Справа №:493/2194/19
Номер провадження: 1-кп/521/252/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд м. Одеси в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарях ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

при судовому розгляді кримінального провадження №493/2194/19 щодо:

ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Балті, Одеської області, громадянина України, не працюючого, без місця реєстрації, до затримання проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 28.10.1977 Львівським обласним судом за ч. 2 ст. 142 КК України на строк 10 років позбавлення волі;

- 18.01.1985 Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч. 2 ст. 183-3 КК України на строк 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 43 КК України приєднано частково 2 роки 6 місяців, і остаточно визначено покарання у вигляді позбавлення полі строком на 5 років 6 місяців;

- 10.09.1985 Вольнянським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 206, ст. 43 КК України на строк 9 років позбавлення волі;

- 15.07.1986 Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 106, ст. 43 КК України строком 1 рік позбавлення волі, приєднано 8 років 2 місяці невідбутної частини покарання;

- 05.08.1996 Балтським районним судом Одеської області за ст.ст. 94, ч. 3 ст. 140, ст. 42 КК України на строк 14 років позбавлення волі;

- 23.12.1997 Приморським районим судом м. Одеси за ч. 1 ст. 101, ст. 43 КК України на строк 15 років позбавлення волі;

- 05.06.2013 Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 263, ч. 2 ст. 186 КК України на строк 4 роки 6 місяців позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 9, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

20.01.1996, знаходячись на станції Мартук Актюбинської області Республіки Казахстан, ОСОБА_10 познайомився із неповнолітнім ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який під час спілкування запропонував ОСОБА_10 тимчасово пожити в будинку його сестри ОСОБА_12 в с. Каратаусай Мартукського району Актюбинської області Республіки Казахстан, на що останній погодився.

Цієї ж дати ОСОБА_11 разом із ОСОБА_10 на попутному автомобілі марки «Москвич 412», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », під керуванням ОСОБА_13 поїхали до с. Каратаусай Маркутського району Актюбинської області, Республіки Казахстан.

Приблизно о 22 годині 00 хвилин вони прибули до будинку ОСОБА_12 , яка у свою чергу, не заперечувала проти тимчасового гостювання у них ОСОБА_10 .

Надалі, у ніч з 20.01.1996 на 21.01.1996, знаходячись в приміщенні будинку ОСОБА_12 в с. Каратаусай Мартукського району Актюбинської області Республіки Казахстан, ОСОБА_10 , спільно із ОСОБА_11 та ОСОБА_12 почали вечеряти та розпивати спиртні напої. У цей час в будинку також знаходилась малолітня донька ОСОБА_12 ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після розпивання спиртних напоїв, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вийшли на вулицю та направилися до сараю, який знаходився на території зазначеного домогосподарства. У цей момент у ОСОБА_10 виник умисел направлений на задоволення із неповнолітнім ОСОБА_11 статевої пристрасті неприроднім способом.

Знаходячись у приміщенні сараю, ОСОБА_10 із метою реалізації свого злочинного умислу та приведення ОСОБА_11 у безпорадний стан для облегшення можливості скоєння злочину, наніс йому руками та знайденим у сараї молотком декілька ударів по голові та іншим частинам тіла, у результаті яких останній втратив свідомість.

Після цього, ОСОБА_10 , реалізуючи свій злочинний намір на задоволення статевої пристрасті неприроднім способом, повалив ОСОБА_11 обличчям до низу на підлогу і скориставшись безпорадним станом потерпілого, вчинив із ним анальний статевий акт, який закінчив еякуляцією в анальний отвір потерпілого (кримінальне провадження за даним фактом закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із звільненням ОСОБА_10 від відповідальності за спливом строків давності).

У подальшому, у ніч з 20.01.1996 на 21.01.1996, більш точний час не встановлено, ОСОБА_10 , перебуваючи у приміщенні сараю домогосподарства ОСОБА_12 в с. Каратаусай Мартукського району Актюбинської області Республіки Казахстан, із метою приховування факту вчинення ним насильницького задоволення статевої пристрасті неприродним способом із неповнолітнім ОСОБА_11 , вирішив протиправно позбавити життя останнього.

Із метою реалізації свого злочинного наміру, ОСОБА_10 взяв шовковий плетений пояс, який знаходився в приміщенні зазначеного сараю, накинув його на шию ОСОБА_11 , яким умисно почав здавлювати її, доки потерпілий не перестав подавати ознак життя та помер на місці події. Крім цього, ОСОБА_10 , бажаючи бути впевненим, що довів свій злочинний умисел направлений на умисне вбивство ОСОБА_11 до кінця, взяв в сараї штикову лопату, полотном робочої частини якої наніс йому декілька ударів в область шиї і підборіддя.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_10 потерпілому ОСОБА_11 були спричинені наступні тілесні ушкодження: рублені рани на передньо-боковій поверхні шиї та в області підборіддя, із пересіченням м`яких тканин шиї, повним горизонтальним пересіченням лівої пластини щитовидного хряща, передньої стінки стравоходу, кілець трахеї і мілких кровоносних сосудів, зі значним осадненням епідермісу по краям і наявність розім`ятих тканевих перегородок на закруглених осаднених краях, які відносяться до категорії тяжких, як небезпечні для життя в момент нанесення, так і за своїми наслідками.

