Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/5464/25
Провадження №: 1-кп/332/685/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2025 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Заводського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження 0004636 від 05.06.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сокиричі, Ківерцівського району, Волинської області, громадянина України,не одруженого, дітей не має, який має середню освіту, перебував на посаді командира міномета мінометного взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , військовослужбовця за мобілізацією, у військовому званні «солдат», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5, ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 261 від 05.09.2023 солдата ОСОБА_5 призначено на посаду командира міномета мінометного взводу роти вогневої підтримки. З цієї дати солдат ОСОБА_5 справу та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №328 від 19.12.2023 солдат ОСОБА_5 вважається таким, що прибув в оперативне підпорядкування командира військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до Указу Президента України ОСОБА_6 від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому, відповідними Указами Президента України ОСОБА_6 , правовий режим воєнного стану в Україні продовжувався та діє до теперішнього часу.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, солдат ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Разом з цим, солдат ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

Так, 19.04.2024 солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, самовільно залишив місце служби - місце розташування підрозділів військової частини НОМЕР_2 , розташоване поблизу АДРЕСА_2 , після чого, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця служби та військової частини не вживав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами місця служби до 17.10.2024, до моменту доставки його працівниками ВСП до ТУ ДБР у м. Мелітополі.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_5 свою провину у пред`явленому обвинувачені визнав, та при цьому пояснив, що він пішов на військову службу за мобілізацією. Спочатку був у Роботіно, потім з січня 2024 у Темирівці Запорізької області. Він погано себе почував, у нього астма та є проблеми зі спиною. Він повідомляв про поганий стан здоров`я, але командування не реагувало. Він пішов у СЗЧ. Поїхав додому за місцем свого проживання. Приїхав лікуватись, але до лікарів за станом здоров`я не звертався.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом ухвалено обмежитись допитом обвинуваченого, та дослідженням доказів які характеризують особу обвинуваченого.

За таких обставин суд вважає доведеним пред`явлене обвинувачення та кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 5, ст. 407 КК України за ознаками самовільне залишення місця служби військовослужбовцем тривалістю понад три доби в чинене в умовах воєнного стану.

При призначенні обвинуваченому покарання в силу ст.ст. 65-67 КК України суд враховує:

ступінь тяжкості вчиненого злочину, є тяжким злочином;

дані про особу обвинуваченого, який раніше був не засуджений, позитивно характеризується за місцем військової служби на обліках у лікарів нарколога та психіатра, має постійне місце проживання;

обставин, що пом`якшують покарання не встановлено;

обставин , що обтяжують покарання судом не встановлено .

Виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, як необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою .

Керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, та призначити покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання з 25.09.2025.

Зарахувати до строку відбування покарання, строк перебування обвинуваченого під вартою з 25.09.2025 з розрахунку один день перебування під вартою за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, обвинуваченим, що знаходиться під вартою в той же строк, з моменту отримання копії вироку .

Копія вироку негайно вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1