Провадження по справі № 1-кп/752/690/25
В И Р О К

іменем України

"10" листопада 2025 р. Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарях- ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження, данні про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001529 від 24 червня 2021 року, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Вірменія, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , з вищою освітою, такого, що не має на утримані неповнолітніх та/або непрацездатних осіб, директора ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

та

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця Республіки Вірменія, громадянина України, з повною базовою освітою, є фізичною особою підприємцем, РНОПКК НОМЕР_2 , неодруженого, який проживає у фактичних шлюбних відносинах, на утриманні якого перебуває малолітня дитина, 2022 р.н., який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обох обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 296 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурорів - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинувачених - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_11 ,

потерпілого - ОСОБА_12 ,

представників потерпілого - ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

представника Офісу Генерального прокурора - ОСОБА_15 ,

спеціаліста - ОСОБА_16

встановив:

14 годині 30 хвилин ОСОБА_17 , рухаючись Столичному шосе, 104 , на автомобілі «MERCEDES-BENZ» моделі «С 200», н.з. НОМЕР_3 , зупинився навпроти автосалона, який розташований по АДРЕСА_3 , де між ним та раніше знайомим ОСОБА_12 відбулася розмова, під час якої у нього виник раптовий умисел на вчинення хуліганський дій. Так ОСОБА_5 , розвернувся та зупинив автомобіль на проїзній частині поруч в`їздом до автосалону, після чого, діючи умисно з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, виявляючи свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, вдарив правою рукою у голову ОСОБА_18 , розпочавши відкритий конфлікт. Дану подію побачив ОСОБА_6 , який є рідним братом ОСОБА_5 , який перебував поруч та знаходився за кермом автомобіля «MERCEDES-BENZ» моделі «Е 220», та у нього також виник раптовий умисел на вчинення хуліганський дій, з метою реалізації якого він зупинився поруч із автомобілем брата на проїзній частині Столичного шосе, діючи умисно з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, виявляючи свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, вибіг з автомобіля та наніс ОСОБА_12 удар правою рукою в область обличчя. Після цього ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , діючи групою осіб, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, перебуваючи на проїзній частині дороги, продовжили спільно завдавати удари кулаками та ногами по тулубу та голові ОСОБА_12 , не реагуючи на спроби сторонніх осіб, які були працівниками автосалону, припинити їх дії. Також ОСОБА_6 взяв у руки переносний дорожній знак та замахувався ним у бік ОСОБА_18 , намагаючи вдарити. Після цього ОСОБА_5 сів за кермо автомобіля та здійснив декілька різких рухів у бік ОСОБА_12 , в результаті чого останній був притиснутий до огорожі, а ОСОБА_6 , перебуваючи поряд із ОСОБА_12 , продовжував наносити удари руками в область голови та тулуба ОСОБА_12 , від чого останній був вимушений захищатися, взявши у руки дорожній знак. До хуліганський дій ОСОБА_19 приєднався невстановлений чоловік, який також завдав ОСОБА_20 декілька ударів ногами в область тулуба

Припинивши хуліганські дії, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 та невстановлений чоловік залишили місце подій.

Внаслідок протиправних дій, вчинених ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та невстановленою особою ОСОБА_12 спричинено тілесні ушкодження у виді розриву зв?язково-капсульного апарату першого пальця лівої кисті, забою м`яких тканин верхніх та нижніх кінцівок, забою грудної клітки, забою м?яких тканин, які за ступенем тяжкості визнані такими, що є легкими легкими тілесними ушкодженнями.

Таким чином суд визнає винуватим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (кожного з них) у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 винуватість у пред`явленому йому обвинувачені не визнав. Вважає, що його дії не були хуліганськими. Надав показання про те, що потерпілий ОСОБА_21 є давнім знайомим їх родини. Вони декілька років знали один одного, підтримували дружні стосунки. У день подій він їхав із мамою у автомобілі по Столичному шосе та побачивши ОСОБА_22 спитав, яка вартість автомобіля, який був представлений у автосалоні, на що почув відповідь, яка образила його, оскільки була спрямована на приниження його національної приналежності. Йому стало дуже неприємно від таких слів. ОСОБА_21 першим проявив агресію у його бік. Він вирішив зупинитися та поговорити із ним. Мама, яка перебувала у салоні автомобіля, залишила місце подій. Під час розмови із ОСОБА_23 , той намагався вдарити його, на що він завдав йому удар по кепці. Між ними почалася штовханина. Також під час подій був присутній його брат ОСОБА_24 . Коли працівники ОСОБА_23 його окружили, хтось розпилив йому в очі газ. Після цього він намагався залишити місце подій та сів за кермо свого автомобіля. Припускає, що саме у той час він міг наїхати на ОСОБА_23 . Але робив це без умислу, а тому, що погано бачив. Вони були із ОСОБА_24 вдвох. Заперечує, що був хтось ще на їх боці. Все швидко скінчилося. Він у день подій відмовився писати заяву проти ОСОБА_23 , але за все ж таки їздив до лікаря, який виявив у нього тілесні ушкодження від дій ОСОБА_23 . Потім дізнався, що ОСОБА_23 написав заяву до поліції. Вони із братом намагалися примиритися із потерпілим, але той сказав, що провчить їх. Він з ОСОБА_24 та адвокатом приїздили на виклик до поліції де їх допитували. Потім змінився слідчий та їх знов допитували. Йому вручили підозру та він її оскаржував, але до суду слідчий не приходив, тому розгляд його скарги постійно відкладали. Він не ухилявся від слідчих, місце проживання не змінював. Не заперечував, що на відео зафіксовані події за його участі. Жалкує, що так сталося. Не тримає ні на кого зла та відшкодує потерпілому шкоду, але до нього ніхто з таким питанням не звертався.

