УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2025 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівне клопотання прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_3 про скасування арешту майна та передачу майна в дохід держави в кримінальному провадженні №0000872 від 22.05.2022 за ч. 2 ст. 194 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить скасувати арешт майна в кримінальному провадженні №0000872 від 22.05.2022, вказане майно передати в дохід держави, а саме для потреб Збройних Сил України.

В обґрунтування клопотання зазначає, що суд приймаючи рішення про закриття кримінального провадження №0000872 від 22.05.2022 за ч. 2 ст. 194 КК України, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, не вирішив питання щодо арешту на автомобіль, накладений в ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження. Обґрунтовуючи необхідність передачі автомобіля в дохід держави прокурор покликався на вимоги Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану», вказував, що на даний час не встановлено власника вказаного автомобіля.

В судовому засідання прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання з мотивів, викладених у ньому, просив задовольнити в повному обсязі.

Особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки не повідомила, клопотань про розгляд справи у її відсутності, чи про відкладення розгляду справи з причин, що унеможливлюють прибуття за викликом, не надіслала. ЇЇ неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення прокурора ОСОБА_3 , дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, суд дійшов наступних висновків.

Правовідносини щодо арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, регулюються главою 17 КПК. За змістом статей 173, 174 цього Кодексу під час досудового розслідування, судового розгляду питання про накладення арешту на майно вирішують слідчий суддя або суд відповідно.

Частини 3 та 4 ст. 174 КПК регулюють порядок вирішення питання про скасування арешту майна у двох випадках: судом - за наслідками розгляду кримінальної справи та прокурором - одночасно з винесенням ним постанови про закриття кримінального провадження.

Згідно ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема у випадку не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації.

Судом встановлено, що в ході досудового вказаного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 01.06.2022 накладено арешт на транспортний засіб марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , 2001 року випуску, номер кузова « НОМЕР_2 » та на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

Ухвалою Рівненського міського суду від 04.08.2025 кримінальне провадження №0000872 від 22.05.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, закрито на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. За змістом вказаної ухвали питання щодо скасування арешту накладеного на автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу не вирішувалось.

У зв`язку з тим, що кримінальне провадження закрито, арешт на автомобіль накладався з метою збереження речових доказів, враховуючи, що потреби у використанні як доказів вказаних речей немає, отже вказаний арешт належить скасувати.

Вирішуючи питання про передачу вказаного майна в дохід держави з метою подальшої передачі для потреб Збройних Сил України, суд керується наступним.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що відповідно до довіреності від 10.05.2022, зареєстрованої в реєстрі за №529, ОСОБА_4 уповноважив ОСОБА_5 придбати на його ім`я транспортний засіб будь-якої марки, ввезти авто із-за кордону, оформити митні декларації та самостійно перегнати транспортний засіб до місця проживання, розмитнити, пройти технічний огляд, застрахувати та поставити на облік.

Відповідно до листа Рівненської митниці від 13.03.2025, транспортний засіб марки «Volkswagen Passat», номер кузова « НОМЕР_2 », що зареєстрований у відповідних реєстраційних органах Республіка Польща (RO7278) в`їхав на митну територію України 17.05.2022 в зоні діяльності Волинської митниці під керуванням ОСОБА_5 . Вищезазначений транспортний засіб випущений у вільний обіг за митною декларацією від 19.05.2022 в зоні діяльності Рівненської митниці.

З копії письмових пояснень ОСОБА_6 вбачається, що на прохання ОСОБА_4 він доставив транспортний засіб «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , до сервісного центру для проведення технічного огляду. Зі слів ОСОБА_4 йому відомо, що вказаний автомобіль був придбаний в Польщі ОСОБА_5 за дорученням ОСОБА_4 .

З гідно протоколу огляду місця події від 21.05.202 автомобіль марки «Volkswagen Passat», номер кузова « НОМЕР_2 » та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, були вилучені у ОСОБА_6 .

Відповідно до висновку судової технічної експертизи документів №СЕ-19/118-22/4814-ДД від 21.06.2022 бланк досліджуваного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 на автомобіль марки «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 Республіки Польща, відповідає за розмірами сторін, способами друку та спеціальними елементами захисту встановленому зразку аналогічного бланка свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (без персональних даних), що перебуває в офіційному обігу на території Республіки Польща.

За таких обставин, судом встановлено, що автомобіль марки «Volkswagen Passat», номер кузова « НОМЕР_2 », за дорученням ОСОБА_4 придбаний за кордоном та випущений у вільний обіг на території України, відтак ОСОБА_4 є особою яка на належній правовій підставі володіє зазначеним майном.

З огляду на викладене, твердження прокурора про відсутність відомостей про власника вказаного автомобіля не узгоджуються з фактичними даними кримінального провадження.

Як визначено ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений своєї власності.

За приписами ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не слідує із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Гарантії захисту та порядок відновлення порушеного права на власність мають своє відображення у кримінальному процесуальному законодавстві України.

Згідно з ч. 1 ст. 16 КПК позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Окрім цього, згідно п.5 ч. 9 ст.100 КПК України передбачено, що гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2002 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та досі триває.

Згідно з вимогами ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Частиною 1 ст. 4 цього Закону визначено, що на територіях, на яких введено воєнний стан, для забезпечення дії Конституції та законів України, забезпечення разом із військовим командуванням запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, оборони, цивільного захисту, громадської безпеки і порядку, захисту критичної інфраструктури, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян можуть утворюватися тимчасові державні органи - військові адміністрації.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 8 вказаного Закону в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, заходи правового режиму воєнного стану, у тому числі примусово відчужувати майно, що перебуває у приватній або комунальній власності, вилучати майно державних підприємств, державних господарських об`єднань для потреб держави в умовах правового режиму воєнного стану в установленому законом порядку та видавати про це відповідні документи встановленого зразка.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» примусове відчуження майна - позбавлення власника права власності на індивідуально визначене майно, що перебуває у приватній або комунальній власності та переходить у власність держави для потреб держави в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану.

Вилученням майна є позбавлення державних підприємств, державних некомерційних товариств, державних господарських об`єднань, інших суб`єктів господарювання державного сектору економіки права господарського відання, права оперативного управління індивідуально визначеним державним майном або права узуфрукта індивідуально визначеного державного майна з метою його передачі для потреб держави в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану (п. 2 ч. 1 ст. 1 цього Закону).

За змістом ст. 4 цього Закону, примусове відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану здійснюється за рішенням військового командування, погодженим відповідно з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною, районною, Київською чи Севастопольською міською державною адміністрацією або виконавчим органом відповідної місцевої ради, крім визначених випадків.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

З наведеного слідує, що суд не наділений повноваженнями вирішувати питання про вилучення чи передання майна в умовах правового режиму воєнного стану.

За таких обставин, враховуючи, що суд не наділений повноваженнями вирішувати питання про вилучення чи передання майна в умовах правового режиму воєнного стану, вимога про передачу транспортного засобу в дохід держави для потреб Збройних Сил України задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 170, 174, 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_3 про скасування арешту майна та передачу майна в дохід держави в кримінальному провадженні №0000872 від 22.05.2022 за ч. 2 ст. 194 КК України задовольнити частково.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 01.06.2022 на транспортний засіб марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , 2001 року випуску, номер кузова « НОМЕР_2 » та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_7