Провадження № 1-кс/522/3658/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року місто Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , представників потерпілого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 та ОСОБА_9 розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_5 , подану в інтересах ОСОБА_10 , на повідомлення про підозру від 29.12.2023 року у кримінальному провадженні №0000741 від 25.05.2023 року,-

ВСТАНОВИВ:

03 червня 2025 року адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді зі скаргою, відповідно якої просив скасувати повідомлення про підозру від 29.12.2023 р. у кримінальному провадженні №0000741 від 25.05.2023 р. за ч. 3 ст. 190 КК України та ч. 3 ст. 358 КК України; зобов`язати слідчого, прокурора у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000741 від 25.05.2023 р. за ч. 3 ст. 190 КК України та ч. 3 ст. 358 КК України вчинити дії щодо виключення з ЄРДР відомостей про дату та час повідомлення про підозру від 29.12.2023 р. ОСОБА_10 .

В обґрунтування скарги, зазначено, що під час досудового розслідування не дотримано критерію обґрунтованості підозри. На думку скаржника, повідомлення про підозру не відповідає вимогам ст. 9 ч. 5, ч. 1 п. 3 ст. 276 КПК України.

Оскаржуване повідомлення про підозру не містить виклад обставин та обґрунтування, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в можливості причетності ОСОБА_10 до вчинення інкримінованих йому злочинів.

В судовому засіданні 01.12.2025 року прокурор ОСОБА_6 , заперечував щодо задоволення скарги адвоката ОСОБА_5 .

Представники потерпілого ОСОБА_7 адвокати ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтримали думку прокурора та просили відмовити у задоволенні скарги захисника ОСОБА_5 на повідомлення про підозру.

Вивчивши скаргу, заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин скарги по кримінальному провадженню, приходить до наступних висновків.

Щодо відповідності скарги вимогам КПК України

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п.10 ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, у тому числі, повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 26 КПК України однією з загальних засад кримінального провадження є диспозитивність, яка полягає у вільному використанні суб`єктами кримінального провадження своїх процесуальних прав в межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 КПК України, у випадках:

1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення;

2) обрання до особи одного з передбачених КПК запобіжних заходів;

3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Зміст письмового повідомлення про підозру має відповідати вимогам, передбаченим ч. 1 ст. 277 КПК України, зокрема містити наступні відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Так, дослідивши скаргу та долучені до неї матеріали, слідчим суддею встановлено, що повідомлення про підозру ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено 29.12.2023. Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення прокурором або слідчим, а у випадку неможливості такого вручення у спосіб, передбачений КПК для вручення повідомлення. Тобто, повідомлення про підозру може бути вручено дорослому члену сім?ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає. Факт вручення повідомлення про підозру батьку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджується відеозаписом та протоколом огляду речей та документів від 29.12.2023 року, долученими слідчим.

Слідчим в кримінальному провадженні було надано доручення на встановлення місцезнаходження ОСОБА_10 , та надійшов рапорт про те, що останній перебуває за межами території України. Цей факт підтверджується також відповіддю на запит від ДПСУ.

Враховуючи наведені обставини, слідчий суддя встановив, що у повідомленні про підозру немає відомостей, які б свідчили про порушення слідчим чи прокурором вимог закону, передбачених главою 22 КПК України, зокрема статтями 276 та 278 КПК України, щодо підстав повідомлення про підозру, порядку його вручення та дотримання процесуальних формальностей, пов`язаних із підписанням і врученням такого повідомлення. Разом із тим аналіз повідомлення про підозру ОСОБА_10 від 29 грудня 2023 року свідчить, що за своїм змістом і формою воно відповідає вимогам статті 277 КПК України.

Щодо достатності доказів для повідомлення ОСОБА_10 про підозру

Положення ч. 3 ст. 17, ч. 1 ст. 47, ч. 1 ст. 94, п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України дають підстави для висновку, що при оскарженні повідомлення про підозру слідчий суддя уповноважений перевіряти достатність доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Таку перевірку слідчий суддя здійснює виключно з метою судового контролю за дотриманням саме прав, свобод та інтересів особи у кримінальному провадженні.

Так, системний аналіз норм КПК України та практики Європейського Суду з прав людини свідчить про наявність в КПК України понять, які відповідають різним стандартам доказування (переконання) достатніх підстав (доказів), обґрунтованості підозри поза розумним сумнівом.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру передбачає дотримання стандарту наявності достатніх доказів.

Рівень обґрунтованості, доведеності підозри має корелювати зі ступенем обмеження прав і свобод підозрюваного, що випливають та/або можуть бути пов`язані із прийняттям відповідного процесуального рішення чи вчинення процесуальної дії. При цьому чим більшим є втручання у права, свободи і законні інтереси людини, тим більшою має бути «вага» і «якість» доказів, якими обґрунтовується її причетність до скоєння відповідного кримінального правопорушення. Отже стандарт доказування поступово зростає з перебігом ефективного розслідування, а втручання у права і свободи особи потребує більш глибокого обґрунтування, що повною мірою узгоджується із об`єктивним розширенням можливостей сторони обвинувачення в цьому напрямку.

Отже, застосування такого стандарту доказування і відповідно його перевірки слідчим суддею залежить від рівня обмеження прав, свобод та інтересів людини внаслідок повідомлення її про підозру та терміну здійснення ефективного розслідування.

У разі, коли повідомлення про підозру спричиняє лише виникнення обов`язків підозрюваного, які передбачені п. 1 та 3 ч. 7 ст. 42 КПК України, та не тягне для нього інших обмежень, наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення може досягати мінімального рівня відповідного стандарту доказування, необхідного для виправдання зазначеного вище втручання в права, свободи і законні інтереси людини.

Крім того, з моменту повідомлення особі про підозру, вона набуває статусу підозрюваного. Оскільки обсяг процесуальних прав підозрюваного, визначений ст. 42 КПК України, значно більший, ніж у особи, якій таке повідомлення ще не вручене, вона набуває можливостей активно себе захищати, відстоювати свою позицію в кримінальному провадженні. Отже з моментом повідомлення особі про підозру фактично пов`язується початок реалізації принципу змагальності в кримінальному процесі.

У зв`язку із чим, п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України закріплює обов`язок, а не право здійснити повідомлення про підозру, адже неповідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення при наявності достатніх доказів для цього тягне порушення таких загальних засад кримінального провадження, як забезпечення права на захист та змагальність сторін.

Ураховуючи, що стандарт достатніх доказів є нижчим ніж стандарт обґрунтованої підозри, для цілей повідомлення особі про підозру він передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і вони є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування до висунення обвинувачення або спростування такої підозри.

Слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Юридична оцінка діяння у межах висунутого обвинувачення належить до кола питань, що вирішуються судом під час ухвалення вироку (пункт другий частини першої статті 368 КПК). Відповідне судове рішення, як передбачено частиною другою статті 371 зазначеного Кодексу, ухвалюється в нарадчій кімнаті. До цього часу висловлювати власну позицію по суті справи, а також вчиняти будь-які дії, що є прямим або опосередкованим проявом такої позиції, суд не вправі, оскільки це може викликати обґрунтований сумнів у його неупередженості.

Слідчим суддею в ході судового розгляду було встановлено, що під час досудового розслідування здійснено ряд слідчих (розшукових) дій: допитано в якості потерпілого ОСОБА_7 , який вказав, що приймав участь в аукціоні на сайті АІІА, який проводився 11.01.2022 року, з метою придбати транспортний засіб Ford Edge, VIN: НОМЕР_1 , 2019 року випуску, в кузові чорного кольору.

Після цього, 12.01.2022 року, компанія ОСОБА_11 надала рахунок-фактуру (INVOCE №00009831) для здійснення оплати за транспортний засіб на ім`я ОСОБА_7 , який був направлений ОСОБА_7 за посередництвом ОСОБА_10 . 13.01.2022 ОСОБА_7 здійснено оплату по зазначеному INVOCE в відділені ПриватБанку, при цьому в Swift-платіж на суму 11000 доларів США зазначаються кінцевий отримувач, а саме компанія ZVIGER LLC, з зазначенням платежу «buying car USA, INVOCE №/01/2022, VIN 2FMPK3K90KBB36518, Ford Edge Titanium, 2019», тобто оплата по інвойсу №00009831 від 12/01/2022, за придбання транспортного засобу Ford Edge Titanium, 2019 року випуску, з VIN НОМЕР_1 . З моменту оплати грошових коштів продавцю, у ОСОБА_7 виникає майнове право на майно, а саме на транспортний засіб, тобто обумовлене право набуття в майбутньому права власності на рухоме майно (право під відкладальною умовою), яке виникає тоді, коли виконані певні, але не всі правові передумови, необхідні й достатні для набуття речового права. Так, виходячи з того, що ОСОБА_7 не передоручав нікому правомочність на розпорядження транспортним засобом, правом на майно незаконно заволоділи інші особи шляхом зловживання довірою.

Щодо обґрунтованості підозри

Регламентуючи можливість оскарження повідомлення про підозру в рамках судового контролю, КПК України не встановлює будь-яких правил або обмежень щодо предмету перевірки слідчим суддею повідомлення про підозру. Разом з тим, загальні засади кримінального провадження свідчать про те, що при вирішенні цього питання мають бути враховані: 1) підозра має ґрунтуватися на допустимих доказах; 2) обов`язок захисника забезпечувати з`ясування обставин, які спростовують підозру; 3) строк, після спливу якого дозволяється оскаржувати повідомлення про підозру; 4) вимоги щодо оцінки доказів слідчим суддею.

Згідно п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 17 КПК України підозра не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.

Положеннями ст. 47 КПК України встановлено, що захисник зобов`язаний використовувати засоби захисту, передбачені цим Кодексом та іншими законами України, з метою забезпечення дотримання прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, та з`ясування обставин, які спростовують підозру, пом`якшують чи виключають кримінальну відповідальність підозрюваного.

Слідчий суддя звертає увагу, на те, що нормами чинного КПК України не закріплено поняття обґрунтованості пред`явленої підозри, в зв`язку з чим, при вирішенні такого питання слід звертатися до практики ЄСПЛ, оскільки кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України).

Так, слідчий суддя зазначає, що стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, п. 175 рішення ЄСПЛ у справі Нечипорук і Йонкало проти України, п. 161 рішення ЄСПЛ у справі Selahattin Demirtaє v. Turkey, п. 88 рішення ЄСПЛ у справі Ilgar Mammadov v. Azerbaijan, п. 51 рішення ЄСПЛ у справі Erdagoz v. Turkey).

Аналіз змісту повідомлення про підозру ОСОБА_10 дає підстави вважати що висунута підозра містить виклад обставин та обґрунтування, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в можливій причетності (пов`язаності) даної особи з інкримінованим йому кримінальним правопорушенням.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Органом досудового розслідування в обґрунтування підозри було здійснено ряд процесуальних дій, що включають в себе:

- направлення запиту до Львівської митниці Державної митної служби, та встановлено, що 13.02.2023 транспортний засіб Ford Edge, Titanium, 2019 року випуску, в кузові чорного кольору, vin: НОМЕР_1 ввезли на територію України. Надали відповідні документи на розмитнення транспортного засобів до Львівської митниці Державної митної служби. Окрім того, 07.04.2023 року зазначений транспортний засіб зареєстровано на ім`я ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в ТСЦ 5145, м. Арциз, Одеської області, за державним номерним знаком НОМЕР_2 ;

- 05.06.2023 року оголошено в розшук транспортний засіб Ford Edge, Titanium, 2019 року випуску, в кузові чорного кольору, vin. НОМЕР_1 , з д.н.з. НОМЕР_2 ;

- 12.06.2023 допитано ОСОБА_13 та оглянуто його мобільний телефон, та встановлено шо ОСОБА_10 підтверджує оплату ОСОБА_7 за транспортний засіб Ford Edge, Titanium, 2019 року випуску, однак вказує що зазначений транспортний засіб неможливо доставити в Україну, після чого не відповідає па повідомлення;

- 12.06.2023 слідчим за погодженням з прокурором Приморської окружної прокуратури скеровано до суду клопотання про накладення арешту на транспортний засіб Ford Edge, Titanium, 2019 року випуску, в кузові чорного кольору, vin: НОМЕР_1 , з д.н.з. НОМЕР_2

- 22.06.2023 слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси накладено арешт на транспортний засіб Ford Edge, Titanium, 2019 року випуску, в кузові чорного кольору, vin: НОМЕР_1 , з д.н.з. НОМЕР_2 ;

- 24.08.2023 віднайдено транспортний засіб Ford Edge, Titanium. 2019 року випуску, в кузові чорного кольору, vin: НОМЕР_1 , з д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_14 та направлено на спец майданчик;

- 26.08.2023 допитано в якості свідка ОСОБА_14 , який вказав що 10.01.2023 йому написав ОСОБА_15 (який користується н.т. НОМЕР_3 ), запропонував придбати в нього автомобіль Ford Edge Titanium, 2019 року випуску, чорного кольору, VIN НОМЕР_1 за 11000 доларів США, в яку входила сума за сам автомобіль та його транспортування до України. В ході розмови, ОСОБА_16 повідомив, що власник транспортного засобу виїхав за кордон та йому вже не потрібна машина, та готовий його продати за 11000 доларів США, гроші ОСОБА_16 мав передати власнику автомобіля. Однак, під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 не відмовлявся від транспортного засобу, таким чином на думку органу досудового розслідування ОСОБА_10 ввів в оману ОСОБА_14 для заволодіння грошовими коштами за продаж неналежного йому майна. На виконання домовленостей ОСОБА_10 передав Фролову ймовірно підроблений Invoce № В-В36518 від 06.11.2022 та коносамент, для оформлення митних платежів, та передав за допомогою посередника транспортний засіб Ford Edge, Titanium, 2019 року випуску, в кузові чорного кольору, vin: НОМЕР_1 .

- Долучено до матеріалів кримінального провадження Invoce № В - В36518 від 06.11.2022.

Виходячи із наявних у слідчого судді матеріалів, якими обґрунтовується подана скарга, з огляду на висновки органу досудового розслідування щодо причетності підозрюваного ОСОБА_10 до вчинення кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються, не є явно необґрунтованими чи очевидно недопустимими, тому слідчий суддя дійшов висновку про доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри тією мірою, щоб виправдати застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Також, слідчий суддя звертає увагу, що на даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі наявних у слідчого судді матеріалів, вирішує питання доведеності існування обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінально-протиправних дій.

Розглянувши скаргу та дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурора та представників потерпілих, приходжу до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Положеннями ст. 307 КПК України передбачено рішення слідчого судді за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора під час досудового розслідування.

За результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора;

1-1) скасування повідомлення про підозру;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

Слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до ст.89 КПК України, визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя, не надаючи оцінку щодо допустимості чи не допустимості доказів, зібраних під час досудового розслідування кримінального провадження, приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню, оскільки обставини, викладені в у скарзі на повідомлення про підозру, не доведені у судовому засіданні.

В КПК України відсутній конкретний перелік підстав та критеріїв для скасування повідомлення про підозру. Однак з аналізу положень статей 276278 КПК України можна виділити три види підстав для скасування повідомлення про підозру: неналежний суб`єкт складення та вручення повідомлення про підозру; порушення процесуального порядку вручення повідомлення про підозру; необґрунтованість підозри.

Аналіз змісту повідомлення про підозру ОСОБА_10 дає підстави вважати що висунута підозра містить виклад обставин та обґрунтування, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в можливій причетності (пов`язаності) даної особи з інкримінованим йому кримінальним правопорушенням.

Під час розгляду скарги на повідомлення про підозру слідчий суддя не надає оцінку зібраним органом досудового розслідування доказам, так як це виходить за межі судового розгляду і це прерогатива суду під час судовогоро розгляду обвинувального акту.

Отже, на початковій стадії досудового розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Таким чином, доводи захисника про те, що повідомлення про підозру ґрунтується лише на показаннях свідків, потерпілого та на припущеннях, адже відсилки на відповідні докази відсутні, слідчий суддя до уваги не бере.

Виходячи із наявних у слідчого судді матеріалів, якими обґрунтовується подана скарга, з огляду на доводи учасників процесу, слідчий суддя приходить до переконання про існування в рамках даного кримінального провадження факту можливої причетності (пов`язаності) ОСОБА_10 до кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України.

Відтак, враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку про те, що скарга захисника ОСОБА_5 на повідомлення ОСОБА_10 про підозру задоволенню не підлягає.

Крім того судами I та II інстанції раніше вже розглядалась скарга, подана в інтересах ОСОБА_10 на повідомлення про підозру. Рішеннями від 21.03.2024 Приморського районного суду м. Одеси і від 15.05.2024 Одеського апеляційного суду у задоволенні вказаної скарги було відмовлено.

Керуючись ст. 303-307, 376 КПК України,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_5 , діючого в інтересах ОСОБА_10 , на повідомлення про підозру від 29.12.2023 року у кримінальному провадженні №0000741 від 25.05.2023 року відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали суду буде складено та проголошено 02.12.2025 о 16:00 годині в залі суду № 131.

Слідчий суддя: ОСОБА_1