ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/483/25
УХВАЛА

"13" січня 2026 р. селище Петриківка

Суддя Петриківського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000090 від 21.03.2025 стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактично проживає АДРЕСА_2 ; за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, за участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 і його захисника адвоката ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И В:

До Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0000090 від 21.03.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000090 від 21.03.2025 стосовно ОСОБА_3 , оскільки існують ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні підтримав подане клопотання.

ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що вакт правопорушення не заперечує, але в той час перебував в стані алкогольного сп`яніння. Після призову його за мобілізацією він потрапив в шпиталь. В кінці травня, після лікування поїхав додому в с. Новопідкряж, де і проживав до його затримання працівниками поліції.

Адвокат ОСОБА_5 просить застосувати відносно ОСОБА_3 цілодобовий арешт.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, приходить до наступного висновку.

В провадженні Петриківського районного суду Дніпропетровської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000090 від 21.03.2025 стосовно ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

Ухвалою суду від 17.11.2025 провадження зупинено, обвинуваченого оголошено у розшук.

Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 17.12.2025 надано дозвіл на затримання ОСОБА_3 з метою приводу до Петриківського районного суду Дніпропетровської області для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Судове провадження в кримінальному провадженні № 0000090 стосовно ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчинені злочину передбаченого ч.1 ст. 369 КК України, до його розшуку зупинено.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути арештований або утримуватися під вартою інакше як за мотивованим рішенням суду і лише на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити речі чи документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винною, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

В силу ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до положень п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;

Вирішуючи питання про наявність ризиків, для запобігання яких до ОСОБА_3 слід застосувати запобіжний захід суд враховує твердження сторони обвинувачення про існування ризику переховування від суду.

Беручи до уваги поведінку обвинуваченого, який знаючи про кримінальне провадження і його виклик до суду, в судове засідання умисно не прибув.

Враховуючи тяжкість можливого покарання за інкриміноване ОСОБА_3 правопорушення, суд приходить до висновку про наявність ризику, що він може переховуватися від органів досудового розслідування або суду в разі не застосування до неї відповідного запобіжного заходу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Виходячи із наведеного суд вважає недоведеним, що за наявності ризику можливого переховування обвинуваченого від суду, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою неможливо забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків та запобігти його подальшому переховуванню.

Суд звертає увагу, що лише тяжкість можливого покарання за правилами призначення запобіжного заходу та практикою Європейського суду з прав людини, сформована ним у рішеннях «Ідалов проти Росії», «Гарицький проти Польщі» та «Храїді проти Німеччини» не може слугувати підставою для застосування відносно особи виняткового запобіжного заходу, якими обмежуються основні та невід`ємні права людини та дане питання вирішується за результатами аналізу всіх встановлених обставин.

Вирішуючи питання про вид необхідного запобіжного заходу суд вважає недоцільним застосування особистого зобов`язання чи застави до ОСОБА_3 так як такі запобіжні заходи не спроможні запобігти встановленому судом ризику.

Отже суд вважає за можливе обрати відносно ОСОБА_3 запобіжних захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишення житла цілодобово, за виключенням відвідування закладів охорони здоров`я і необхідності прибуття в укриття, в разі оголошення повітряної тривоги на час воєнного стану.

Суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Водночас, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював і те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 183, 194, 392 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, тобто до 13 березня 2026 року.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , обов`язки:

1) прибувати до суду;

2) цілодобово не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням відвідування закладів охорони здоров`я і необхідності прибуття в укриття, в разі оголошення повітряної тривоги на час воєнного стану, без дозволу прокурора або суду.

ОСОБА_3 зобов`язаний невідкладно прибути до місця свого проживання чи перебування.

Для виконання дану ухвалу направити до ВП № 4 Дніпровського РУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1