Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/4883/25
Провадження №: 1-кс/332/362/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2025 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: слідчого судді Заводського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність службових осібвідділення поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявою від 11.09.2025,-

встановила:

До Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність службових осібвідділення поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявою від 11.09.2025.

В скарзі посилається на те, що 11.09.2025 вона звернулась з письмовим повідомленням до відділення поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, з вимогою внести її повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення відносно ОСОБА_4 та інших осіб за ст. 384, ст. 366, ст. 255 КК України, до ЄРДР відповідно до вимог ч. 1 ст. 214 КПК України. Але на час складання цієї скарги в порушення вимог норм закону ч.1 ст.214 КПК України, її повідомлення до ЄРДР не внесене, що на її думку є неприпустимо і тягне за це відповідальність в частині недбалості до виконання службових обов`язків і перешкоджає у здійсненні правосуддя.

Просить зобов`язати відповідальних осіб СД відділення поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області відповідно до вимог ч. 1 ст. 214 КПК України внести до ЄРДР вищезазначене повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, та розпочати процесуальні дії за її клопотанням.

Заявниця ОСОБА_3 , яка про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд вищезазначеної скарги за її відсутності.

Представник ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, - слідчий СВ ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 , який про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд вищезазначеної скарги за його відсутності; в задоволенні вимог ОСОБА_3 просив відмовити за необґрунтованістю.

Відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги по суті, що визначено ч.3 ст.306 КПК України.

На підставі ч.4 ст.107 КПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не проводиться.

Дослідивши надану сторонами скарги інформацію та матеріали скарги, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Окремою формою судової діяльності відповідно до КПК є судовий контроль за додержанням законів органами досудового розслідування, який реалізує слідчий суддя. Зміст і характер судового контролю в межах кримінального процесу пов`язаний передусім із необхідністю забезпечення прав і свобод людини на стадії досудового розслідування.

За змістом п.18 ч. 1 ст.3 КПК України слідчий суддя наділений повноваженнями здійснювати судовий контроль лише у порядку, що регламентований чинним КПК.

У ч.1 ст.303 КПК України визначений вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні, серед іншого, може бути оскаржена бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення. Зміст цієї норми передбачає, що така скарга до слідчого судді може бути подана, зокрема, заявником.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відомості, які підлягають внесенню до ЄРДР та їх перелік, визначені ч.5 ст.214 КПК України.

Системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні, і вказана заява чи повідомлення повинні містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Отже, певне звернення особи можна розглядати саме як заяву чи повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, якщо воно містить реальні об`єктивні дані, які вказують на можливий факт вчинення певного діяння, яке має ознаки кримінального правопорушення. При цьому навіть якщо заявник прямо назве певне діяння злочином, то це не означатиме автоматично, що подія злочину насправді мала місце, оскільки заявник може помилятися в юридичній оцінці відповідних фактів.

Згідно із п.4 ч.5 ст.214 КПК України та Положенням про ЄРДР, порядком його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30.06.2020 №298, до Реєстру вносяться крім іншого, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про кримінальне правопорушення є наявність в них об`єктивних фактичних даних, які б дійсно свідчили про наявність фактів та обставин, які у своїй сукупності вказують на ознаки вчинення кримінального правопорушення.

Така позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30.09.2021 у справі № 556/450/18, в якій суд зазначив, що слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ними приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Такими вагомими обставинами є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак складу злочину та підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, тобто, за таких обставин, кримінальне провадження не може бути розпочато.

Зазначене також узгоджується із правовими позиціями, викладеними у постановах ККС Верховного суду від 16.05.2019 у справі № 761/20985/18 та від 30.09.2021 у справі № 556/450/18.

Така законодавча конструкція ч. 1 ст. 214 КПК України має на меті забезпечити виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, та його дієвості.

Саме тому слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. В разі ж відсутності таких даних, слідчий, прокурор з метою недопущення вказаних негативних наслідків не повинні вносити такі відомості до ЄРДР (Ухвали Вищого антикорупційного суду від 07.10.2022 у справі № 991/4166/22, провадження № 1-кс/991/4185/22 та від 13.10.2022 у справі № 991/4442/22, провадження № 1-кс/991/4459/22).

Разом з цим, у разі невнесення відомостей (бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР ) заявник має право оскаржити таку відмову до слідчого судді.

