В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Одеси кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000167 від 15.04.2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Київ, громадянина України, одруженого, офіційно не працюючого, із вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у жовтні місяці 2024 року, більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, всупереч вимог Постанови КМУ № 340 від 08.05.1993 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» будучи обізнаним, що отримання посвідчення водія можливе лише після проходження медичного огляду в порядку, встановленому МОЗ, а також підготовки відповідно до планів і програм та після складення теоретичного і практичного іспитів в уповноважених підрозділах територіальних органів з надання сервісних послуг МВС - територіальних сервісних центрах МВС, виник прямий умисел на підроблення офіційного документу, що надає право керування транспортними засобами на території України, з метою його подальшого використання, достовірно розуміючи, що не має такого права, оскільки в порушення вимог Постанови КМУ № 340 від 08.05.1993 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», що регламентує порядок видачі вказаних документів, не проходив обов`язкового позачергового медичного огляду та не складав теоретичний та практичний іспити.

Так, у 20-х числах жовтня місяця 2024 року, точний час під час судового розгляду не встановлено, ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Софії Перовської, 10, реалізуючи свій умисел, спрямований на підроблення офіційного документа, який видається установою, що має право видавати такі документи, та який надає права, з метою його подальшого використання, використовуючи власні стаціонарний комп`ютер, принтер з термосублімаційним способом друку, фотокартку із власним зображанням, підробив посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане нібито 26.10.2024 Територіальним сервісним центром № 4641, що надає право керування транспортними засобами категорії «В» на території України та, яке не відповідає встановленому зразку аналогічного бланку посвідчення водія, що перебуває в офіційному обліку на території України.

Кримінальна відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення передбачена ч.1 ст.358 КК України, а саме у підробленні офіційного документа, який видається установою, який надає права, з метою використання іншою особою.

Крім того, 14.04.2025 приблизно о 15 годині 42 хвилин, ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки Renault» державний номерний знак НОМЕР_2 , був зупинений співробітниками управління патрульної поліції в Одеській області ДПП за адресою: м. Одеса, Київське шосе, біля будинку 1, та на вимогу, згідно ст. 32 Закону України «Про національну поліцію» надати для перевірки документи, що свідчать про дозвіл на право керування автотранспортом, достовірно знаючи, що посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 26.10.2024 з анкетними даними - ОСОБА_4 , та фотокарткою з зображенням ОСОБА_4 , яке надає останньому право керувати транспортним засобами категорії «В» - підроблене, і його використання може обґрунтовано надавати право керувати транспортними засобами, а також те, що вказане посвідчення є документом, який посвідчує його особу, відповідно до пп. а) п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що посвідчують особу чи її спеціальний статус» та підтверджує її спеціальний статус», діючи умисно та протиправно, достовірно знаючи, що посвідчення водія встановленого зразка у встановленому законом порядку ним не отримувалось, всупереч вимогам «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340, достовірно знаючи, що медичний огляд в порядку встановленому МОЗ він не проходив, теоретичний і практичний іспит в уповноважених підрозділах територіальних органів з надання сервісних послуг МВС не складав, вирішив використовувати вищевказаний завідомо підроблений документ для підтвердження права на керування транспортними засобами та пред`явив його співробітниками управління патрульної поліції в Одеській області ДПП.

Кримінальна відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення передбачена ч.4 ст.358 КК України, а саме у використанні завідомо підробленого документа.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, визнав повністю, обставини, викладені в обвинувальному акті підтвердив та пояснив, що він дійсно за вказаних обставин та у зазначений час та місці, а саме у жовтні 2024 року на своєму принтері надрукував - виготовив, тобто підробив посвідчення водія на своє ім`я категорії ОСОБА_7 мав посвідчення водія, видане ще у 80х роках минулого століття, втратив його, іспит не здав в автошколі, тому вирішив самостійно підробити права. В подальшому їх використовував та був зупинений працівниками поліції за порушення ПДР, під час перевірки з`ясувалося, що його права підроблені. У вчиненому щиро кається, просить врахувати, що визнає свою вину у повному обсязі, працює не офіційно, підробляє на ринку, зробив для себе відповідні висновки, просив суворо його не карати. Також у судових дебатах просив надати можливість сплатити штраф частками, оскільки не має можливості сплатити штраф одразу.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, враховуючи позицію обвинуваченого щодо вчиненого злочину, за згодою учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи які учасники кримінального провадження вважають, що вони підтверджені доказами, які знаходяться у матеріалах провадження та не потребують дослідження під час судового розгляду, тому суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, так само визнає фактичні обставини провадження доведеними та за згодою учасників судового провадження вважає доцільним обмежитись дослідженням доказів, а саме допитом обвинуваченого, дослідженням даних, які характеризують його особу та обставин, що мають значення для визначення міри покарання та стосовно речових доказів, судових витрат.