Обвинувачений ОСОБА_6 винуватість у пред`явленому обвинувачені не визнав. Надав суду показання, що у день подій, побачив, як на брата ( ОСОБА_25 ) напав ОСОБА_23 та два чоловіка, тому він зупинив автомобіль та побіг брату на допомогу. Его спровокував один зі свідок, коли хотів вдарити залізним знаком, тому він також прийняв участь у бійці. Не пригадує скільки та кому саме наносив удари. ОСОБА_25 вже пізніше йому повідомив, що у нього відбувся конфлікт із ОСОБА_23 , який був їх знайомим (надав послуги з продажу їх автомобілей). Під час бійки хтось застосував газовий балон та його брат після цього сів за кермо. Він припускає, що ОСОБА_25 погано бачив через дію газу, тому здійснював наїзд на ОСОБА_23 не навмисно. Він не погрожував нікому застосуванням зброї під час бійки. У нього не було конфліктних ситуацій із ОСОБА_23 ( ОСОБА_23 ). Заперечує, що був хтось третій на їх із братом боці під час бійки. Не отримував тілесних ушкоджень під час бійки. Від ОСОБА_25 знає, що ОСОБА_27 назвав його «чорним», висловлювався нецензурними словами у його бік, але у той момент із ОСОБА_25 була мама. Заперечує, що у нього був хуліганський мотив, він вирішив захистити брата, коли того били. Не заперечував, що на відео зафіксовані події за його участі. У день подій був одягнений у білу футболку та сині шорти. Цивільний позов обвинуваченого не визнає.

Потерпілий ОСОБА_28 надав суду показання про те, що здійснює підприємницьку діяльність у автосалоні « ІНФОРМАЦІЯ_5 », який розташований по АДРЕСА_3 . У день подій він перебував у автосалоні та вийшов на вулицю, для того, щоб запустити на територію знайомого. В`їзд на територію салону був перекритий дорожнім знаком. Він побачив у автомобілі раніше малознайомого ОСОБА_5 , який йому чи щось крикнув, чи задав запитання. Він не розчув що саме, та подумав, що він вітається. Махнув йому рукою у відповідь. ОСОБА_29 знає, але наочно. Вони займаються продуктами харчування та розташовані навпроти його салону. Між ними не існувало конфліктних ситуацій. Він дійсно колись продавав автомобіль

ОСОБА_30 пересік дорогу, зупинився, підбіг до нього та одразу наніс один удар кулаком у ліву частину голови. Спитав «Почем машина?». Він відчув біль та відштовхнув ОСОБА_25 від себе, але той продовжував хапати його за руки та намагався знов вдарити. При цьому постійно лаявся у його бік образливими словами. Підійшли його люди. Пригадує що був його працівник ОСОБА_31 . Потім під`їхав ОСОБА_32 та вони вдвох продовжили на нього нападати, він захищався. Люди, які були поруч, намагалися їх розняти. Потім ОСОБА_25 сів за кермо та намагався наїхати на нього автомобілем та притиснув до паркану. Він бив кулаком по капоту його автомобіля. Деякий час тривала бійка між ними, під час якої йому погрожували застосуванням зброї, зокрема ОСОБА_24 відчинив багажник свого авто та погрожував вбити та він це сприйняв як реальну погрозу. Під час бійки захищався від ОСОБА_19 металевим дорожнім знаком, тримаючи його як щит. Потім ОСОБА_19 поїхали з місця подій, але через декілька хвилин повернулися та із ними був інший чоловік. Але ці подій вже відбувалися на території його автосалону. Вони втрьох напали на нього та били, як кожен окремо, так і разом. Били по голові, тулубу, а він захищався від них, при цьому втрачав рівновагу і падав. ОСОБА_24 також наносив йому удари металевим прутом. Їх намагалися розтягнути. Під час другого конфлікту був присутнім ОСОБА_33 .

Він надав поліції копію відеозаписів з камер внутрішнього спостереження. Поліція сказала йому зберегти носій інформації, на який здійснювався запис та він його зберіг й приніс для дослідження у суді про що клопотала захисник.

Цивільний позов, пред`явлений до обвинувачених, підтримав та просив задовольнити. Також пояснив, що в результаті неправомірних дій обвинувачених йому завдана як майнова шкода на відвідування лікарів, так і моральна шкода, Подія вплинула на нього негативно, також постраждала його ділова репутація. Він лише захищав себе він неправомірного нападу з боку ОСОБА_19 . Після подій його забрала швидка. Під час огляду були виявлені забійні рани на голові та тулубі. Він надавав слідчому відповідні медичні документи, зокрема і CD-диски, на яких були записані результати обстеження.

Свідок ОСОБА_34 , допитаний в судовому засіданні, надав показання про те, що працював на ОСОБА_23 та у день подій перебував у автосалоні по вул. Передовій на Столичному шосе. Близько 14 години виникла конфліктна ситуація між ОСОБА_23 та ОСОБА_25 , коли ОСОБА_23 замахнувся, а ОСОБА_25 ударив у відповідь, після цього почалася бійка, коли кожний завдавав удари у відповідь. Яка причина таких дій - йому не відомо. Після цього до бійки приєднався ОСОБА_24 . Під час бійки був присутнім також охоронець автосалону. Вони намагалися припинити бійку, але на їх слова ніхто з учасників конфлікту не реагував. Було скупчення людей, які були свідками вказаних подій. Все відбувалося на проїзній частині дороги. Поруч були автомобілі. Він у певний час застосував газ, розпиливши його з балончика у обличчя одного з тих, хто дрався із ОСОБА_23 . Зробив це з метою припинити дій щодо ОСОБА_23 . Учасники конфлікту під час бійки застосовували металевий дорожній знак, кидаючи його у бік один одного. Бійка була обоюдною та тривала 5 хвилин. Через незначний час бійка продовжилася але вже на території майданчику, коли ОСОБА_19 повернулися. Вони продовжили бійку із ОСОБА_23 .

Свідок ОСОБА_35 , допитаний в судовому засіданні надав показання за змістом яких вказав, що обвинувачених знає як учасників подій, коли він виходив із Столичного авторинку через дорогу від якого був майданчик, на якому ОСОБА_23 здійснював діяльність з продажу автомобілей. Він пішов у бік ОСОБА_23 , коли побачив, що водій чорного автомобіля Мерседес (ОСОБА_25) щось крикнув у бік ОСОБА_23 , що той відповів не почув. Жест ОСОБА_23 був адресований тільки йому. Після чого ОСОБА_25 розвернув автомобіль, кинув його на дорозі та ударив ОСОБА_23 у голову, збивши кепку. ОСОБА_23 кинувся у відповідь з кулаками. Він почав ОСОБА_23 притримувати. Потім під`їхав інший чорний автомобіль та водій (ОСОБА_24) також кинувся бити ОСОБА_23 . ОСОБА_24 взяв металевий знак, та кинув його у бік ОСОБА_23 . Був також присутнім охоронець ОСОБА_23 та ОСОБА_37 . Вони намагалися розняти ОСОБА_19 та ОСОБА_23 . Він кричав ОСОБА_19 зупинитися. Він не бачив як ОСОБА_37 розпилив газ. Потім ОСОБА_24 сів у авто та намагався наїхати на ОСОБА_23 . З`явилася тертя особа - чоловік який також кинувся бити ОСОБА_23 . Гарик також погрожував їх пристрелити. ОСОБА_25 бив ОСОБА_23 по голові та тулубу, ОСОБА_24 - по спині, голові та тулубу. Подій відбувалися у громадському місті. Вважає, що ОСОБА_23 під час бійки більше захищався від ОСОБА_19 , дії яких були агресивними щодо останнього.