Смерть ОСОБА_11 є насильницькою та наступила в результаті механічної асфіксії при здавлені органів шиї при удавлені петлею з розвитком загально асфіксичних ознак.

Після вчинення відносно неповнолітнього ОСОБА_11 зазначених кримінальних правопорушень, у ОСОБА_10 виник умисел на вчинення зґвалтування ОСОБА_12 .

З метою реалізації свого злочинного умислу, у ніч з 20.01.1996 на 21.01.1996, більш точний час не встановлено, ОСОБА_10 повернувся з сараю до приміщення будинку в с. Каратаусай Мартукського району Актюбинської області Республіки Казахстан, де в цей момент, у спальні на ліжкові знаходилась ОСОБА_12 . З метою подолання супротиву потерпілої ОСОБА_15 , використовуючи свою значну фізичну перевагу над нею, ОСОБА_10 завдав їй декілька ударів руками по різним частинам тіла, у результаті яких потерпіла втратила свідомість. Після цього, ОСОБА_10 скориставшись безпорадним станом ОСОБА_15 , вчинив з нею насильницькі статеві зносини природний (гетеросексуалний) статевий акт, який закінчив еякуляцією (кримінальне провадження за даним фактом закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із звільненням ОСОБА_10 від відповідальності за спливом строків давності).

Після цього, ОСОБА_10 із метою приховування вчинених ним відносно неповнолітнього ОСОБА_11 та ОСОБА_12 злочинів, вирішив скоїти вбивство останньої.

З метою реалізації цього злочину, у ніч з 20.01.1996 на 21.01.1996, більш точний час не встановлено, ОСОБА_10 , перебуваючи в приміщенні будинку ОСОБА_12 в с. Каратаусай Мартукського району Актюбинської області Республіки Казахстан, із метою реалізації свого злочинного наміру направленого на протиправне позбавлення життя ОСОБА_12 , взяв господарську сокиру, що знаходилася в приміщенні будинку, якою умисно завдав потерпілій декілька ударів в область голови та іншим частинам тіла від яких остання померла на місці події.

ОСОБА_12 завдані наступні тілесні ушкодження: рублена рана правої бокової поверхні обличчя з пересіченням м`яких тканин і повним розрубленням дужки правої скуленої кістки; рублена рана лобної області голови з пошкодженням м`яких тканин і вдавлено-оскольчатого перелому зовнішньої кістяної пластинки лобної кістки; рублена рана лівої поверхні обличчя з пересіченням м`яких тканин і мочки лівого вуха; три рублені рани передньо-бокової поверхні шиї зліва в середній треті з пересіченням м`яких тканин шиї і перелому-вивиху верхнього рога лівої пластини щитовидного хряща, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння, так і за своїми наслідками.

Рублені рани на передньо боковій поверхні шиї зліва, на бокових поверхнях обличчя праворуч і ліворуч, в лобній області заподіяні від удару лезом сокири з різним ступенем сили і занурення носка або всього леза рублячою поверхнею сокири.

Смерть ОСОБА_12 є насильницькою і настала від пошкодження обширної ділянки головного мозку в області центральної звилини лівої півкулі конусовидної форми глибиною 2 см, в результаті вдавленого осокльчатого перелому з пошкодженням зовнішньої та внутрішньої кістяних пластинок лівої тім`яної кістки з пошкодженням м`яких тканин волосистої поверхні голови, твердої і м`якої мозкових оболонок відповідної області, які супроводжуються масивними крововиливами під оболочки і в речовину зруйнованого головного мозку.

Крім цього, на початку лютого 2019 року, більш точної дати та часу встановити не виявилось за можливе, у ОСОБА_10 , який має не зняту та непогашену в установленому законом порядку судимість за скоєння корисливих злочинів, виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна з приміщення літньої кухні в будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій злочинний намір, у той же день та час, ОСОБА_10 , діючи повторно, умисно та з корисливих мотивів, з урахуванням сприятливої для нього обстановки, яка на його переконання виключала можливість втручання власниці чи сторонніх осіб, із метою власного збагачення, безперешкодно пройшов на територію домогосподарства, яке належить ОСОБА_16 , розташованого по АДРЕСА_2 , шляхом відчинення не запертих на замок вхідних дверей, проник до літньої кухні зазначеного домоволодіння, звідки таємно викрав зарядний пристрій до акумулятора марки «Дніпро - М» вартістю 1000 гривень, автомобільний акумулятор марки «Autotec 60 Ah» вартістю 900 гривень та грошові кошти в сумі 350 гривень, а всього викрав майна на загальну суму 2250 гривень. Після цього, ОСОБА_10 з місця скоєння кримінального правопорушення разом із викраденим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим своїми умисними діями заподіяв потерпілій ОСОБА_16 матеріальний збиток на вищевказану суму.

Крім цього, у середині березня 2019 року, у нічний час доби, більш точної дати та часу встановити не виявилось можливим, у ОСОБА_10 , який знаходився на АДРЕСА_3 , поблизу домогосподарства ОСОБА_17 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме будь-якого майна з приміщення підсобного приміщення типу гараж даного домогосподарства.

Реалізуючи свій злочинний намір, у той же день та час ОСОБА_10 , діючи повторно, умисно та з корисливих мотивів, з урахуванням сприятливої для нього обстановки, яка на його переконання виключала можливість втручання власника чи сторонніх осіб, із метою власного збагачення, безперешкодно пройшов на територію домогосподарства, яке належить ОСОБА_17 , розташоване по АДРЕСА_3 , через недобудований отвір в стіні, проник до гаражу вищевказаного домогосподарства, звідки таємно викрав зарядний пристрій до акумулятора марки «Lavita» вартістю 1250 гривень, чотири мішки з насінням соняшника вагою кожного такого мішка по 30 кг., загальною вагою 120 кг., вартістю 7 гривень за 1 кг., на суму 840 гривень, а всього викравши майна на загальну суму 2090 гривень, із місця скоєння кримінального правопорушення разом із викраденим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим своїми умисними діями заподіяв потерпілому ОСОБА_17 матеріальний збиток на вищевказану суму.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні не визнав, від надання показань з приводу обвинувачення відмовився. Разом із цим обвинувачений заявив, що визнавальні показання при проведенні з ним слідчого експерименту за епізодами обвинувачення у вчиненні крадіжок чужого майна він надав внаслідок застосування до нього физичного насильства з боку працівників Балтського РО ГУ НП в Одеській області.

На підтвердження обставин, викладених у обвинувальному акті, судом були досліджені докази, джерелом яких були свідчення потерпілих, свідків, процесуальні документи, висновки судових експертів та речові докази.

За епізодом обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні крадіжки майна потерпілої ОСОБА_16 судом були досліджені наступні докази:

- протокол огляду місця події від 04.02.2019, яким є літня кухня домогосподарства за адресою: АДРЕСА_2 ;

- протокол пред`явлення свідку ОСОБА_18 особи для впізнання за фотознімками від 01.03.2019, згідно якого свідок вказав на фото з зображенням ОСОБА_10 , пояснюючи що саме ця особа пропонувала придбати в неї автомобільний акумулятор та зарядний пристрій до нього;

- протокол пред`явлення свідку ОСОБА_19 особи для впізнання за фотознімками від 02.03.2019, згідно якого свідок вказав на фото з зображенням ОСОБА_10 , пояснюючи що саме ця особа на початку лютого 2019 пропонувала придбати в неї автомобільний акумулятор та зарядний пристрій до нього;

- протокол проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_10 від 31.10.2019, під час якого він, перебуваючи на місці вчинення кримінального правопорушення за адресою по АДРЕСА_2 надав пояснення про обставини вчиненої ним крадіжки майна ОСОБА_16 .

Допитана судом потерпіла ОСОБА_20 вказала, що в лютому 2019 року в неї з літньої кухні було викрадено майно, а саме акумулятор, зарядний пристрій до нього, шуби, речі, музикальні колонки та інше майно. Літня кухня знаходиться окремо від будинку, на відстані близько 8 метрів, двері до кухні були закриті.

Свідок ОСОБА_19 в суді пояснив, що на початку лютого 2019 року по ринку у м. Балті ходив чоловік із сумкою та питав, чи не треба комусь акумулятор. Потім цей чоловік підійшов до нього та запропонував йому купити акумулятор. Він відмовився від купівлі.

За епізодом обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні крадіжки майна потерпілого ОСОБА_17 судом були досліджені наступні докази:

- рапорт інспектора Балтського ВП ГУ НП в Одеській області ОСОБА_21 від 18.03.2019 про реєстрацію заяви ОСОБА_17 про вчинення крадіжки належного йому майна;

- протокол огляду місця події від 18.03.2019 року, яким є підсобне приміщення домогосподарства за адресою по АДРЕСА_3 ;

- протокол пред`явлення свідку ОСОБА_22 особи для впізнання за фотознімками від 10.03.2019, згідно якого свідок вказав на фото з зображенням ОСОБА_10 , пояснюючи що саме ця особа у березні 2019 року пропонувала придбати в неї насіння соняшника;

- протокол проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_10 від 31.10.2019 року, під час якого він, перебуваючи на місці вчинення кримінального правопорушення за адресою по АДРЕСА_3 надав пояснення про обставини вчиненої ним крадіжки майна ОСОБА_17 .

Під час допиту у суді потерпілий ОСОБА_17 зазначив, що з належного йому домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , а саме з гаражного приміщення (сараю) вкрали мішки з насінням соняшника та зарядний пристрій з акумулятором. Крадіжку було вчинено через дирку за сараєм. Слідчий експеримент проводили з його сином, оскільки останній був на роботі. Син розповідав йому, що під час слідчого експерименту чоловік показував як викрав з сараю майно.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_22 вказав, що близько 4 років назад в м. Балта на перехресті вулиць, в районі магазину «Копійка» до нього підійшов чоловік, та запитав чи потрібні йому насіння соняшника. Він відповів, що насіння йому не потрібно і вони з цим чоловіком розійшлись.

За епізодом обвинувачення ОСОБА_10 у заподіянні смерті потерпілим ОСОБА_12 та ОСОБА_11 судом були досліджені:

- клопотання слідчого до компетентних органів України, в порядку ст.ст. 72-73, 80 Мінської конвенції «Про правову допомогу і правові відношення по цивільним, сімейним і кримінальним справам» від 22.01.1993 року, про здійснення кримінального переслідування громадянина України ОСОБА_10 за вчинення злочинів на території Республіки Казахстан, до якого додані матеріали досудового розслідування кримінального провадження та речові докази, зокрема:

- постанова слідчого про порушення кримінальної справи і прийняття її до провадження від 22.01.1996 року за фактом вбивства у с. Каратаусай Мартукського району Актюбинської області Республіки Казахстан, громадянки ОСОБА_12 та громадянина ОСОБА_11 ;

- протокол огляду місця події від 22.01.1996 року, в ході проведення якого був оглянутий будинок та прилеглі домоволодіння у с. Каратаусай Мартукського району Актюбинської області Республіки Казахстан, за місцем проживання громадянки ОСОБА_12 та громадянина ОСОБА_11 , слідчим зафіксовані дані про розташування речей в домі, розташування трупів ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , зроблений ретельний опис обстановки та трупів, вилучені речі, які мають значення для досудового розслідуваня, зроблені схема до протоколу і фототаблиця;

- протокол додаткового огляду місця події від 23.01.1996 року, в ході якого слідчим додатково було оглянуто домоволодіння с. Каратаусай Мартукського району Актюбинської області Республіки Казахстан, за місцем проживання громадянки ОСОБА_12 та громадянина ОСОБА_11 , додатково були вилучені знайдені у ході огляду речі з місця події, складена схема до протоколу;

- протокол додаткового огляду місця події від 24.01.1996 року, в ході якого слідчим додатково було оглянуто домоволодіння с. Каратаусай Мартукського району Актюбинської області Республіки Казахстан, за місцем проживання громадянки ОСОБА_12 та громадянина ОСОБА_11 , додатково були вилучені знайдені знаряддя злочину;

- висновок судово медичної експертизи трупа ОСОБА_12 №72 від 23.01.1996 року, згідно до якого смерть ОСОБА_12 насильницька, наступила від руйнування великої ділянки головного мозку в області центральної звивини лівої півкулі-конусовидної форми глибиною до 2 см., в результаті вдавлено-оскольчатого перелому з пошкодженням м`яких зовнішньої та внутрішньої частин пластинок лівої тім`яної кістки з ушкодженням м`яких тканин волосяної поверхні голови, що супроводжуються масивними крововиливами по оболонці та в речовину зруйнованого головного мозку. Дане пошкодження за своїми характерологічними ознаками відноситься до рубаної рани, могло бути отримано від впливу предмета, що рубає (допустимо при ударі носком сокири та при неповному зануренні всього леза сокири) - про що свідчать наступні ознаки - лінійна рана волосистої поверхні голови довжиною 8 см., з одним гострим і протилежним закругленим зі значною ділянкою осадження епідермісу кінцями і відносно рівними облогими краями; лінійний вдавлений перелом зовнішньої кісткової пластинки тім`яної кістки довжиною 7 см. і лінійний дірчастий перелом внутрішньої кісткової пластинки довжиною 4 см. зі спучуванням компактної речовини усередину; конусовидної форми ділянка руйнування головного мозку глибиною до 2 см. Давність смерті з урахуванням трупних змін на момент експертизи трупа не менше 36 і не більше 48 годин.

На тілі трупа ОСОБА_12 , крім вищеописаного ушкодження виявлено тілесні ушкодження у вигляді: - рубаної рани правої бічної поверхні обличчя з перетином м`яких тканин та повним розрубом дужки правої лицьової кістки; - рубана рана лобової області голови з пошкодженням м`яких тканин та вдавлено-оскольчатого перелому зовнішньої кісткової пластинки лобової кістки; - рубана рана лівої поверхні обличчя з перетином м`яких тканин та мочки лівого вуха; - три рубані рани передньо-бічної поверхні шиї зліва в середній третині з перетином м`яких тканин шиї та переломом-вивихом верхнього рогу лівої пластини щитовидного хряща. Усі вищеописані тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя у момент заподіяння, так і за своїми наслідками. Рублені рани на передньо-бічній поверхні шиї зліва, на бічних поверхнях обличчя праворуч і зліва, в лобовій ділянці заподіяні від удару лезом сокири з різним ступенем сили і зануренням носка або всього леза поверхні сокири, що рубає.

Крім вищеописаних рубаних ран на тілі трупа виявлені множинні садна і синці на бічних поверхнях шиї, тулуба, верхніх і нижніх кінцівок, могли бути отримані від дії твердих тупих предметів з обмеженою ударною поверхнею (можливо при ударі кистю руки, стиснутої в кулак), наявні садна на бічних поверхнях шиї могли бути отримані від дії гострокінцевого обмеженого предмета (допустимо від дії нігтів пальців рук), скальповані рани на тильній поверхні 2 і 3 пальців лівої кисті на рівні середніх фаланг могли бути отримані від дії по дотичній гострозаточеному краю зброї (можливо при ударі лезом сокири).

Множинність і різноманітність локалізації всіх перелічених ушкоджень, а також ознаки прижиттєвості дають підстави припустити, що вони отримані за дуже короткий проміжок часу незадовго перед настанням смерті і при заподіянні тілесних ушкоджень до настання смерті з боку потерпілої передувала боротьба і самооборона.

Незадовго до смерті ОСОБА_12 вживала алкогольні напої, про що свідчить позитивний результат судово хімічного дослідження (акт №64), у крови алкоголю не виявлено, у сечі не виявлено, у вмісті шлунку знаходиться % етилового алкоголю;

- висновок судово медичної експертизи трупа ОСОБА_11 від 24.01.1996 року №96, відповідно до якого смерть його насильницька, настала в результаті механічної асфіксії при здавлюванні органів шиї при задушенні петлею з розвитком загальноасфіктичних ознак у вигляді різкого венозного повнокров`я внутрішніх органів, плям Тардьє під вісцеральною плеврою і епікардом серця, набряком мозку і легенів, і наявністю вираженої прижиттєвої горизонтально розташованої, замкнутої нижче рівня щитовидного хряща із розташуванням вузла на передній поверхні шиї странгуляційної пергаментованої борозни. Давність смерті на момент розтину з урахуванням трупних змін становить не більше 48-60 годин.

Виявлена ??на передньо-бічній поверхні шиї рубана рана і в підборідній області рубана рана з маловираженими ознаками прижиттєвості, з перетином м`яких тканин шиї, повним горизонтальним перетином лівої пластини щитовидного хряща, передньої стінки стравоходу кілець трахеї і дрібних по краях та наявністю розім`ятих тканинних перемичок на закруглених осаджених кінцях. Дані тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких як небезпечні для життя в момент нанесення, так і за своїми наслідками.

Странгуляційна борозна могла утворитися внаслідок накладення та затягування замкнутої петлі руками сторонньої особи. Рублені рани шиї і підборідної області могли бути отримані від удару рубаючою частиною погано заточеної зброї, що рубає (припустимо рубаючою частиною сокири, лопати).

Виявлені на тілі трупа множинні забиті рани обличчя, садна і синці області надпліччя та обличчя могли бути отримані від ударів твердим тупим предметом з обмеженою поверхнею, що ударяє (припустимо від ударів кистю руки, стиснутої в кулак, ногою, взутої в черевик та ін.). Рвано-забиті рани внутрішньої поверхні верхньої губи праворуч з масивними крововиливами могли бути заподіяні від дії твердого тупого предмета з обмеженою поверхнею (при придушенні верхньої губи до передньої поверхні 3,4,5 верхніх зубів праворуч, можливо при закритті рота потерпілого долонею).

Макроморфологічний характер та гістологічний висновок по шкірних препаратах в області странгуляції та рубаної рани шиї, дає підстави вважати, що рубана рана з перетином м`яких тканин шиї, повним горизонтальним перетином лівої пластини щитовидного хряща, передньої поверхні стравоходу, кільц трахеї та дрібних кровоносних судин було завдано після розвитку механічної асфіксії, тобто після припинення функціонування органів дихання та серця.

Множинність і велика локалізація синців, садин і забитих ран на тілі трупа ОСОБА_11 , що носять ознаки прижиттєвості, дає підстави вважати, що до настання смерті від механічної асфіксії передувала якась нетривалий час боротьба і самооборона з боку потерпілого.

Незадовго перед настанням смерті ОСОБА_11 вживав алкогольні напої, про що свідчить результат судово-хімічного дослідження: у крові етилового алкоголю не виявлено, у вмісті шлунку виявлено етиловий алкоголь у концентрації 1,8%.;

- експертиза речових доказів №27 від 19.02.1986 року, а саме зразків волосся ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , сокири, лопати, молотка, кухонного ножа, недопалка сигарети, фільтра від сигарети, петлі, майки, нігтів, змиву, зразки крові ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , відповідно до якої кров потерпілої ОСОБА_12 відноситься до В/ІІІ/ групи з ізогемагглютиніном анти-А. Вона відноситься до категорії виділителів: що було встановлено дослідженням її крові за системою ОСОБА_23 .

Кров потерпілого ОСОБА_11 належить до АВ /IV/ групи крові. Він є виділителем, що було встановлено дослідженням його крові за системою ОСОБА_23 .

На сокирі, в змиві з-під тумби, вилучених з місця події, тампоні зі вмістом ротової порожнини потерпілої ОСОБА_12 виявлено кров людини, домішки сперми на тампоні з вмістом ротової порожнини не виявлено. При визначенні групової приналежності виявлено антиген В, а на тампоні та ізогемагглютин анти-А, що не виключає походження крові на перелічених вище речових доказах від осіб з В /III/ група, тобто від потерпілої ОСОБА_12 не виключається.

На ножі, молотку, лопаті, петлі виявлено кров людини, виявлені ОСОБА_24 , антиген Н не виявлено, що не виключає походження крові від особи з АВ / IV / групою крові, у разі змішування плям, що могли утворитися за рахунок крові осіб з А / ІІ / і В / III / групами крові, таким чином походження крові на вищеперелічених предметах від потерпілого ОСОБА_11 не виключається.

У мазках із задньопрохідного отвору ОСОБА_12 та тампоні з її вагінальним вмістом виявлено сперму без домішки крові, виявлено ОСОБА_24 властивий потерпілій ОСОБА_12 та його виявлення можна пояснити за рахунок домішок вагінальних виділень. Потерпілій ОСОБА_12 антиген А не властивий, отже його виявлення можна пояснити за рахунок виявленої на тампонах сперми, так сперма могла виникнути від особи з АВ / IV / групою або від особи з А / II / групою крові.

У мазку з задньопрохідного отвору потерпілого ОСОБА_11 виявлена ??сперма без домішки крові, виявлені ОСОБА_24 , оскільки виявлені антигени властиві самому потерпілому, конкретно висловитися про групову приналежність не можливо, так як сперма могла походити від особи або осіб з А /ІІ/, В /ІІІ/ або АВ /IV/ групою крові, незалежно від категорії виділення.

У мазку з ротової порожнини ОСОБА_11 виявлено кров людини без домішок сперми, виявлено ОСОБА_24 , що не виключає походження крові від особи з AB/IV/ групою, тобто від самого ОСОБА_11 .

У зрізах нігтів з кистей обох рук потерпілої ОСОБА_12 виявлено кров людини, виявлено ОСОБА_24 , оскільки потерпілій ОСОБА_12 властивий Антиген В, то виявлення ОСОБА_25 можна пояснити за рахунок домішки крові від особи з A / II / групою, або AB / IV / групою крові.

У зрізах нігтів із кистей обох рук потерпілого ОСОБА_11 виявлено кров людини, виявлені антигени А і В, що не виключає походження крові від самого потерпілого ОСОБА_11 .

У слині на недопалках сигарет, вилучених з місця події, виявлено ОСОБА_24 , антиген Н не виявлено, що не виключає походження слини від особи з AB / IV / групою крові, від потерпілого ОСОБА_11 не виключається, у разі якщо сигарети курили кілька осіб, то групова приналежність повинна бути А / II / і В / ІІІ/ група крові.

На майці виявлено кров людини без домішки сперми, виявлено антиген Н та ізогемагглютинін анти-А та анти-В, що не виключає походження крові від осіб з О/I/ групою крові.

Висновок: всі об`єкти надіслані на дослідження є волоссям людини і походять з голови, відокремлені дією твердого предмета з гострою гранню, про що свідчить характер кореневих кінців. При порівняльному дослідженні волосся, вилученого з сокири, з волоссям потерпілої ОСОБА_12 встановлено схожість за всіма морфологічними ознаками, що не виключає походження волосся, вилученого з сокири, від потерпілої ОСОБА_12 .

