Справа № 183/9594/23
№ 1-кп/183/936/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року Дніпропетровська обл.,

м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000003 від 02.01.2023 р. про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування клопотання зазначено, що спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Східного регіону здійснюється підтримання публічного обвинувачення у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 0000003 від 02.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що обіймаючи посаду начальника стройової частини кадрової служби штабу військової частини НОМЕР_1 , будучи службовою особою, маючи на меті заволодіти бюджетними коштами у вигляді грошового забезпечення військовослужбовців, в тому числі додатковими винагородами розробив злочинний план щодо їх привласнення. З цією метою останній вступив у змову зі своїм безпосереднім керівником начальником відділення персоналу штабу ОСОБА_6 , якому довів розроблену ним схему заволодіння бюджетними грошовими коштами. Суть схеми полягала у включенні до особового складу осіб, які не проходили військову службу з метою нарахування їм грошового забезпечення, додаткових винагород за безпосередню участь в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони під час перебування в районах ведення бойових дій з метою подальшого їх привласнення, на що ОСОБА_6 погодився.

В подальшому відповідно розробленого плану злочинних дій ОСОБА_5 отримав особисті дані та номери карткових рахунків громадян, які військову службу не проходили та для проходження до військової служби у ВЧ НОМЕР_1 не прибували. Діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 , зловживаючи своїм службовим становищем ОСОБА_5 надавав усні накази підлеглим щодо включення до електронних проектів наказів командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) вказаних осіб з метою заволодіння грошовим забезпеченням, додатковими винагородами за безпосередню участь в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони під час перебування в районах ведення бойових дій. В свою чергу ОСОБА_6 вносив дані осіб, які не проходили військову службу, до проектів додатку № 1 до наказів про виплати додаткових винагород за безпосередню участь в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони під час перебування в районах ведення бойових дій.

На підставі вищевказаних наказів фінансово-економічною службою ВЧ НОМЕР_1 нараховано та виплачено грошове забезпечення та додаткові винагороди особам, які фактично до ВЧ НОМЕР_1 для проходження військової служби не прибували.

Грошові кошти, які виплачені відповідно до вищевказаних наказів, перераховувались на підконтрольні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 банківські рахунки, тобто вказаними вище діями останні заволоділи чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

Внаслідок злочинних дій начальника стройової частини відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 та начальника відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 державі в особі військової частини НОМЕР_1 заподіяно шкоду на суму 3 542 167,27 грн., що становить 2855 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, та є особливо великим розміром.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, що кваліфікується за ч. 5 ст. 191 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене в особливо великих розмірах в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 01.03.2023, відносно підозрюваного ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Дніпровська установа виконання покарань № 4» строком до 29.03.2023 із визначенням підозрюваному застави у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 402600 грн. та в разі її внесення на підозрюваного на строк до 29.03.2023 покладено певні обов`язки.

Ухвалою Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.09.2025 року обвинуваченому ОСОБА_5 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, при цьому на підозрюваного покладено обов`язки:

-не залишати з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. місце свого проживання в пункті постійної дислокації військової частини НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_1 ;

-прибувати до прокурора та суду за першою вимогою;

-утримуватись від спілкування зі свідками по даному кримінальному провадженню;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвалою Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.11.2025 року обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у виді домашнього арешту до 10.01.26 р.

Станом на 04.02.26 р. запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосований.

Ризик незаконного впливу обвинуваченим на свідків не допитаних судом, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшився.

З урахуванням наявності зазначеного ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні особливо тяжкого злочину, вважав, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту або особистої поруки, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків, а також запобігти вищевказаним ризикам.

На цих підставах заявник клопотання просить застосувати щодо обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту на строк 60 днів з покладенням обов`язків не залишати з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. місце свого проживання, прибувати до прокурора та суду за першою вимогою, утримуватись від спілкування зі свідками по даному кримінальному провадженню, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити з підстав, викладених в ньому.

В судовому засіданні обвинувачений не погодився із заявленим клопотанням.

В судовому засіданні захисник не погодився із клопотанням. Пояснив, що ризики не доведені.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані до суду матеріали та докази в їх сукупності, слідчий суддя доходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання (ч. 4 ст. 194 КПК України).

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.191 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання прокурор в судовому засіданні пояснив, що мається ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може здійснити спробу незаконного впливу на свідків.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення.

Обґрунтовуючи наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо можливості ОСОБА_5 незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, суд звертає увагу на наступне.

Обвинувачений ОСОБА_5 обізнаний про адреси мешкання свідків, а тому, перебуваючи на волі, може вжити заходів щодо незаконного впливу на вказаних осіб.

У зв`язку з цим судом враховується реальне існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Разом з цим суд звертає увагу на те, що метою застосування запобіжного заходу, яка зазначена в ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

Протягом всього часу дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту обвинувачений свій процесуальний обов`язок з`являтися до суду виконував. Після закінчення запобіжного заходу обвинувачений також з`явився до суду. Вказане свідчить про належне виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, що дає суду підстави застосувати біль м`який запобіжний захід.

При цьому суду не надано доказів щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У зв`язку з цим суд вважає за можливе застосувати щодо обвинуваченого запобіжний захід у виді особистого зобовязання.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 197, 314-316, 331, 369, 372, 376, 392 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , такі обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

-утримуватись від спілкування зі свідками по даному кримінальному провадженню.

Вищевказані обов`язки покладені на обвинуваченого строком два місяці з моменту оголошення ухвали, тобто до 05 (включно) квітня 2026 рок

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1