох. В подальшому невідомий чоловік, який одягнутий в куртку темно-синього кольору, штани чорного кольору з білими полосами збоку та невідомий чоловік, який одягнутий в куртку зеленого кольору, темні штани, трикотажну шапку заходять всередину вказаного під?їзду. В ході подальшого перегляду вказаного відеозапису встановлено, що до ОСОБА_7 , який в цей час знаходиться без свідомості, лежачи на землі, підходить ОСОБА_9 та бере останнього під руки і тягне в бік лавочки, яка знаходиться біля сходів під?їзду, після чого саджає його на вказану лавку. Під час огляду вказаного відеозапису оперативний уповноважений СКП Калуського РВП ОСОБА_22 вказав, що невідомий чоловік, який одягнутий в куртку темно-синього кольору, штани чорного кольору з білими полосами збоку, це ОСОБА_4 , якого він впізнав по тілобудові, ходьбі та по одязі. Даний диск також досліджено в судовому засіданні, потерпілий та обвинувачений підтвердили, що це вони зафіксовані на ньому (а.п. 107-111);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.06.2025 та додатком до нього, згідно з якими свідок ОСОБА_9 впізнав свого сусіда ОСОБА_4 , який 07.04.2025 близько 18:15 год. спричинив тілесні ушкодження невідомому чоловікові біля під`їзду № 3 по пр. Л.Українки, 15-А в м. Калуш (а.п. 113- 115);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.06.2025 та додатком до нього, згідно з якими свідок ОСОБА_9 відповів, що може впізнати невідомого чоловіка, у якого 07.04.2025 близько 18:15 год. виник конфлікт зі сусідом на ім`я ОСОБА_23 по пр. Л.Українки, 15-А в м. Калуш біля під`їзду № 3, в ході якого невідомому чоловікові спричинено тілесні ушкодження. Впізнає особу на фотознімку під № 1, на якому зображений ОСОБА_7 (а.п. 116-118).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

При кваліфікації дій обвинуваченого суд ураховує, що Верховний Суд у постанові від 05.04.2018 в справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом України, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК України.

За нормативним визначенням умисне тяжке тілесне ушкодження (ст. 121 КК України) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між указаним діянням та наслідками, а із суб`єктивної сторони умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти тяжкої шкоди здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання (ст. 24 КК України).

Необережне тяжке тілесне ушкодження (ст. 128 КК України) характеризується аналогічними елементами об`єктивної сторони, а за суб`єктивною стороною проявляється в необережній формі вини у вигляді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості, визначення яких надано у ст. 25 КК України.

Отже, розмежування умисного протиправного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень іншій людині (ч. 1 ст. 121 КК) і необережного заподіяння таких ушкоджень (ст. 128 КК) здійснюється за суб`єктивною стороною цих злочинів.

Зокрема, Верховний суд у постанові за № 750/3256/17 від 15.08.2019 дійшов висновку про те, що у випадку, коли особа, яка позбавила потерпілого життя чи заподіяла йому тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії залежно від наслідків слід розглядати, як убивство через необережність чи заподіяння необережного тяжкого або середньої тяжкості тілесного ушкодження і кваліфікувати заст. 119 КК України чи ст. 128 КК України.

Не можна, зокрема, розглядати як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень випадки, коли винна особа не бажала або свідомо не припускала настання таких наслідків. Суб`єктивна сторона злочину є основним елементом, за яким він відрізняється від заподіяння умисного тяжкого чи середньої тяжкості тілесних ушкоджень, відповідальність за яке настає за ст.ст. 121 і 122 КК України. Вона характеризується необережністю у вигляді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості.

Згідно з висунутим обвинуваченням відповідно до обвинувального акта, яке судом вважається доведеним, зокрема, встановлено, що обвинуваченийвдарив один раз правою рукою в обличчя ОСОБА_7 , внаслідок чого останній не втримав рівноваги та впав, вдарившись об бетонне покриття спиною та головою, в результаті чого ОСОБА_7 спричинено середньої тяжкості та тяжкі тілесні ушкодження.

Водночас, суд звертає увагу, що відповідно до висновку Касаційного кримінального Суду в складі Верховного Суду, який міститься у постанові від 03 липня 2019 року у справі 273/1053/17 (провадження № 51-8914км18), зазначено, що визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора.

Згідно з висновком експерта № 64, експерт дійшов до висновку, що, враховуючи характер та розташування тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , можна вважати, що вони могли утворитись, як внаслідок одномоментного падіння тіла на площину та ударах вище вказаними ділянками тіла до тупих твердих предметів, так і при одномоментному падінні тіла на площину після надання йому прискорення з послідуючим ударом тіла об тупі тверді предмети.

При цьому в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості щодо іншого механізму заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому та характеру їх утворення, що й не заперечувалося потерпілою стороною.

Суб`єктивна сторона кримінального правопорушення в даному випадку, проявилася у виді злочинної недбалості, так як обвинувачений наносячи один удар потерпілому, не передбачав можливість настання зазначеної шкоди для здоров`я потерпілого, хоча повинен був і міг їх передбачити, діючи з більшою обачністю, тобто, діяння вчинено обвинуваченим з необережності у формі кримінально-протиправної недбалості.