Судом відмовлено стороні обвинувачення у клопотанні про дослідження в судовому засіданні показань свідка ОСОБА_38 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , з посиланням на принцип безпосереднього дослідження судом доказів.

Свідок сторони захисту ОСОБА_39 , допитана в судовому засіданні надала пояснення, що ОСОБА_40 та ОСОБА_25 її сини. ОСОБА_23 (потерпілого) знає багато років. Він перебував у дружніх відносинах з її синами, частко приходив до них у кафе із своєю дівчиною. У день подій вона із ОСОБА_25 їхала у автомобілі по Столичному шосе, коли той зупинився поруч зі автосалоном та спитав у ОСОБА_23 вартість автомобіля, але той відмахнувся. ОСОБА_25 вирішив розвернутися та спитати ще раз. Вона не чула, що вони кажуть один одному та у цей час вийшла з салону та попрямувала у інший бік. Між чоловіками стався конфлікт, але вона його свідком не була. Не знає чим він викликаний конфлікт, але сини їй пояснювали, що ОСОБА_27 образив ОСОБА_25 .

Спеціаліст ОСОБА_16 , надав показання, що він здійснював монтаж та наразі обслуговує систему відеонагляду на території автосалона ОСОБА_41 . На території вівся відеонагляд декількома камерами, які записувалися на жорсткий диск. Він у день подій передивлявся та забив запис подій, що сталися між ОСОБА_23 та ОСОБА_19 . У судовому засіданні він відтворив відеозаписи з камер, які містилися на жорсткому диску, який наданий ОСОБА_42 .

Окрім того, у доведення пред`явленого ОСОБА_19 обвинувачення, прокурором надано докази, за наслідками дослідження яких встановлено наступне.

23 червня 2021 у потерпілого ОСОБА_12 слідчий Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_43 відібрав заву, відповідно до змісту якої 23.06.2021 близько 14 год 38 хвилин, група осіб у складі раніше знайомих ОСОБА_25 , ОСОБА_24 , а також незнайомого чоловіка, перебуваючи біля входу на автомайданчик за адресою АДРЕСА_3 з особливою зухвалістю з мотивів явної неповаги до суспільства, грубо порушили громадський порядок, завдали йому матеріальної шкоди на 10 000грн. (реєстрація у журналі ЄО № 33445). Згідно даних рапорту оперативного чергового 23.06.2021 з місяця виклику ОСОБА_44 з діагнозом «зчмт, вивих першого пальця лівої кінцівки» доставлений до 17 лікарні.

Згідно даних карти №Е0-001А1 від 23.06.2021 о 15 годині 30 хвилин бригада швидкої допомоги прибула на виклик по АДРЕСА_3 та був здійснений огляд ОСОБА_12 за наслідками якого встановлений попередній діагноз: поверхневі травми голови, грудної клітки, живота нижньої частини, спини неуточненої локалізації.

За наслідками судово-медичного обстеження огляду ОСОБА_12 , що відбувалося на підставі направлення слідчого, лікарем судово-медичним експертом Київського МКБ МСЕ ОСОБА_45 був наданий висновок № 043-453-3032 від 24.06.2021, відповідно до якого у ОСОБА_12 на обличчі, голові, шиї, лівому плечі та передпліччі виявлені 8 синців, долонній поверхні правої кісті - подряпина, грудній клітці, правому колінному суглобі - садна, біль при пальпації волосистої частини голови, грудної клітки поперековому відділ хребта, 1 пальця лівої кісті. Зафіксовані скарги на головний біль, нудоту, біль у грудній клітині, ребрах, спині, набряк та біль 1 пальця лівої кінцівки.

Згідно протоколу огляду місця подій, проведеного 23.06.2024 слідчим у присутності понятих була оглянута огороджена територія « ІНФОРМАЦІЯ_5 » за адресою: АДРЕСА_3 , на якій виявлені транспортні засоби у кількості 20 одиниць без зовнішніх пошкоджень, а також відеокамери у кількості 8 одиниць. ОСОБА_12 надавав згоду на такий огляд, про що ним була складена письмова заяві від 23.06.2021.

Відомості до ЄРДР за №0001529 були внесені 24.06.2021 о 9 годині за ч.2 ст. 296 КК України.

Постановою начальника СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві від 24.06.2024 проведення досудового розслідування у даному проваджені доручено слідчому ОСОБА_46 , а також визначена група слідчих.

Відповідно до заяви від 24.06.2021, ОСОБА_12 за на запит слідчого надав флеш карту пам`яті з № 94 з 13 відеофайлами.

За наслідками огляду відеофайлів файлів, які містилися на флеш-накопичувачі № 94, слідчий встановив, що у них містяться фрагменти записів з камер спостереження, на яких зафіксовані події, які відбувалися як на проїзній частині перед територією автосалону, так і на огородженій території майданчика, де розташовувалися автомобілі.

На наслідками відтворення відеозаписів на електронному носії інформації, який наданий прокурором, судом встановлено наступне. Так, на файлі VIDEO 01-24-23-05-58 зафіксовані події, які відбувалися на проїзній частині перед територією автосалону між ОСОБА_12 та ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у присутності інших осіб. Запис доводить, що саме ОСОБА_5 розпочав бійку та завдав удар ОСОБА_12 у голову, після чого до конфлікту приєднався ОСОБА_47 . Вони вдвох почали завдавали тілесні ушкодження ОСОБА_48 як руками, так дорожнім знаком. Також камера фіксує спробу ОСОБА_5 , який сів за кермо автомобіля, здійснити наїзд на ОСОБА_23, та як сторонній чоловік наприкінці подій, підбіг до ОСОБА_19 й завдав декілька ударів ОСОБА_23 .

На відеозаписі «IMG_1959», зафіксовані події, які відбувалися між ОСОБА_19 та ОСОБА_49 на майданчику автосалону вже після того, як відбулися події на проїзній частині. Даний відеозапис фіксує, як брати ОСОБА_19 та інша невстановлена особа спільно вчиняють дії з нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_48 , який від них відбивається. При цих подіях вже була присутня більша кількість людей, але вони не здійснювали дієвих спроб, спрямованих на припинення дій ОСОБА_19 та невстановленого чоловіка.

