УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

адвоката ОСОБА_3 ,

заявника ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , поданої в інтересах ОСОБА_4 , на постанову старшого слідчого СВ ВРУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0001173 від 14.08.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на постанову старшого слідчого СВ ВРУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0001173.

Скарга мотивована тим, що під час досудового розслідування слідчим не було вжито всіх заходів для здійснення всебічного, повного та неупередженого розслідування кримінального провадження.

Враховуючи викладене, адвокат просив скасувати вищевказану постанову про закриття кримінального провадження.

Заявник ОСОБА_4 та адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримали.

Слідчий ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення скарги.

Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до висновку про задоволення скарги з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Крім того, на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч.1 ст. 94 КПК України, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

При дослідженні матеріалів кримінального провадження №0001173 встановлено, що 14.08.2025 близько 07 год 20 хв. водій ОСОБА_6 , 1958 р.н., керуючи автомобілем «Renault Scenic» державний номерний знак НОМЕР_1 рухаючись по вул. С. Зулінського в напрямку вул. Київська в районі зупинки громадського транспорту допустив зіткнення із автомобілем «Honda Civic» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 1976 р.н., який рухався в попутньому напрямку та виконував маневр лівого повороту на АЗС «МОТО».

Внаслідок ДТП ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження.

За результатами проведення слідчих дій та експертиз, слідчим ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, яким слідчий керувався під час винесення оскаржуваної постанови, кримінальне провадження закривається у разі, якщо в діянні встановлено відсутність складу кримінального правопорушення.

При цьому, виходячи зі змісту положень ч. 2 ст. 9 КПК України, слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні, окрім іншого, підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення), а також обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках,- на потерпілого.

Разом з тим, при дослідженні матеріалів кримінального провадження судом встановлено, що слідчим за період досудового розслідування не було проведено усіх необхідних дій для встановлення дійсних обставин справи, розгляд справи проведено поверхнево.

Зокрема, слідчим не враховано пояснень потерпілого ОСОБА_4 , водія ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_7 , з яких вбачається, що ОСОБА_4 стояв з ввімкненим лівим покажчиком повороту на своїй смузі руху та здійснював поворот пропустивши зустрічний транспорт. Відповідно до фотокопій наявних в матеріалах провадженнях, на даному відрізку дорога має по одній смузі для руху в кожному напрямку.

З пояснень ОСОБА_6 та наявних фототаблиць встановлено, що ОСОБА_6 побачив автомобіль ОСОБА_4 , який стояв з ввімкненим покажчиком повороту та вирішив не зменшуючи швидкості здійснити обгін транспортного засобу, таким чином останній, враховуючи дорожню розмітку, на момент зіткнення перебував на зустрічній смузі руху. Також досудовим розслідуванням не встановлено дійсної швидкості руху автомобіля «Renault Scenic».

За викладених обставин, слідчий суддя приходить до переконання, що до вирішення усіх вищевикладених питань та розбіжностей закриття провадження є передчасним.

Враховуючи вищевикладене, слідчим суддею встановлено, що при винесенні оскаржуваної постанови, слідчим в порушення вимог ч.2 ст. 9 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, не надано належної правової оцінки обставинам кримінального правопорушення, не досліджені усі обставини справи та прийнято рішення про закриття кримінального провадження за відсутності складу кримінального правопорушення, яке не ґрунтується на достатніх, належних та допустимих доказах.

ЄСПЛ неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа "Ассенов та інші проти Болгарії" (Assenov та Others v. Bulgaria). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справі "Танрікулу проти Туреччини" (Tanhkulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, п. 104 і подальші посилання, ECHR 1999-IV, "Ґюль проти Туреччини" (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

Виходячи з ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий суддя, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому у вказаному кримінальному провадженні на здійснення конкретних слідчих дій, адже останній є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування і не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України), однак, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, про неналежне та неповне дослідження обставин кримінального провадження.

Статтею 94 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно ч. 1 ст. 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляє ухвалу згідно з правилами цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи вищевказане, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова слідчого ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0001173 була винесена передчасно, а тому не може залишатися в силі та підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 303, 305, 306, 307, 309, 370, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову старшого слідчого СВ ВРУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0001173 від 14.08.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України скасувати.

Ухвалу суду та матеріали кримінального провадження №0001173 направити до СВ ВРУП ГУНП у Вінницькій області для виконання та організації проведення подальшого досудового розслідування.

Ухвала слідчого судді не підлягає апеляційному оскарженню.

Слідчий суддя