Підсумовуючи викладене, аналіз досліджених у судовому засіданні доказів у їх сукупності, дозволяє суду дійти висновку, що тяжкі та середньої тяжкості тілесні ушкодження були не безпосереднім наслідком заподіяного обвинуваченим удару в ділянку голови потерпілого, а є результатом одномоментного падіння останнього з висоти власного зросту й удару спиною та головою об тверду поверхню, а саме: асфальтне покриття дороги, що не охоплювалось умислом обвинуваченого, оскільки останній не передбачав можливості настання цих суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, внаслідок нанесеного потерпілому одного удару (злочинна недбалість).

Отже, в конкретному випадку мало місце не умисне, а необережне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, у зв`язку з чим дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ст. 128 КК України.

Крім того суд звертає увагу, що у пункті 37 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 (справа № 288/1158/16к, провадження № 13-28кс19) зазначено, що межі повноважень суду щодо перекваліфікації злочину окреслені нормою частини третьої статті 337 КПК, згідно з якою зміна кваліфікації допускається лише в бік покращення становища обвинуваченого, зокрема шляхом застосування кримінального закону про менш тяжкий злочин. Таким чином, нормативно повноваження суду щодо зміни обвинувачення обмежуються лише характером цієї зміни, а не позицією учасників судового провадження.

Таким чином, даючи аналіз дослідженим в судовому засіданні доказам, керуючись законом та оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненому ним кримінальному правопорушенні доведена повністю поза розумним сумнівом, а його дії вірно кваліфіковано за ст. 128 КК України як необережне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження.

Вирішуючи питання щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності зі ст. 65 КК України суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставину, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, особу обвинуваченого, позицію прокурора та потерпілого.

Відповідно до вимог ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ст. 128 КК України, є нетяжким злочином.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що останній згідно з довідками медичних закладів за допомогою до лікаря-психіатра не звертався, однак перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом опійна наркоманія, має зареєстроване місце проживання та на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше не судимий.

Судом встановлено, що обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

В судовому засіданні прокурор просив враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини вчиненого кримінального правопорушення, пом`якшуючу обставину, та призначити обвинуваченому покарання у виді у виді громадських робіт строком 240 (двісті сорок) годин.

Захисник обвинуваченого просив суд врахувати, що його підзахисний вину визнав, розкаюється у вчиненому, мав намір відшкодувати шкоду, а тому просить суворо його не карати та призначити покарання у виді громадських робіт строком 150 годин.

Обвинувачений у судовому засіданні зазначив, що він шкодує про вчинене, просив суворо його не карати та зазначив, що потрохи буде відшкодовувати завдану шкоду, а тому просить призначити йому покарання у виді громадських робіт.

Потерпілий та його представник наголошували на незгоді з правовою кваліфікацією дій обвинуваченого та на його суворому покаранні.

При призначенні покарання суд бере до уваги положення ст. 50 КК України, якою встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами, положення ст. 65 КК України, згідно з якою, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, поведінку обвинуваченого під час та після вчинення протиправних дій, зокрема, визнання ним своєї винуватості, щире каяття, беручи до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, враховуючи відсутність обтяжуючих та наявність пом`якшуючої покарання обставини, намагання сторони обвинуваченого частково відшкодувати завдану шкоду, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку, що обвинуваченому необхідно обрати покарання у межах санкції ст. 128 КК України у виді громадських робіт строком 240 (двісті сорок) годин.

Щодо заявленого цивільного позову суд зазначає наступне.

Потерпілий в межах даного кримінального провадження заявив цивільний позов, в якому просить стягнути з обвинуваченого на його користь моральну шкоду в розмірі 100000,00 грн. та просить вирішити питання про судові витрати.