При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Допитавши обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, стосовно характеристики особи обвинуваченого, суд приходить до висновку, що події кримінального правопорушення мали місце, вина обвинуваченого доведена повністю, його дії вірно кваліфіковані:

- за ч.1 ст.358 КК України, як підроблення офіційного документа, який видається установою, який надає права, з метою використання іншою особою;

- за ч.4 ст.358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до вимог ст.50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших кримінальних правопорушень.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Згідно зі ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення , має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Відповідно до ст.12 КК України правопорушення, інкриміновані обвинуваченому, відноситься до

- за ч.1 ст.358 КК України до категорії кримінальних проступків.

- за ч.4 ст.358 КК України до категорії кримінальних проступків.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд, відповідно до ст.66 КК України, враховує обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчиненому, дав правдиві свідчення.

Відповідно до ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Щодо особи обвинуваченого, то ОСОБА_4 раніше не судимий, працює офіційно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Судом враховується відсутність тяжких наслідків у даному кримінальному провадженні, повне визнання вини обвинуваченим та щире його каяття, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставини, що обтяжує покарання, вік обвинуваченого, його соціальне положення.

Таким чином, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, позиції сторони обвинувачення, захисту, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у межах санкцій ч.1 та ч.4 ст.358 КК України, а саме:

- за ч.1 ст.358 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї) тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

- за ч.4 ст.358 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Покарання ОСОБА_4 належить призначити на підставі ч.1 ст.70 за сукупністю кримінальних правопорушень із застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї) тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Враховуючи викладене, суд вважає призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у виді штрафу пропорційним вчиненому кримінальному правопорушенню та таким, що перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винуватого.

Беручи до уваги матеріальний стан обвинуваченого ОСОБА_4 , який офіційно не працює, та його клопотання про розстрочку виплати штрафу частками, суд приходить до висновку, що сплату призначеного ОСОБА_4 штрафу слід розстрочити на 12 місяців, шляхом надання можливості сплачувати штраф щомісячно рівними частинами, що буде відповідати меті покарання в розумінні ст.50 КК України. При цьому суд звертає увагу, що розстрочка штрафу не позбавляє обвинуваченого за наявності матеріальної можливості сплатити штраф у повному обсязі.

Запобіжні заходи не обирались.

Відповідно до вимог ст. 100 КПК України суд вирішує долю речових доказів.

Відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 373,374 КПК України, суд-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень та призначити покарання:

- за ч.1 ст.358 КК України у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї) тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень;

- за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.70 КК України призначити остаточне покарання ОСОБА_4 за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї) тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Розстрочити ОСОБА_4 сплату штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, рівними частинами на строк 12 (дванадцять) місяців, встановивши суму виплати штрафу щомісячно у розмірі 1416 (одна тисяча чотириста шістнадцять) гривень 67 (шістдесят сім) копійок та в останній місяць у розмірі 1416 (одна тисяча чотириста шістнадцять) гривень 63 (шістдесят три) копійки в строк до останнього дня кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за тим, в якому даний вирок набере законної сили.

Речові докази після набрання вироком законної сили:

- оптичний диск «hp» DVD+R 4.7 GB з відеозаписом - залишити зберігатися у матеріалах кримінального провадження.

- посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 серія НОМЕР_1 видане 26.10.2024 ТСЦ 4641, яке поміщено до спеціалізованого сейф пакету ICR 0145743 знищити, скасувавши арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Хаджибейського (Малиновського) районного суду м.Одеси від 17 квітня 2025 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судової експертизи у сумі 3565,60 грн.

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Хаджибейський районний суд м.Одеси протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копії вироку негайно після його проголошення вручаються обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1