Крім того, під час досудового розслідування 30.11.2022 потерпілий ОСОБА_12 у наданих йому фотознімках впізнав осіб, які 23.06.2021 вчинили хуліганський дії та завдали йому тілесні ушкодження. Такими особами відповідно до додатків до протоколів є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,

29.11.2021 свідок ОСОБА_35 у наданих йому фотознімках впізнав осіб, які 23.06.2021 вчинили хуліганський дії та завдали тілесні ушкодження ОСОБА_12 . Такими особами відповідно до додатків до протоколів є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,

10.12.2021 свідок ОСОБА_34 у наданих йому фотознімках впізнав осіб, які 23.06.2021 вчинили хуліганський дії та завдали тілесні ушкодження ОСОБА_12 . Такими особами відповідно до додатків до протоколів є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ..

Висновками судово-медичного експерта №042-724-2022 за наслідками дослідження медичної документації, результатів додаткових обстежень, 27.07.2022 експертом Київського МКБ СМЕ у ОСОБА_12 на момент звернення за медичною допомогою 23.06.2021 мали місце такі пошкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, 8 синців, подряпини та 3 садна, які спричинені травмуючою дією тупих предметів. Тілесні ушкодження визнані такими, що мають ознаки легкого тілесного ушкодження.

Інші докази, зокрема інформація з ТСЦ №8048 про транспортні засоби, які перебували у володінні ОСОБА_50 (а.с 155-164, т.1, 169-231, т.1 ) суд до уваги не бере, оскільки вона не має доказового значення.

Аналізуючи вищезазначені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вони є достатніми та переконливими доказами, що доводять винуватість ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчинені ними хуліганських дій, але у іншому обсязі, ніж пред`явлено у обвинувальному акті.

В основу такого висновку суд бере показання потерпілого та свідків, дані відеофійлу VIDEO 01-24-23-05-58 , на якому зафіксовані події, що сталися 23.06.2021, які узгоджуються між собою, є послідовними, зокрема вони доводять подію кримінального правопорушення.

Як було встановлено судом за результатами дослідження відеофійлу VIDEO 01-24-23-05-58 , 23.06.2021 о 14 годин 38 хвилин на проїзній частині автодороги у світлу пору доби, коли по дорозі здійснювався активний рух автомобілів, на очах сторонніх осіб, зокрема і працівників автосалону, сталася бійка, яка була розпочата одноосібними діями ОСОБА_51 по відношенню до ОСОБА_12 . Образа, про яку повідомляє сторона захисту, яка ніби то була висловлена потерпілим ОСОБА_52 , могла бути лише приводом, але подальші дій ОСОБА_5 були спрямовані на вчинення саме хуліганський дій. Крім того наявність особистих неприязних стосунків між особами не може беззаперечно свідчити про відсутність хуліганського мотиву. Суд також критично ставиться до таких показань обвинуваченого ОСОБА_51 , щодо початку конфлікту, оскільки свідок сторони захисту мама обвинувачених - ОСОБА_39 , яка перебувала у салоні автомобіля ОСОБА_17, надала суду показання, за змістом яких вказала, що вона не чула, що відбувалося у сина із ОСОБА_23 , зокрема й образних слів у бік її сина.

Крім того, те, як ОСОБА_53 втрутився у конфлікт, а саме те що він одразу почав наносити тілесні ушкодження ОСОБА_54 , пояснюючи, що мав намір заступитися за брата, при цьому не маючи ніяких підстав для цього, також свідчать що його дії носили хуліганський характер, зокрема вони були зухвалими.

Обстановка й обставини подій, динаміка їх розвитку, зухвала поведінка ОСОБА_19 , які були встановлені на за наслідками дослідження відеозапису з камери спостереження, які містилися у відеофійлі VIDEO 01-24-23-05-58 , свідчать про те, що обвинувачені, перебуваючи у громадському місті, протиставили себе суспільству і демонстрували свою зневагу до загальноприйнятих норм та правил поведінки. Особлива зухвалість полягала у тому, що дій обвинувачених відбувалися на проїзній частині дороги, що зашкодило руху автомобілів, водії яких були вимушені здійснювати об`їзд події, супроводжувалися нанесенням потерпілому ОСОБА_12 тілесних ушкоджень, що відбувалося групою осіб, зокрема із застосуванням сторонніх предметів, ігноруванням того факту, що поруч були присутні сторонні особи, які намагалися припинити такі їх дії. До тих хуліганських дій суд також відносить дії ОСОБА_51 , із здійснення спроби наїзду на ОСОБА_12 за допомогою автомобіля.

Дані відеофійлу VIDEO 01-24-23-05-58 , у сукупності з поясненнями обвинувачених, потерпілого та свідків, дають суду підстави дійти висновку, що такі дії ОСОБА_19 , вчинені групою осіб без попереднього узгодження дій, були направлені на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю. Також дані вказаного відеозапису доводять, що стороння особа, наприкінці подій, підбігла до ОСОБА_19 й завдала декілька ударів ОСОБА_12 .

Суд також відхиляє показання свідка ОСОБА_55 та ОСОБА_56 , про те, що останній розпилив газ у обличчя ОСОБА_17, оскільки на відеозаписі такі події не зафіксовані.

На відеофайлі «IMG_1959» зафіксовані події, які відбувалися між ОСОБА_19 та ОСОБА_12 на майданчику автосалону вже після того, як відбулися події на проїзній частині. Даний відеозапис фіксує, як ОСОБА_19 та інша невстановлена особа, продовжили дії, які супроводжувалися нанесенням тілесних ушкоджень ОСОБА_12 . При цих подіях також була присутня більша кількість людей, але вони всі не здійснювали дієвих спроб, спрямованих на припинення дій ОСОБА_19 та невстановленого чоловіка. Між тим, суд не бере до уваги даний відеозапис, оскільки під час судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_19 не пред`явлене обвинувачення, яке б відповідало подіям, що зафіксовані на вказаному відеофайлі, які відбувалися безпосередньо на майданчику.

