№ 1-кп/756/1717/25
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

провівши судове засідання у кримінальному провадженні № 0000966 від 10.04.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у селищі міського типу Димер Вишгородського району Київської області, громадянин України, здобув середню освіту, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

- вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 08.05.2023 за ч. 1 ст. 190 КК України до двох років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на два роки;

- вироком Дарницького районного суду міста Києва від 12.05.2025 за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України до трьох років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на два роки,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України та кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

УСТАНОВИВ:

В провадженні Оболонського районного суду міста Києва розглядається кримінальне провадження №0000966 від 10.04.2025 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України та кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Прокурор в судовому засіданні надав клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке підтримав в судовому засіданні.

Захисник ОСОБА_5 заперечила щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважає, що ризики, які зазначав прокурор - відсутні. Просила застосувати домашній арешт за місцем реєстрації ОСОБА_4 , а саме: АДРЕСА_1 .

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника, просив застосувати нічний домашній арешт, так як має намір працевлаштування у місті Києві.

Інших клопотань від учасників судового провадження не надійшло.

Суд, вислухавши думки учасників судового засідання, щодо продовження запобіжного заходу, суд, приходить до наступного висновку.

Під час судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинувачених. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує, що на час здійснення судового провадження існують ризики, передбачені п.п.1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Також відсутні стійкі соціальні зв`язки.

Так, ризик переховування обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення до восьми років позбавлення волі та усвідомлюючи міру покарання, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєне ним діяння. До затримання обвинувачений не мав роботи, що дає підстави вважати про наявність можливості реалізувати даний ризик.

Ризик того, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення є те, що він схильний до вчинення кримінальних правопорушень, а саме 08.05.2023 засуджений Шевченківським районним судом міста Києва за ч.1 ст.190 КК України до двох років обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком два роки та 12.05.2025 засуджений Дарницьким районним судом міста Києва за ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України до трьох років обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком два роки.

Також, суд встановив що ОСОБА_4 не має стійких соціальних зв`язків, а саме: не працює, не одружений, на утриманні не має неповнолітніх дітей, тому застосування більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту є недоцільним.

Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченими покладених на них обов`язків та не може бути завідомо непомірним для них.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами 3 або 4 ст. 183 цього Кодексу обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Для того, аби можна було вважати заставу такою, яку обвинувачений здатен внести та яка може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, суд повинен урахувати положення статей 177, 178 КПК України, а також раціонально співставити її розмір з доведеними у справі ризиками, даними про особу обвинуваченого, тяжкістю вчиненого злочину, як і матеріальним станом обвинуваченого.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави.

Ураховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, стадію судового провадження, строк застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, а також те, що вирішення питання застосування альтернативного запобіжного заходу в виді застави є правом суду, останній вважає можливим при постановленні ухвали про продовження запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою до обвинуваченого можливо продовжити також і розмір застави, яку обвинувачений має право у будь-який момент внести на спеціальний рахунок у порядку, визначеному КМУ, після чого може бути звільнений з-під варти та на нього можуть бути покладені обов`язки, передбачені в ст. 194 КПК України і будуть вважатися такими, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

На переконання суду, застава у 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок, встановлена для ОСОБА_4 здатна забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а саме з`являтися за першою вимогою до суду; не відлучатися із міста Києва без дозволу суду; повідомляти суд про необхідність зміну свого місця проживання або роботи; утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілим та його представником у даному кримінальному провадженні, здати на зберігання, за наявності, до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у разі їх наявності; докласти зусиль до пошуку роботи.

Враховуючи вище викладене, до спливу терміну тримання під вартою винести вирок суду у справі не можливо, обставини, що явилися підставою для взяття обвинуваченого під варту на даний час не змінилися, суд вважає недостатньо застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно останнього для запобігання ризикам передбаченим ст. 177 КПК України, та необхідним продовжити останньому дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 15 листопада 2025 року включно.

Керуючись ст.ст.177, 316, 370 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор», на 60 днів, тобто до 15 листопада 2025 року включно.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок, у разі внесення якої звільнити ОСОБА_4 з-під варти.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави звільнити обвинуваченого з-під варти та покласти на нього такі обов`язки:

1) з`являтися за першою вимогою до суду;

2) не відлучатися із міста Києва без дозволу суду;

3) повідомляти суд про необхідність зміну свого місця проживання або роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілим та його представником у даному кримінальному провадженні

5) здати на зберігання, за наявності, до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у разі їх наявності;

6) докласти зусиль до пошуку роботи.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, визначити строком два місяці з моменту внесення застави.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, він вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави та зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1