Справа № 569/6850/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2025 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду клопотання старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, у рамках кримінального провадження № 0000467 від 17.03.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, звернувся до суду із клопотанням, погодженим прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_4 у якому просить накласти арешт на майно, що перебуває у власності ОСОБА_5 , а саме квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

В обґрунтування клопотання зазначає, що 14.05.2015 між ОСОБА_6 та ТОВ "Статус-груп", в особі її директора ОСОБА_7 , укладено договір №2 купівлі-продажу майнових прав однокімнатної квартири за АДРЕСА_2 вартістю 160 651 грн. 70 коп., які ОСОБА_6 перерахувала на рахунок ТОВ «Статус-груп». Відповідно до умов договору ТОВ "Статус-груп" взяло на себе зобов`язання із будівництва житлового будинку за вищевказаною адресою з подальшою передачею у власність ОСОБА_6 , квартири АДРЕСА_3 , в строк до 4 квартал 2015 року. Однак по закінченню вищезгаданого строку ТОВ "Статус-груп" не завершило процедуру введення будинку в експлуатацію, та не передало ОСОБА_6 у власність квартиру АДРЕСА_3 .

Крім цього встановлено, що 18.04.2019 ОСОБА_8 зареєстрував за собою право власності за квартирою АДРЕСА_1 до моменту прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.

За вказаним фактом 15.09.2021 до Міністерства юстиції України скеровано лист (вих. № 18291/116/6/200-21) про проведення перевірки дій державного реєстратора Сапожинської сільської ради Корецького району Рівненської області ОСОБА_9 , на предмет дотримання вимог чинного законодавства під час проведення державної реєстрації права власності на об`єкт нерухоме майно, що за адресою АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

За результатами проведення камеральної перевірки державного реєстратора Сапожинської сільської ади Корецького району Рівненської області ОСОБА_9 встановлено, що при перевірці відомостей Державного реєстру прав встановлено, що на момент прийняття рішення про державну реєстрацію прав від 22.04.2019 № 46577186 та реєстрації права власності на Квартиру Заявником не подано, а державним реєстратором ОСОБА_10 не витребувано такі документи, а саме:

- документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об?єкта;

- документ, що підтверджує присвоєння об?єкту нерухомого майна адреси;

- документ, що підтверджує набуття у власність особою закріпленого за особою об?єкта інвестування, передбачений законодавством (інвестиційний договір, договір про пайову участь, договір купівлі-продажу майнових прав тощо).

При цьому особою, яка залучала кошти фізичних та юридичних осіб для будівництва об?єкта нерухомого майна, не долучено до Державного реєстру прав документи, передбачені пунктом 77 Порядку № 1127 (документ, що підтверджує присвоєння об?єкту нерухомого майна адреси та відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об?єкта), а відтак подання документів зазначених вище є обов?язковою умовою для державної реєстрації.

Таким чином, в ході досудового розслідування встановлено, що державна реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_8 була здійснена з істотними порушеннями вимог законодавства, без подання передбачених документів та за відсутності введення будинку в експлуатацію. За таких умов існують обґрунтовані підстави вважати, що право власності на зазначене майно набуте незаконно, що створює ризики його подальшого відчуження та унеможливлює відновлення прав первинного інвестора ОСОБА_6 .

Покликаючись на вищевикладене, , з метою забезпечення збереження об`єкта нерухомості як речового доказу та недопущення його незаконного відчуження, слідчий вказує на необхідність у накладенні арешту на вказане майно, з метою збереження речового доказу.

Покликаючись на вищевикладене, слідчий вказує на необхідність накладення арешту на вказаний об`єкт нерухомості, з метою забезпечення кримінального провадження, збереження речових доказів та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), враховуючи сукупність наявних підстав вважати, що зазначене майно відповідає критеріям, встановленим ст. 98 КПК України.

З урахуванням неявки та заяви слідчого, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Згідно ч. 2 ст. 172 КПК України з метою забезпечення арешту майна клопотання слідчого розглядається без повідомлення власника майна.

Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 8 глави 2.6. «Арешт майна» Узагальнення вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження арешт може бути накладено на: нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права; майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Судом встановлено, що Рівненським РУП ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000467 від 17.03.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що державна реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_8 була здійснена з істотними порушеннями вимог законодавства, без подання передбачених документів та за відсутності введення будинку в експлуатацію. За таких умов існують обґрунтовані підстави вважати, що право власності на зазначене майно набуте незаконно, що створює ризики його подальшого відчуження та унеможливлює відновлення прав первинного інвестора ОСОБА_6 .

Постановою слідчого вказаний об`єкт нерухомості у даному кримінальному провадженні визнано речовим доказом.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Абзацом 2 ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено, що не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Таким чином, квартира АДРЕСА_1 , являється матеріальним об`єктом, знаряддям вчинення кримінального правопорушення та відповідає вимогам речових доказів, передбачених статтею 98 КПК України.

Враховуючи викладене, з урахуванням ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого, з метою збереження речових доказів та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Керуючись ст. 170, 171,175 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання задоволити.

Накласти арешт на нерухоме майно, що перебуває у власності ОСОБА_5 , а саме квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), із забороною ОСОБА_5 та іншим особам розпорядження та відчуження вказаного майна будь-яким чином.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути скасована судом, що накладав арешт.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя