У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на рішення дізнавача Солом`янського УП ГУНП у місті Києві про відмову у визнанні потерпілим, в порядку ст.303 КПК України, -

В С Т А Н О В И В :

20.11.2025 адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою, за змістом якої просить скасувати постанову начальника ВД Солом`янського УП ГУНП у м. Києві від 11.11.2025 року у кримінальному провадженні № 0000812 від 26.09.2025 року, якою відмовлено у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у даному кримінальному провадженні. Зобов`язати дізнавача Солом`янського УП ГУНП у м. Києві визнати ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000812 від 26.09.2025 року; вручити ОСОБА_4 пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

На обґрунтування скарги зазначено,що в провадженні Солом`янського УП ГУНП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження 0000812 від 26.09.2025 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 182 КК України на підставі заяви ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення, реєстраційний номер № Р34161 від 13.08.2025, ЄО 78329.

13.10.2025 до ВД Солом`янського УП ГУНП у м. Києві надійшла заява від ОСОБА_4 , яка зареєстрована за вх. Р-43122 від 13.10.202 про визнання потерпілим в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР 0000812 від 26.09.2025 року.

11.11.2025 року засобами електронної комунікації на електронну адресу ОСОБА_4 було отримано лист начальника ВД Солом`янського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні 0000812 від 26.09.2025 року.

На підставі наведеного, враховуючи протиправність бездіяльності дізнавача відділу поліції щодо невизнання ОСОБА_4 потерпілим, ненадання дізнавачем належної правової оцінки його заяві як потерпілої від вчиненого кримінального правопорушення особі, із посиланням на норми ст.55, 303 КПК України, заявник просить задовольнити скаргу у визначений ним спосіб.

Адвокат у судовому засіданні скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Дізнавач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання у судове засідання не з`явився.

Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги (ч.3 ст.306 КПК України).

Розглянувши скаргу, дослідивши наявні письмові докази, слідчий суддя дійшла висновку про часткову обґрунтованість скарги та наявність у зв`язку із цим підстав для її часткового задоволення,зважаючи на наступне.

Відповідно до ст.24-26 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила. Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

За змістом ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

За приписами ст. 110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду (ч.1). Рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне (ч.3). Зміст постанови слідчого врегульований ч.5 ст.110 КПК України. Зокрема, у мотивувальній частині зазначаються зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; а у резолютивній - зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови. Разом з цим, згідно з ч.6 ст.110 КПК України постанова слідчого, дізнавача, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення.

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Слідчий суддя зауважує, що за змістом ч. 1 ст. 304, ч. 1 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені ч.1 ст.303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду. Таким чином, наведені вимоги щодо строку звернення до слідчого судді та підсудності скарги заявником дотримані.

За нормою ч. 2 ст. 305 КПК України слідчий, дізнавач чи прокурор можуть самостійно скасувати рішення, передбачені, зокрема, п. 1 ч. 1 ст. 303 цього Кодексу, припинити дію чи бездіяльність, які оскаржуються, що тягне за собою закриття провадження за скаргою. Відповідних підстав слідчим суддею не увстановлено.

За приписами ч.1,2 ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути, зокрема, про зобов`язання вчинити певну дію.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні Солом`янського УП ГУНП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження 0000812 від 26.09.2025 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 182 КК України на підставі заяви ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення, реєстраційний номер № Р34161 від 13.08.2025, ЄО 78329.

13.10.2025 до ВД Солом`янського УП ГУНП у м. Києві надійшла заява від ОСОБА_4 , яка зареєстрована за вх. Р-43122 від 13.10.202 про визнання потерпілим в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР 0000812 від 26.09.2025 року.

11.11.2025 року засобами електронної комунікації на електронну адресу ОСОБА_4 було отримано відповідь у формі листа начальника ВД Солом`янського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні 0000812 від 26.09.2025 року.

Разом з цим, вказане повідомлення не є постановою та порушує за змістом та формою норму ч. 5 ст. 110 КПК України, не містить ані мотивувальної, ані резолютивної частини та їх обов`язкових складових.

На переконання слідчого судді, у такий спосіб уповноважена особа відділу поліції обмежила ОСОБА_4 у здійсненні своїх прав.

Таким чином, як встановлено під час розгляду скарги, факт звернення заявника із заявою в порядку ст.55 КПК України підтверджений, проте її розгляд в належний спосіб не забезпечений.

Слід також наголосити, що положеннями ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. В офіційному тлумаченні ч.2 ст.55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України, від 14.12.2011 №19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

За приписами ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав (ч. 1).

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй (ч.2).

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до жодного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Тому, враховуючи завдання кримінального провадження, встановлені обставини, компетенцію слідчого судді в межах розгляду справ даної категорії, необхідність забезпечення конституційного права заявника на оскарження в суді бездіяльності органів державної влади, за результатами розгляду скарги встановлено підстави для її часткового задоволення у спосіб зобов`язання уповноважених осіб ВД Солом`янського УП ГУНП у м. Києві у кримінальному провадженні, які входять до складу дізнавачів з розслідування кримінального провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000812 від 26.09.2025 розглянути заяву ОСОБА_4 від 13.10.2025 про визнання його потерпілим у вказаному кримінальному провадженні у строк, передбачений ст.220 КПК України.

В іншій частині у задоволенні скарги слід відмовити, враховуючи зміст ч.2 ст.307 КПК України, яка врегульовує перелік рішень, можливих для прийняття слідчим суддею за результатами розгляду скарги в порядку ст.303 КПК України.

Крім того, слідчий суддя наголошує, що рішення про визнання або невизнання ОСОБА_4 потерпілим на даному етапі є дискрецією слідчого за приписами ч.5 ст.40 КПК України, що входить до групи слідчих з розслідування даного кримінального провадження, відповідно, суд не може впливати на його прийняття.

Задоволення скарги у визначений слідчим суддею спосіб є достатнім для захисту прав та інтересів особи, яка звернулась зі скаргою.

Слід наголосити, що згідно з ч. 15 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Тобто, в разі задоволення заяви винесення окремої постанови чинний КПК України не вимагає. Так, потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Вказаною нормою наголошено, що потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства. Проте, вказана обставина підлягає перевірці під час здійснення досудового розслідування, на чому наголошує слідчий суддя.

Крім того, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді (ч. 5 ст. 55 КПК України).

При цьому, на переконання слідчого судді, очевидність та достатність таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному окремому випадку, виходячи з обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на прийняття відповідного рішення.

Разом з тим, у разі встановлення факту неможливості визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення особа, яка приймає відповідне процесуальне рішення у будь-якому випадку має сформулювати свої висновки у такий спосіб, що б вони кореспондували нормам ч. 5 ст. 55 КПК України, оскільки таке процесуальне рішення є фактично кінцевим для особи у кримінальному провадженні, відповідно, має бути вмотивованим та зрозумілим, тобто відповідати критеріям законності, обґрунтованості і вмотивованості.

Відповідно до положень глави 19 КПК України, усі питання, пов`язані із здійсненням кримінального провадження, вирішує слідчий в провадженні якого таке знаходиться та/або процесуальний прокурор.

Згідно з ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Таким чином, на підставі викладеного вище, скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 2, 9, 24-26, 40, 55, 107, 110, 216-218, 220, 303-304, 306-307, 309-310, 369-372, 392 КПК України, слідча суддя,-

У Х В А Л И В:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на рішення дізнавача Солом`янського УП ГУНП у місті Києві про відмову у визнанні потерпілим, в порядку ст.303 КПК України - задовольнити частково.

Зобов`язати уповноважених осіб ВД Солом`янського УП ГУНП у м. Києві у кримінальному провадженні, які входять до складу групи дізнавачів з розслідування кримінального провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000812 від 26.09.2025, розглянути заяву ОСОБА_4 від 10.10.2025 про визнання його потерпілим у вказаному кримінальному провадженні у строк, передбачений ст.220 КПК України, та винести вмотивовану постанову.

В іншій частині у задоволенні скарги відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1