Доводи сторони захисту щодо невідповідності вищезазначених відеофайлів суд відхиляє. Так, дійсно слідчий оглядав відеозаписи, які здійснювалися на мобільний телефон під час їх відтворення на комп`ютері. Між тим, на самому флешнакопичувачі, який надавався ОСОБА_12 слідчому, містяться відеофайли, що відповідають безпосереднім записам з камер зовнішнього спостереження. Такі записи також відповідають відеофайлам, які були відтворені під час судового розгляду, який проведено за участі спеціаліста ОСОБА_57 , який у судовому засіданні відтворив відеозаписи, які містилися на накопичувачі інформації - жорсткому диску, який за клопотанням сторони захисту надав в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_12 . Очевидних даних того, що вони містять ознаки підробки в судовому засіданні не встановлено; належних та відповідних аргументів стороною захисту не наведено, тому у клопотанні про призначення експертизи на предмет «справжності» файлів судом було відмовлено.

Суд також відхиляє доводи сторони захисту, що такі дії ОСОБА_19 були вчинені з метою завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , враховуючи, що вони раніше були знайомі.

Вирішуючи питання про зміст і спрямованості умислу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суд, виходячи, із сукупності всіх встановлених обставин злочину, зокрема, способу, місця вчинення, характеру і локалізації отриманих потерпілим тілесних ушкоджень, їх поведінку, що передувала подіям, дійшов до наступного висновку.

Явна неповагою до суспільства полягала у нахабному, зневажливому ставленні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, зокрема щодо дотримання порядку у громадських місцях, поважного ставлення до оточуючих громадян, заборони на спричинення тілесних ушкоджень. Суд вважає доведеним, що обвинувачені умисно вчиняли дії, які були свідченням їх явної неповаги до суспільства, що мало на меті показати зневагу до оточуючих.

Грубе порушення громадського порядку полягало у характері дій ОСОБА_19, які були активними, вчинялися групою осіб у громадському місці у денний час щодо одного потерпілого. Такі їх дії супроводжувалися особливою зухвалістю, яка полягала у грубому порушенні громадського порядку, поєднаному із завданням потерпілому тілесних ушкоджень.

Суд вважає доведеним, що тілесні ушкодження та ступень їх тяжкості доводиться доказами, які зібрані під час досудового розслідування, які суд вважає належними та допустимими.

Так, за наслідками судово-медичного обстеження огляду ОСОБА_12 , що відбувалося на підставі направлення слідчого, лікарем судово-медичним експертом Київського МКБ МСЕ ОСОБА_45 був наданий висновок № 043-453-3032 від 24.06.2021, відповідно до якого у ОСОБА_12 на обличчі, голові, шиї, лівому плечі та передпліччі виявлені 8 синців, долонній поверхні правої кісті - подряпина, грудній клітки, правому колінному суглобі - садна, біль при пальпації волосистої частини голови, грудної клітки поперековому відділ хребта, 1 пальця лівої кісті. Зафіксовані скарги на головний біль, нудоту, біль у грудній клітині, ребрах, спині, набряк та біль 1 пальця лівої кінцівки.

Висновками судово-медичного експерта №042-724-2022 за наслідками дослідження медичної документації, результатів додаткових обстежень, 27.07.2022 експертом Київського МКБ СМЕ у ОСОБА_12 на момент звернення за медичною допомогою 23.06.2021 мали місце такі пошкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, 8 синців, подряпини та 3 садна, які спричинені травмуючою дією тупих предметів. Тілесні ушкодження визнані такими, що мають ознаки легкого тілесного ушкодження.

Так, суд відхиляє клопотання захисника про визнання недопустимим висновку судово-медичного експерта №042-724-2022 з підстав невідкриття стороні захисту матеріалів, які були використані експертом під час проведення дослідження, зокрема СD-дисків, а також з причин порушення слідчим збору вихідних даних для призначеного ним експертного дослідження.

Виходячи із законодавчих норм, потерпілий наділений правом безпосередньо надавати слідчому медичні документи на підтвердження фактів, які стосуються шкоди його здоров?ю, завданої злочином, а слідчий зобов?язаний прийняти ці документи для виконання завдань кримінального провадження та з?ясування всіх обставин, що згідно зі ст. 91 КПК належать до предмета доказування, у тому числі шляхом призначення судово-медичної експертизи за медичною карткою, отриманою від указаної сторони. У такому випадку разом із відповідною постановою слідчий скеровує до експертної установи медичну документацію, яка є об?єктом експертного дослідження. За інших обставин, тобто якщо потерпілій не згодній надати наявні в його розпорядженні необхідні документи, для отримання дозволу на тимчасовий доступ до них слідчий, застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження, звертається до суду за правилами глави 15 розділу ІІ КПК.

Такі вимог законодавства були дотримані під час досудового розслідування. Так, певну медичну документацію слідчий отримав шляхом реалізації ухвали слідчого судді про тимчасовий доступ від 24.12.2021, інші були йому добровільного надані ОСОБА_12 , про що зокрема останнім складена заява. Під час судового розгляду потерпілий ОСОБА_12 надав суду показання, що він передавав слідчому медичну документацію, зокрема й результати його обстежень, які були записані на електронні носії інформації. Слідчий, направляючи на виконання постанову ід 27.06.2022 про призначення судово-медичної експертизи, також додав до неї як медичну документацію, так і електронні носії інформації - CD диски. У висновках експерт вказує на те, що досліджував разом з лікарем-рентгенолоном рентгенограму першого пальця лівої кисті від 23.06.2021, рентгенограми черепа у двох проекціях від 23.06.2021 та рентгенограму ОГК від 23.06.2021. Згідно супроводжувального листа від 27.07.2022, після проведення дослідження експерт повернув слідчому медичну документацію, а також два CD диски.

Як пояснив слідчий ОСОБА_58 у судовому засіданні під час його допиту, він не визнавав певну медичну документацію речовими доказами та вона відповідно до вимог ст.100 КПК України після повернення з експертної установи разом із висновком була повернута ним ОСОБА_12 . Ним відбиралися відповідні заяви від ОСОБА_12 .

Вказані обставини дають суду підстави вважати, що висновок судово-медичного експерта №042-724-2022 відповідає вимогам ст.101-102 КПК України та підстав для визнання його недопустимими, як такого. що отриманий у порушення порядку, встановленого КПК України, про що клопотала сторона захисту, суд не вбачає.

Між тим суд вважає, що така кваліфікуюча ознака, яка інкримінується обвинуваченим згідно із обвинувальним актом, як опір іншим громадянам, які припиняли хуліганські дії, не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду та підлягає виключенню з доведеного судом обвинувачення.