Цивільний позов обґрунтовує тим, що внаслідок тяжкості отриманих тілесних ушкоджень він тривалий час проходив стаціонарне та амбулаторне лікування. Під час стаціонарного лікування він був обмежений в рухах та не міг обходитись без сторонньої допомоги. Після виписки продовжує страждати від сильного головного болю та болю в місцях, де були компресійні переломи хребців. Через болі в спині він не може піднімати важкі предмети, зокрема, побутові речі (відро з водою, каструлі, сумки з продуктами), іноді навіть невеликі предмети, якщо доводиться нахилятись. Це особливо болісно сприймається з огляду на те, що його дружина є особою з інвалідністю III групи (ураження поперекового відділу хребта) і також потребує допомоги. Після травми він не може виконувати навіть базові фізичні дії, що викликає відчуття безпорадності, тривожність та моральний дискомфорт, адже не здатен підтримати близьку людину в найпростіших щоденних речах. Крім фізичних страждань, він пережив значні моральні, а саме: постійне відчуття тривоги, втрата сну, психоемоційний дискомфорт, пов?язаний з тим, що обвинувачений - його сусід, не був взятий під варту, перебував близько до нього під час всього досудового розслідування. У зв?язку з цим він також хвилювався за свою дружину, за своє здоров?я і майно, особливо після того, коли дізнався, що він мав декілька судимостей та перебуває на обліку в нарколога. Він боявся, щоб обвинувачений навмисно не пошкодив його автомобіль, який він раніше припарковував у їхноьму дворі, тому почав ставити його подалі від дому, в іншому дворі. Його звичний спосіб життя порушився. Через тривале перебування на лікарняному він не працював та не заробляв грошей. Він офіційно працює в ТзОВ "ІКО" водієм. Але через те, що в листку непрацездатності була вказана ознака алкогольного сп?яніння, він не отримав лікарняних. Раніше він працював далекобійником на міжнародних перевезеннях. Він планував ближчим часом повернутись на цю роботу, оскільки йому вона дуже подобалась і давала хороший дохід, але зараз, на жаль, таку можливість не розглядає через те, що після травм має проходити реабілітацію та не може здійснювати тривалі поїздки через постійні болі в спині. Він не витримує тривалого сидіння, що є критичною умовою для його професії. Тому й зараз його робота приносить йому фізичний біль та моральні страждання через втрату звичної працездатності. Разом з цим, він опинився в складному становищі через те, що вимушений витрачати власні кошти на реабілітацію. Його діагноз, крім тривалого лікування, потребує реабілітаційних заходів (лікувальна фізкультура, масаж, фізіотерапія, консультації спеціалістів). Однак, для його діагнозу не передбачено державної реабілітаційної програми, а безоплатна допомога або недоступна, або малоефективна. Повноцінне відновлення його здоров?я неможливе без фінансових витрат, що лише посилює його моральне виснаження. Таким чином, діями відповідача йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює у 100000 гривень (а.п. 31-36).

Потерпілий та його представник підтримали в повному обсязі заявлений цивільний позов з підстав, викладених у ньому, та просили його задоволити. Потерпілий зазначив, що обвинувачений жодного разу не намагався з ним поспілкуватися і відшкодувати шкоду. А ті спроби, що робили його знайомий чи батько, він не приймає, бо не вони йому заподіяли шкоду. Більше того, вони підходили не до нього безпосередньо, а до його дружини. Щодо поштового переказу, то жодних повідомлень він не отримував.

Захисник обвинуваченого зазначив, що заперечив щодо повного задоволення цивільного позову, оскільки його підзахисний погоджується відшкодувати тільки матеріальну шкоду, про відшкодування якої не заявлено. Останній вчиняв спроби відшкодувати матеріальну шкоду добровільно, проте такі спроби не дали результату, так як потерпілий її не приймає.

Обвинувачений підтримав думку свого захисника.

Прокурор щодо задоволення цивільного позову покладається на розсуд суду.

Згідно з положеннями частини 2 статті 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до частини першої, другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За змістом п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з"ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

Суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди визначає суд залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Таким чином, визначаючи розмір заподіяної моральної шкоди, суд враховує ступінь вини цивільного відповідача, обставини заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, характер, тривалість і глибину душевних, емоційних, моральних страждань, які переніс потерпілий внаслідок отриманих, в тому числі, тяжких тілесних ушкоджень, стан здоров`я останнього, тяжкість завданих травм, у зв`язку з чим він проходив стаціонарне лікування, що також змінило його звичайний спосіб життя, а також, бере до уваги наявність в потерпілого інвалідності третьої групи.

За таких обставин, виходячи зі засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає заявлений потерпілою стороною розмір завданих моральних збитків на суму 100000,00 грн. завищеним, а тому приходить до переконання про часткове задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди на суму 30000,00 тисяч гривень, при цьому судом враховуються всі вищеописані обставини даного кримінального провадження.

Запобіжний захід як захід забезпечення кримінального провадження у кримінальному провадженні не обирався, підстави для його визначення на даному етапі відсутні.

Відповідно до положень ст. 174 КПК України після вступу вироку в законну силу арешт майна, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10.04.2025 (справа № 345/1655/25, провадження №1-кс/345/312/2025), необхідно скасувати.

Судові витрати відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує згідно з вимогами ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 373-374, 394-395 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, та призначити покарання у виді громадських робіт строком 240 (двісті сорок) годин.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувати, запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Після вступу вироку в законну силу арешт майна, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10.04.2025 (справа № 345/1655/25, провадження №1-кс/345/312/2025), - скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- оптичний носій інформації DVD-R з назвою відеофайлу, який на ньому міститься: «WhatsApp Video 2025-04-07 at 21.25.55», що зберігається у матеріалах кримінального провадження, - після вступу вироку в законну силу залишити у матеріалах кримінального провадження;

- дерев`яну палку, яку поміщено, в полімерний пакет, горловину якого обв`язано та опечатано биркою, що зберігається у матеріалах кримінального провадження, - після вступу вироку в законну силу знищити.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та жителя АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , моральну шкоду в розмірі 30000,00 (тридцять тисяч) гривень.

Роз`яснити потерпілій стороні, що у відповідності до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з моменту проголошення.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: