Справа № 302/1043/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2025селище Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Міжгір`я Хустського району Закарпатської області кримінальне провадження № 0000142, відомості про яке були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 липня 2025 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с Голятин Міжгірського району, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

26 травня 2025 року, біля 08:00 години, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись перед входом до будинку АДРЕСА_1 , затіяв сварку із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканкою АДРЕСА_2 , в ході якої умисно, правою рукою штовхнув останню, в результаті чого ОСОБА_5 не втримала рівноваги та впала на гострі кути дерев`яних сходинок, які ведуть до вищевказаного будинку та з необережності вдарилася лівою ногою в області стегнової кістки. В результаті вищевказаного, ОСОБА_5 згідно з висновком судово-медичної експертизи №55-м від 18.07.2025 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого базального перелому шийки лівої стегнової кістки. Тілесне ушкодження у вигляді діагностованого клінічно та підтвердженого рентгенологічно травматичного закритого базального перелому шийки лівої стегнової кістки зі зміщенням могло бути спричинене в терміни, зазначені в обставинах справи, тобто 26.06.2025. Потерпіла ОСОБА_5 зазнала не менше одного удару у вказану ділянку тіла за описаним нижче механізмом. За ступенем тяжкості діагностоване у потерпілої ОСОБА_5 тілесне ушкодження у вигляді травматичного закритого базального перелому шийки лівої стегнової кістки зі зміщенням слід кваліфікувати, як середнього ступеня тяжкості тілесне ушкодження, що призвело до тривалого розладу здоров`я понад 21 день, згідно п. 2.2.2. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом №6 МОЗ України, від 17.01.1995. Тілесне ушкодження у вигляді діагностованого клінічно та підтвердженого рентгенологічно травматичного закритого базального перелому шийки лівої стегнової кістки зі зміщенням могло бути спричинене за ударним механізмом, зокрема, внаслідок удару лівою вертлюговою ділянкою об тупий твердий предмет з превалюючою травмуючою поверхнею при падінні, не виключено на сходах, як без надання тілу динамічного прискорення так і з наданням тілу прискорення через поштовх.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненому злочині визнав повністю.

Вирішуючи питання щодо обсягу дослідження доказів суд установив, що фактичні обставини справи повністю визнаються учасниками справи, відповідно до їх викладу в обвинувальному акті та не оспорюються ними. При цьому суд з`ясував чи правильно розуміють учасники зміст цих обставин та перевірив добровільність їх позицій.

Суд роз`яснив учасникам справи, що у випадку визнання ними обставин провадження, може бути визнано недоцільним дослідження доказів на підтвердження таких обставин, в такому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

На підставі частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, за згодою учасників справи, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які підтверджують подію кримінального правопорушення та вину ОСОБА_4 у його вчиненні, та які ніким не оспорюються.

Відповідно до частин третьої й четвертої статті 349 КПК України суд обмежив обсяг дослідження доказів допитом потерпілої ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням доказів, які характеризують його особу.

Потерпіла ОСОБА_5 надала суду показання, що 26 травня 2025 року, біля 08:00 години, ОСОБА_4 у стані алкогольного сп`яніння, перед входом до будинку АДРЕСА_1 , затіяв з нею сварку в ході якої правою рукою штовхнув останню, в результаті чого ОСОБА_5 впала на сходи, які ведуть до вказаного будинку, вдарилася лівою ногою в області стегнової кістки внаслідок чого отримала травму у виді перелому ноги.

Обвинувачений ОСОБА_4 надав суду показання, що повністю визнає свою вину у вчинених кримінального правопорушення відповідно до обставин, установлених під час досудового розслідування та відображених в обвинувальному акті. Окрім визнання своєї вини, повідомив, що щиро розкаюється й обіцяв суду не порушувати закон в майбутньому. Повідомив, що активно сприяв органам досудового розслідування. Просив суворо його не карати та повідомив про готовність понести призначене покарання.

Суд, розглядаючи кримінальне провадження в межах пред`явленого обвинувачення, належним чином проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, та кваліфікує його дії за ст. 128 КК України необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Виходячи з загальних засад призначення покарання, принципу його законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації, при призначенні покарання ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України класифікується як нетяжкий злочин, дані про особу винного, який судимостей не має, позитивно характеризується за місцем проживання, є особою похилого віку та пенсіонером за віком, на обліку психіатра, нарколога та фтизіатра не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

З досудової доповіді Хустського районного сектору філії ДУ "Центр пробації" в Закарпатській області щодо ОСОБА_4 вбачається, що ризик вчинення повторно кримінального правопорушення, як і ризик небезпеки обвинуваченого для суспільства чи окремих осіб оцінюється як середній, що, на думку органу пробації, свідчить про можливість виправлення його без ізоляції від суспільства.

Прокурор ОСОБА_3 висловив думку про необхідність призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк один рік та із застосування ст. 75 КК України просив звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням з установленням іспитового строку тривалістю 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Потерпіла ОСОБА_5 в заяві від 29.08.2025 просила суд залишила вибір покарання ОСОБА_4 на розсуд суду.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_4 вид і міру покарання у межах, установлених у санкції статті 128 Кримінального кодексу України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винуватого, який досяг пенсійного віку та є непрацездатним, фактичні обставини справи, наявність обставини, що пом`якшує покарання та обставини, яка обтяжує покарання, з врахуванням загальних засад призначення покарання, та враховуючи положення ч. 3 ст. 56, ч. 2 ст. 57 і ч. 3 ст. 61 КК України, відповідно до яких ОСОБА_4 не може бути призначено покарання у виді громадських робіт, виправних робіт чи обмеження волі, суд дійшов висновку про необхідність призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ст. 128 КК України у виді позбавлення волі на строк, наближений до мінімальної межі.

Водночас, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, обставини цієї справи в їх сукупності й посткримінальну поведінку ОСОБА_4 суд доходить висновку про можливість його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства й вважає за необхідне, на підставі статті 75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених частиною 1 статті 76 КК України.

Підстав для застосування положень статі 69 КК України суд не вбачає.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Судові витрати відсутні.

Речових доказів у справі немає.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Керуючись статтями 368, 369-371, 373-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 128 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання з випробовування з установленням іспитового строку тривалістю один рік, зобов`язавши засудженого ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання.

Вирок може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1