Так дані дослідженого відеофайлу містять відомості, про те, що сторонні особи, які знаходилися поруч із учасниками конфлікту, намагалися зупинити як ОСОБА_19 так і ОСОБА_12 шляхом утримання їх один від одного. Між тим, відеозапис не містить даних, які б доводили, що ОСОБА_19 чинили опір, тобто вчиняли активні дії щодо таких громадян. Відео дає підстави дійти висновку, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ігнорували сторонніх осіб, та їх дій, спрямовані на припинення хуліганських дій. Свідки ОСОБА_34 та ОСОБА_35 , які безпосередньо були присутні на місті подій, також не повідомили суду обставин того, що вони припиняли хуліганський дії ОСОБА_19, а ті чинили їм у цьому опір.

Надаючи оцінку доводам, що надані стороною захисту з приводу заявленого клопотання про закриття провадження, суд виходив наступного.

Так положеннями кримінального процесуального закону, що закріплені у ст.219, 294-295 КПК України, законодавець визначив строки досудового розслідування, порядок їх обчислення та продовження.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і, серед іншого, закінчується направленням до суду обвинувального акта.

Аналогічні положення містяться у ч.2 ст.283 КПК України, де передбачено обов`язок прокурора у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру, здійснити одну з таких дій: закрити кримінальне провадження, звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Таким чином, згідно зі ст. 5, 110, 115, ч.1 ст.291 та ч.2 ст.283 КПК України, прокурор має право приймати процесуальні рішення у кримінальному провадженні виключно в межах процесуальних строків, зокрема, складати, затверджувати та направляти обвинувальний акт у кримінальному провадженні у межах строку досудового розслідування.

Згідно ч.1 ст.5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями КПК України, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Відповідно до ч.1 ст.219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Згідно підпункту 2 абзацу 3 частини 1 статті 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Таким чином, строк досудового розслідування становить два місяці з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину (якщо його не продовжено у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 КПК України), або до пред`явлення прокурором обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення у вигляді прийняття та процесуального оформлення обвинувального акту, проте в межах двомісячного строку досудового розслідування.

Відповідно до ч.5 ст. 219 КПК України строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 КПК України не включається у строки, передбачені цією статтею, крім дня прийняття відповідної постанови та дня повідомлення підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

За матеріалами, наданими сторонами, судом також встановлено наступне:

Відомості до ЄРДР за № 0001529 були внесені 24.06.2021 о 9 годині за ч.2 ст. 296 КК України.

24.06.2021 слідчим ОСОБА_59 складені письмові повідомлення про підозру про вчинення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України, а саме хуліганство вчинене групою осіб. Дане повідомлення направлено поштою за місцем проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_60 (а.с. 149-151, 165-167 т.1).

Письмове повідомлення про підозру згідно із вимог ч.1 ст. 178 КПК України вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений КПК для вручення повідомлень.

Порядок здійснення виклику в кримінальному провадженні, регламентований ст. 135 КПК України, та передбачає, що викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Повідомлення про підозру у даному провадженні, яке складено слідчим 24.06.2021 було направлено за адресою проживання ОСОБА_19, за місцем їх проживання: АДРЕСА_1 , тобто у спосіб, передбачений КПК України. Крім того, під час розгляду скарги на повідомлення про підозру, слідчим суддею було встановлено, що ОСОБА_5 повідомлення про підозру також направлено у менеджері Whats app , тобто він його отримав (а.с. 135, т.3).

Таким чином строк досудового розслідування у даному провадженні слід обраховувати з 25.06.2021.

Постановою слідчого від 30.06.2021 провадження зупинено у зв`язку з розшуком підозрюваних. Відповідно до постанови від 26.11.2021 провадження відновлено у зв`язку із тим, що місце знаходження ОСОБА_19 встановлене.

21 січня 2022 керівником Голосіївської окружної прокуратури винесена постанова, відповідно до якої строк досудового розслідування у даному провадженні продовжений до 3-х місяців.

22.01.2022 провадження зупинено в зв`язку з розшуком підозрюваних.

03.02.2022 провадження відновлено та прокурором винесено постанову про об`єднання матеріалів двох проваджень за ч.2 ст. 296 КК України та ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України. У той же день провадження зупинено.

28.04.2022 провадження відновлено, прокурор виніс постанову про виділення кримінального провадження щодо замаху на вбивство, присвоєнням № 0000797, та у той саме день провадження зупинено.

01.07.2022 провадження відновлено та у той саме день зупинено. 20.07.2022 провадження відновлено у зв`язку з тим, що встановлено місце знаходження підозрюваних.

21.07.2026 слідчим складено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри на ч.3 ст. 296 КПК України. 21.07.2022 дане повідомлення вручено ОСОБА_6 (а.с 145-149, т.3), та 25.072022 змінена підозра вручена ОСОБА_5 (такі дії відбувалися на участі захисника ОСОБА_61 , а.с. 147-152.) Доводи захисту, що відсутності даних про те, що повідомлення про підозру було вручено, доводиться відповідними розписками підозрюваних, а також даними з реєстру матеріалів досудового розслідування, які при співставлення є такими, що збігаються між собою відповідною нумерацією на сторінках. Крім того, сторона захисту під час вручення їх повідомлення про завершення досудового розслідування, а також під час проведення підготовчого судового засідання не вказувала на те, що ОСОБА_5 або ОСОБА_6 не отримували змінену підозру.

Стороні захисту 06.08.202 було повідомлено про завершення досудового розслідування, та наданий доступ до матеріалів, з яким вони сторона захисту ознайомлювалася у період з 06.08.2022 по 21.09.2022

22.09.2022 обвинувальний акт надійшов до суду.

Доводи захисника про те, що у слідчого були відсутні підстави для зупинення провадження та це робилося з метою штучного збільшення строку досудового розслідування, суд відхиляє.

Згідно ч. 1 ст. 280 КПК України досудове розслідування може бути зупинене після повідомлення особі про підозру у разі, якщо: 1) підозрюваний захворів на тяжку хворобу, яка перешкоджає його участі у кримінальному провадженні, за умови підтвердження цього відповідним медичним висновком; 2) оголошено в розшук підозрюваного; 2-1) слідчий суддя відмовив у задоволенні клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування; 3) наявна необхідність виконання процесуальних дій у межах міжнародного співробітництва; 4) наявні об`єктивні обставини, що унеможливлюють подальше проведення досудового розслідування в умовах воєнного стану; 5) уповноваженим органом прийнято рішення про передачу підозрюваного для обміну як військовополоненого та підозрюваним надано письмову згоду на проведення такого обміну. Рішення про зупинення досудового розслідування з цієї підстави оскарженню не підлягає.