Так, відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

В своїй заяві-повідомленні від 11.09.2025, поданій до відділення поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, ОСОБА_3 просить внести до ЄРДР за ст.384, ст.366, ст.255 КК України відмості відносно мешканки АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 та інших осіб, «в порушення норм закону ст.384, ст.366, ст.255 КК України в шахрайський спосіб заволоділа майном завдала моральної і майнової шкоди понад один мільйон ОСОБА_6 .». Заявниця зазначає, що додаткові докази надасть безпосередньо у відкритому кримінальному провадженні за її клопотанням.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Такий висновок слугує гарантією кожній особі від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Як встановлено зі змісту повідомлення ОСОБА_3 про вчинення злочину, остання підозрює ОСОБА_7 та інших осіб у створенні, керівництві злочинною спільнотою або злочинною організацією, а також участь у ній (стаття 255 КК України); введенні в оману суду або іншого уповноваженого органу (стаття 384 КК України); службовому підробленні (стаття 366 КК України).

Доводи ОСОБА_3 в цій частині ґрунтуються на суб`єктивній оцінці та ставленні до зазначених у повідомленні про вчинення злочину обставин, та не містять конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування фактів, які б давали підстави для кваліфікації дій за вищезазначеними статтями Кримінального кодексу України.

Внесення до ЄРДР неконкретних тверджень (у тому числі припущень) заявника про вчинення кримінального правопорушення за відсутності будь-яких об`єктивних відомостей про обставини його вчинення призвело б до: розпорошення обмежених сил і засобів правоохоронної системи держави на перевірку значної кількості безпідставних та абстрактних повідомлень про кримінальні правопорушення, що в свою чергу не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь, що неминуче знизило б ефективність захисту особи, суспільства та держави від цих кримінальних правопорушень, ускладнило б охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, які зазнали шкоди від таких правопорушень; порушення права та законних інтересів осіб, згаданих в таких повідомленнях; використання інструментів ст. 214 КПК України не для ініціювання початку досудового розслідування щодо конкретного кримінального правопорушення, а для спрямування сил і засобів правоохоронних органів загалом на всю діяльність визначеного заявником підприємства, установи чи організації або окремої людини з метою вже самостійного виявлення слідчим, дізнавачем, прокурором обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (а це є вже іншим приводом для початку досудового розслідування за ст. 214 КПК України), а також унеможливлення застосування механізму притягнення заявників до кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення (ст. 383 КК України). Зазначене не відповідає завданням кримінального провадження, які визначені в ст. 2 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Будь-яких інших об`єктивних даних, які свідчать про ознаки кримінального правопорушення, повідомлення ОСОБА_3 від 06.08.2025 про вчинене кримінальне правопорушення не містить.

При цьому чинне кримінальне процесуальне законодавство, в тому числі і стаття 214 Кримінального процесуального кодексу України, не передбачає обов`язку слідчого чи прокурора вносити до Єдиного реєстру досудових розслідувань всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про ознаки кримінального правопорушення, передбаченого Кримінальним кодексом України.

Не передбачено такого обов`язку і Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (затверджене наказом Генеральної прокурора 30 червня 2020 року № 298).

Згідно з пунктом 1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами пунктів 4, 5 частини п`ятої статті 214 Кримінального процесуального кодексу України.

Аналіз наведених норм права вказує на необґрунтованість доводів заявника, що орган, який уповноважений вносити відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, зобов`язаний вносити виключно всі заяви про вчинення кримінального правопорушення без попередньої оцінки викладених в них відомостей.

Слідчий суддя, виходячи із принципу правової визначеності, який є складовою верховенства права, вважає, що не підлягають реєстрації заяви про вчинене кримінальне правопорушення, які містять посилання на обставини, що явно не відповідають дійсності, які носять вірогідний характер та засновані на припущеннях, або які не містять достатньої інформації щодо обставин вчиненого правопорушення, яка дозволяє конкретизувати об`єктивну сторону вчиненого правопорушення та встановити відповідну правову кваліфікацію.

При цьому, виходячи зі змісту статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач, прокурор.