Відповідно до ч. 2 вказаної статті до зупинення досудового розслідування слідчий, дізнавач зобов`язаний виконати всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе, а також всі дії для здійснення розшуку підозрюваного, якщо зупинити досудове розслідування необхідно у зв`язку з обставинами, передбаченими п.2 с.1 ст. 280 КПК України.

Частина 4 вказаної статті передбачає, що досудове розслідування зупиняється вмотивованою постановою прокурора або слідчого, дізнавача за погодженням з прокурором, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Копія постанови надсилається стороні захисту, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які мають право її оскаржити слідчому судді.

Порядок розшуку підозрюваного регламентований ст. 281 КП України, відповідно до якої якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного.

До оголошення підозрюваного в розшук слідчий, прокурор зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження.

Про оголошення розшуку виноситься окрема постанова, якщо досудове розслідування не зупиняється, або вказується в постанові про зупинення досудового розслідування, якщо таке рішення приймається, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

З матеріалів, доданих прокурором, зокрема рапорту о/у ВКП Голосіївського УП ГУНП у м. Києві встановлено, що за наслідками здійснення виїзду за адресою: АДРЕСА_1 , яке було вказано як місце проживання ОСОБА_62 та ОСОБА_6 не встановлені, крім того встановлено, що у будинку ніхто не проживає (236, т.1). Вказаний рапорт давав слідчому підстави дійти висновку про зупинення досудового розслідування у зв`язку із розшуком підозрюваних, про що були винесена відповідна постанова від 30.06.2021, оскільки їх місцезнаходження невідоме.

Подальші рішення слідчих про відновлення та зупинення проваджень приймалися відповідно до ст.282 КПК України, зокрема у зв`язку з потребою для проведення слідчих (розшукових) чи інших процесуальних дій, про що зазначалося у вищезазначених постановах.

Суд відхиляє доводи сторони захисту про те, що підозрюваний ОСОБА_5 07.07.2022 подав до Голосіївського УП ГУНП у м.Києві заяву про вчинення ОСОБА_12 злочину, а саме спричинення йому 23.06.2021 тілесних ушкоджень, а також звернувся до слідчого судді із скаргою на повідомлення про підозру, тому ці обставини свідчать про те, що він не ухилявся. Такі дії свідчать про те, що сторона захисту була обізнана про розпочате щодо ОСОБА_5 кримінальне провадження, про те обрала певний спосіб захисту прав підозрюваного. Лише сам факт звернення із заявою та скаргою ОСОБА_63 , не є беззаперечним доводом того, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 переховуються від слідчого, прокурора.

Також було встановлено, що орган досудового розслідування на чолі із процесуальним керівництвом, дотрималися передбачених ст. 280 та ст.281 КПК України вимог, щодо внесення відповідних відомостей до ЄРДР за наслідками прийняття постанов як про зупинення досудового розслідування, так і про його відновлення, що доводиться даними з ЄРДР, які отримала захисник у порядку тимчасового доступу, та які долучені до матеріалів справи (а.с. 6-88,т.3).

Сторона захисту під час досудового розслідування не зверталася до слідчого судді зі скаргами в порядку ч.1 ст. 303 КПК України на постанови про зупинення досудового розслідування. Доказів того, що сторона захисту не знала про прийняті постанови, у зв`язку з чим була позбавлена реалізації права на судовий контроль цих постанов, суду також не надано.

Крім того, суд звертає увагу, що 25.07.2022 адвокат ОСОБА_61 була допущена до участі у справі як захисник, тому могла у строк до 06.08.2022 ознайомитися із матеріалами провадження та реалізувати право на оскарження постанов слідчого в порядку судового контролю, якщо були підстави вважати, що ОСОБА_19 не переховувалися від слідчого. Клопотання захисника ОСОБА_11 про закриття кримінального провадження з підстав закінчення строків досудового розслідування, під час проведення підготовчого судового засідання було залишено без задоволення з підстав недоведеності вимог.

Таким чином, обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні був складений та затверджений, а також надійшов до суду в межах строку досудового розслідування.

На підставі викладеного, суд відхиляє доводи захисника про те, що у даному провадженні наявні підстави для закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст. 284 КПК України.

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, оцінивши кожний доказ, відповідно до вимог ч.1 ст. 94 КПК України, суд визнає винуватим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (кожного з них окремо) у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК УК України

Сумнівів у доведеності винуватості ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у суду відсутні.

При обранні покарання ОСОБА_5 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином й дані про його особу, згідно яких обвинувачений неодружений, не має на утримані неповнолітніх та/або непрацездатних осіб, є директором ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », раніше не судимий.

Обставин, що пом`якшують, та/або обтяжують покарання ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. 66,67 КК України, судом не встановлено.

Виходячи із загальних засад призначення та індивідуалізації покарання, зважаючи на відсутність як пом`якшуючої, так і обставин, що обтяжують покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції ч.2 ст. 296 КК України.

Згідно ч.1 ст.75 КК України суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене ст. 403, 405. 407, 408, 429 КК України вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене ч. 3 ст. 127 КК України, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Вчинений ОСОБА_5 злочин, не відносяться до тих, за якими особу не може бути звільнено від відбування покарання. Окрім того, суд вважає, що ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді обмеження волі.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого, зокрема те що він є директором підприємства, має постійне місце роботи, проживання, є особою, яка надавала допомогу особам, що постраждали від збройної агресії РФ, про що захисником наданий лист керівника Благодійного фонду « Хелп Фор Юкрейн », не судимий, а також відсутність тяжких наслідків від вчиненого ним злочину, його ставлення до вчиненого, а саме те, що він під час судового розгляду фактично не заперечував, що вчинив неправомірні дії, але не згодний з їх кваліфікацією, суд вважає, що наявні підстави для звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробовуванням, що на думку суду буде сприяти його прагненню до правослухняної поведінки, гарантуватиме невідворотність покарання.

Суд вважає таке покарання необхідним і достатнім для виправлення, перевиховання і попередження вчинення ОСОБА_5 нових злочинів

При обранні покарання ОСОБА_6 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, дані про його особу, згідно яких обвинувачений проживає у цивільному шлюбі, має на утримані малолітню особу - сина ОСОБА_64 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , здійснює підприємницьку діяльність як ФОП, раніше не судимий.

Обставин, що пом`якшують, та/або обтяжують покарання ОСОБА_6 відповідно до вимог ст. 66,67 КК України, судом не встановлено.

Виходячи із загальних засад призначення та індивідуалізації покарання, зважаючи на відсутність як пом`якшуючої, так і обставини яка обтяжує покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції ч.2 ст. 296 КК України.

Вчинений ОСОБА_6 злочин, не відносяться до тих, за якими особу не може бути звільнено від відбування покарання. Окрім того, суд вважає, що ОСОБА_6 слід призначити покарання у виді обмеження волі.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого, зокрема те що він є директором підприємства, має постійне місце роботи, проживання, є особою, яка надавала допомогу особам, що постраждали від збройної агресії РФ, про що захисником наданий лист керівника Благодійного фонду « Хелп Фор Юкрейн », не судимий, а також відсутність тяжких наслідків від вчиненого ним злочину, його ставлення до вчиненого, а саме те, що він під час судового розгляду фактично не заперечував, що вчинив неправомірні дії, але не згодний з їх кваліфікацією, суд вважає, що наявні підстави для звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробовуванням, що на думку суду буде сприяти його прагненню до правослухняної поведінки, гарантуватиме невідворотність покарання.

Суд вважає таке покарання необхідним і достатнім для виправлення, перевиховання і попередження вчинення ОСОБА_65 нових злочинів

Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України, а арешт майна обвинуваченого- скасуванню. Витрати на залучення експерта відповідно до вимог ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинувачених на користь держави.

Щодо цивільного позову ОСОБА_12 суд вважає його таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

15.06.2022 під час досудового розслідування потерпілий ОСОБА_66 пред`явив до підозрюваних цивільний позов (а.с. 17-20). В обґрунтування вимог вказав, що внаслідок неправомірний дій ОСОБА_5 та ОСОБА_6 йому були спричинені тілесні ушкодження, з приводу яких він лікувався, у зв`язку із чим поніс майнові витрати, зокрема на оплату візитів до лікарів травматолога, невролога, проведення обстежень на суму 6876 грн. У доведення вказаних обставин надав рахунки фактури, результати огляду лікарів.

Також вказав про те, що неправомірними діями ОСОБА_19 йому завдана моральна шкода, яка полягає у зміні його життєвого укладу, розладу сну, боязні пересуватися містом без супроводу інших осіб, підвищена дратівливість замкненість, погіршення зору. Розмір завданої шкоди обраховує у сумі 193124 грн.

Просив стягнути завдану йому майнову та моральну шкоду з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Згідно із п.1 ч. ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Зокрема збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно із ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ч. 1,2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Згідно із ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як було встановлено за наслідками судового розгляду, в наслідок хуліганський дій, які відбулися 23.06.2021, та вчинені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , потерпілому ОСОБА_12 спричинені легкі тілесні ушкодження, про що зазначено у висновку судово-медичного експерта №042-724-2022 від 27.07.2022, а саме: закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, 8 синців, подряпини та 3 садна. Дані медичної документації, про які вказано у висновку експерта, також доводять, що ОСОБА_12 з приводу отриманих травм та їх наслідків, проходив відповідне лікування.

Витратами, які були здійснені ОСОБА_12 та які документально підтверджені, суд визнає суми, що зазначені у рахунках-фактурах від 29.10.2021, 25.06.2021, 08.07.2021, 09.11.2021, 27.06.2021, 01.05.2022, які були додані до позовної заяви (24-29, 246 т.1), а саме оплату візитів до лікарів невролога, травматолога та проведення МРТ, всього на суму 6726 грн. З урахуванням викладеного позов ОСОБА_12 в цій частині підлягає задоволенню частково, а саме у розмірі 6726 грн. У задоволені інших вимог позову в цій частині суд відмовляє. Вважає, що позивачем не доведено, що інші витрати, вказані ним у позову є такими, що ОСОБА_12 зазнав у зв`язку з відновленням свого порушеного права.

Також суд вважає доведеним факт заподіяння потерпілому ОСОБА_12 внаслідок неправомірних дій обвинувачених моральної шкоди, яка полягає в негативних наслідках від отриманих ним травм, зокрема, такими наслідками суд визнає: больові відчуття, тривожні очікування щодо лікування, дискомфорт від отриманих травм, необхідності витрачання додаткового часу для вирішення питань, пов`язаних з відновленням здоров`я тощо.

При наведених вище обставинах суд визначає компенсацію завданої потерпілому моральної шкоди у розмірі 50 000грн. Таку суму відшкодування суд визначив враховуючи характер правопорушення, тяжкості отриманих ОСОБА_12 тілесних ступень, ступеню вини обвинувачених, характеру та тривалості моральних страждань потерпілого, про які було зазначено у позові й у судовому засіданні під час допиту. Вищезазначений розмір моральної шкоди, суд вважає таким, що відповідає вимогам розумності і справедливості.

Підстав для визначення моральної шкоди у розмірі, яка зазначена у позові, суд не вбачає.

Враховуючи, що обвинувачені вчиняли хуліганські дії групою осіб, то моральна та майнова шкода відповідно до ст.1190 ЦК України підлягає стягненню з них у солідарному порядку.

Керуючись ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, ст. 370, 371, ч.2 ст. 373, ст. ст. 374, 376 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (Два) роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки протягом іспитового строку періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 3 (Три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (Два) роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки протягом іспитового строку періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: флеш-накопичувач залишити на зберігання у матеріалах судового провадження (а.с. 142, т.1)

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15.07.2022 у справі № 752/18482/21 на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві власності належить ОСОБА_5 скасувати.

Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОПКК НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_12 ( ІНФОРМАЦІЯ_13 , РНОКПП НОМЕР_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_4 ,) майнову шкоду в розмірі 6726 (Шість тисяч сімсот двадцять шість) грн., а також моральну шкоду в розмірі 50000 (П`ятдесят тисяч)грн., всього в розмірі 56726 (П`ятдесят шість тисяч сімсот двадцять шість гривень) в солідарному порядку.

Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта № у розмірі 3006,50 грн.

Стягнути з ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОПКК НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь держави 3006,50 грн. процесуальні витрати

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом 30 днів з дня його оголошення.

Відповідно до частин 3 і 6 ст.376 КПК України роз`яснити учасникам кримінального провадження їх права на ознайомлення із журналом судового засідання і подання на нього письмових зауважень, а також вручення обвинуваченим копії вироку негайно після його оголошення.

Суддя ОСОБА_1