Відповідно до положень статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Слідчою суддею встановлено, що скарга ОСОБА_3 аналогічного змісту, датована заявницею 05.02.2025, а саме на бездіяльність слідчого, прокурора, щодо невнесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, до ЄРДР про вчинений злочин відносно ОСОБА_4 та інших осіб за ст.ст. 384, 366, 255 КК України, вже була предметом розгляду слідчим суддею Заводського районного суду м.Запоріжжя та відповідно до ухвали від 12 лютого 2025 року (справа №332/726/25, провадження №1-кс/332/39/25) та слідчим суддею узадоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, прокурора, щодо невнесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, до ЄРДР було відмовлено з підстав, що скаржник ОСОБА_3 мала на меті додати до вже внесеного до ЄРДР за №0001053 від 31.05.2013 повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, уточнення щодо додаткової кваліфікації дій ОСОБА_4 та інших осіб за ст.ст. 384, 366, 255 КК України.

Ухвалою Запорізького апеляційного судувід 03 березня 2025 року у справі №332/726/25 апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, а ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12 лютого 2025 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, прокурора щодо невнесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР, залишено без змін.

Як зазначено в ухвалі Запорізького апеляційного судувід 03 березня 2025 року, ті обставини, які зазначені в повідомленні ОСОБА_3 про вчинення злочину від 5 лютого 2025 року (зареєстроване 6 лютого 2025 року) не вказують про нові факти, ніж ті, які вже є предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні за №0001053 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. Вказані відомості внесені до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 , яке наразі здійснюється відділенням поліції №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області. В своєму повідомленні про вчинення злочину від 05 лютого 2025 року (зареєстроване 06 лютого 2025 року) ОСОБА_3 не вказує про нові фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, а просить фактично додатково внести відомості ще за ст.ст. 384, 366, 255 КК України.

Таким чином, відомості за обставинами, аналогічними тим, що ОСОБА_3 вказала у свої заяві від 06 серпня 2025 року, раніше були внесені до ЄРДР за №0001053 від 31.05.2013.

На вищезазначену заяву слідчим СВ ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 , ОСОБА_3 надана відповідь, згідно з якою якю, кримінальне провадження за №0001053 від 31.05.2013, за ч.2 ст.190 КК України, закрито на підставі п.1 ч.1 ст.284 КК України.

Як вбачається з наданої слідчим СВ ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 постанови слідчого про закриття кримінальне провадження за №0001053 від 31.05.2013, за ч.2 ст.190 КК України, відомості за обставинами, аналогічними тим, що ОСОБА_3 вказала у свої заяві від 06 серпня 2025 року, раніше були внесені до ЄРДР за №0001053 від 31.05.2013 та за даними фактами вже було проведено досудове розслідування.

Разом із тим, слідча суддя враховує, що попередня кваліфікація кримінального правопорушення, відповідно до вимог п. 1 Розділу II Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого Наказом Генерального прокурора №298 від 30.06.2020, здійснюється органом досудового розслідування під час внесення до ЄРДР відповідних відомостей, на підставі аналізу обставин та фактів, викладених у заяві, при цьому, правова кваліфікація діяння може змінюватись в процесі здійснення досудового розслідування, за результатами збору та відповідної оцінки зібраних доказів.

В судовому засіданні було встановлено, що кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001053 від 31.05.2013, за попередньою правовою кваліфікацією за ч.2 ст.190 КК України, яке перебувало в провадженні відділення поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, закрито слідчим за відсутністю події кримінального правопорушення, в тому числі того, що передбачено ч. 2 ст. 190 КК України, на підставі п.1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

ОСОБА_3 оскаржила вищезазначене рішення слідчого, однак в задоволенні заяви про скасування постанови про закриття кримінальнго провадження ухвалою слідчого судді Заводсьвого районного суду від 19.09.2025 їй було відмовлено.

Вказане, у сукупності дає підстави вважати, що 11.09.2025 ОСОБА_3 повторно звернулась до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 384, ст. 366, ст. 255 КК України відносно ОСОБА_4 та інших осіб.

Підстав для повторного внесення одних і тих же відомостей до ЄРДР кримінальним процесуальним законодавством, зокрема ст. 214 КПК, не передбачено.

Враховуючи наведене вище, у задоволені скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 303, 304 ч.2 п.1, 309 КПК України, слідчий суддя,

постановила:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність службових осібвідділення поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявою від 11.09.2025, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1