При порівняльному дослідженні волосся, вилученого з сокири, з волоссям потерпілого ОСОБА_11 встановлено відмінності майже за всіма морфологічними ознаками, що виключає походження цього волосся від ОСОБА_11 ;

- експертиза речових доказів №15 від 23.02.1996 року, а саме: ножа і сокири з місця події по факту виявлення трупа ОСОБА_12 , згідно до якої, на підставі судово-медичної фізико-технічної експертизи ножа та сокири, вилучених із місця події за фактом смерті ОСОБА_12 , з огляду на дані Акту №72 судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_12 , зважаючи на обставини справи та відповідаючи на поставлені слідчим питання, судовий експерт прийшов до наступного представлена ??на експертизу сокира має характерологічні ознаки рублячої зброї - у поперечному перерізі має форму клинка, затуплене лезо з безліччю зазубрин довжиною від початку скола носка до п`яти леза 12 см. і значну масу, зі сколом носка трикутної форми, з виявленим у великій кількості світло-русого довгого тонкого волосся, заціплені в області провушини і сокири, з частково розчавленими і злегка прим`ятими, місцями перетнутими по рівній лінії кінцями, що доходять до ріжучої кромки леза і з великою кількістю накладень темно-червоного кольору підсохлими, схожими на кров.

Представлений на експертизу ніж має характерологічні ознаки колючо-ріжучої зброї з односторонньозаточеним лезом і протилежним обушковим краєм, товщиною 0,13 см., з довжиною клинка по обушковому краю 4 см. максимальною шириною клинка по скосу обмежувача рукоятки 2,32 см., з виявленими темно-червоними масами, що підсохли, схожими на кров на поверхні клинка.

Беручи до уваги характерологічні ознаки рубаних ушкоджень, виявлених на тілі трупа ОСОБА_12 :

1. Рублена рана бічної поверхні обличчя праворуч лінійної форми довжиною 7 см з нижнім закругленим і осадженим до 0,2 см кінцем і верхнім, яка переходить на нижню повіку правового ока довжиною 3,2 см. і закінчується під кутом 15 градусів додатковим розрубом (за рахунок шкірних складок повіка та кута ока) довжиною 1,4 см з безліччю тканинних перемичок у глибині кінців, глибиною в середній частині до кінця 1 см з пересіченими м`якими тканинами обличчя та дужки правої лицьової кістки;

2. Рублена рана лобової області, косо горизонтальна, довжиною 11 см з відносно рівними осадженими до 0,3 см краями та відносно гострими кінцями з пересіченими м`якими тканинами лобової області та вдавленно-оскольчатим лінійним переломом лобової кістки на рівні зовнішньої кісткової пластинки;

3. Рублена рана лівої бічної поверхні обличчя з неповним розрубом мочки вуха довжиною 5,3 см з відносно рівними краями обсадженими з нижнім закругленим осадженим до 0,2 см і злегка закругленим з осадженим до 0,3 см кінцями, глибиною до 0,5 см. з тканинними перемичками в області обличчя; 4. рублена лінійна рана зліва довжиною 8 см. тім`яно-лобної області з відносно рівними обсадженими краями більше ніж шириною 0,4 см., з нижнім гострим і верхнім закругленими осадженими до 0,4 см. краями, з виявленим лінійним вдавленим переломом тім`яної кістки довжиною 7 см з боку зовнішньої кісткової пластини і шириною 4 см зі сторони внутрішньої кісткової пластини з пошкодженням клиноподібної форми глибиною до 2 см речовини мозку,

всі перераховані вище пошкодження могли утворитися від дії рубаючої зброї з затупленим лезом шириною від п`ятки до носка не більше 11,5-12 см при повному зануренні леза сокири. Таким чином, враховуючи характерологічні ознаки сокири та описаних рубаних ран на тілі ОСОБА_12 , можна припустити, що всі перераховані вище рубані рани заподіяні одним і тим же знаряддям, а саме сокирою, представленою на експертизу, за умови її повного занурення (на всю ширину леза) при заподіянні рубаної рани №1, практично повним зануренням при заподіянні рани №2, із зануренням п`ятки або носка з боку нижнього кінця у разі заподіяння рубаної рани №3, і при зануренні носка з боку верхнього кінця при заподіянні рубаної рани тім`яно-лобової області (№4).

Виявлені на передній бічній поверхні шиї в середній частині три лінійні поверхневі рани, з максимальною глибиною 0,3 см і по краях, що переходять в лінійні садна довжиною 6.1, 6.7 і 7.8 см з розім`ято-роздавленими м`якими тканинами і тканинними перемичками в глибині, з відносно рівними осадженими краями, з великим крововиливом в м`які тканини шиї і переломо-вивихом верхнього рогу пластини щитовидного хряща зліва в області проекції описаних пошкоджень, є рубаними пошкодженнями, могли бути заподіяні затупленим лезом сокирою при неповному його зануренні (не виключаю сокирою, представленою на експертизу).

Скальповані рани тильної поверхні 2 і 3 пальців лівої кисті на рівні середніх фаланг, трикутної форми з відсутнім поверхневим шкірним шаром могли утворитися від дій різальної частини клинка колюче-ріжучою, ріжучою, рубаючої зброї. Не виключаю можливість утворення ран при захопленні пальцями, стиснутими в кулак клинка, наданоо на експертизу ножа, або іншого гостро-односторонньозаточеного клинка ножа, а також не виключена можливість заподіяння цих пошкоджень від дії по дотичній гострозаточеного краю рубаючої зброї (припустимо при захисті рукою від ударів леза сокири, представленої на експертизу);

- акт №16 від 29.02.1996 року експертизи речових доказів: лопати штикової та молотка, вилучених в сараї на місці виявлення трупа Зайцева, на підставі якої, з урахуванням судово-медичної фізико-технічної експертизи молотка та штикової лопати, вилучених з місця події, враховуючи дані акта № 96 судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_11 , беручи до уваги обставини справи та відповідаючи на поставлені слідчим питання, судовий експерт прийшов до наступного:

Представлений на експертизу молоток за своїми характерологічними ознаками відноситься до тупогранного предмета з обмеженою поверхнею (площа робочого майданчика головки молотка менше 16 см квадратних) з виявленими на рукоятці і головці молотка підсохлих темно-червоних мас, схожих на кров.

Представлена на експертизу лопата штикова за своїми характерологічними ознаками відноситься до знаряддя, що рубає, з затупленою робочою кромкою багнета з великою кількістю накладень підсохлих темно-червоних плям у вигляді бризок, схожих на кров, з накладенням дрібних частинок жовтого і коричневого кольору піщинок та шматків соломи.

Провівши порівняльну характеристику рубаної рани передньо-бічної поверхні шиї з перетином м`яких тканин шиї, повним горизонтальним перетином лівої пластини щитовидного хряща і надгортанника, передньої стінки стравоходу кілець трахеї і дрібних кровоносних судин, зі значним обмеженням перемичок на закруглених осаджених кінцях; рубаної рани в підборідній області з відносно нерівними осадженими краями і закругленими, з розчавленими, місцями пересіченими тканинними перемичками, кінцями і характерологічними ознаками рублячої зброї - лопати штикової, доставленої з місця події, можна стверджувати, що вищеописані ушкодження заподіяні саме представленою на експертизу лопатою, при зануренні робочої кромки штика на глибину, обмежену шириною штика не більше 10 см в області передньо-бічної поверхні шиї та в підборідній області, обмежену шириною багнета не більше 3 см.

Виявлена в ділянці проєкції соскоподібного відростка справа трипроменева рана з довжиною променів 0,7 см, 1,4 см і 0,5 см, з відносно нерівними краями та зсадненням епідермісу на ділянці 3,52 см могла утворитися внаслідок дії твердого тупогранного предмета з обмеженою ударною поверхнею (площею не більше 16 см?). Не виключається можливості спричинення вищезазначеного пошкодження при ударі робочою поверхнею наданого на експертизу молотка під більш чи менш гострим кутом до поверхні тіла.

- висновок судово медичної експертизи трупа ОСОБА_12 №144 від 25.06.2019 року, зроблений на підставі даних комісійної судово-медичної експертизи за фактом смерті ОСОБА_12 даних матеріалів справи, наданої відповідно до поставлених питань судово-медична експертна комісія прийшла до наступних підсумків. Згідно висновку експерта №72 від 23.01.1996 року, у потерпілої ОСОБА_12 описані наступні ушкодження: поєднана відкрита проникаюча черепно-лицьова травма та травма шиї у вигляді множинних рубаних ран лиця, голови, шиї, крововиливів у м?які тканини лиця, шиї, голови у проекції ран, вдавленого перелому у проекції «лобово-тім?яної ділянки голови», множинні лінійні переломи склепіння мозкового черепу та кісток лицевого черепу, розриву твердої мозкової оболонки, розміщення головного мозку, крововиливів під тверду та м?які мозкові оболонки, забоїв головного мозку, перелома-вивиха верхнього ріжка лівої пластини щитоподібного хряща; травма кінцівок у вигляді саден тильної поверхні лівої кисті, скальпованих ран тильної поверхні 2, 3 пальців лівої кисті, крововиливів на зовнішньої та внутрішньої поверхні лівого колінного суглобу, крововилива на зовнішній поверхні правого стегна.

Враховуючи морфологічний опис ушкоджень можливо дійти до висновку, що всі вище перелічені ушкодження були утворені незадовго до моменту настання смерті потерпілої ОСОБА_12 , але враховуючи відсутність даних судово-гістологічного дослідження м?яких тканин всіх описаних ушкоджень, визначити послідовність їх утворення комісія експертів не має можливості.

Згідно висновку експерта №72 від 23.01.1996 року, у потерпілої ОСОБА_12 будь-яких ушкоджень в проекції статевих органів та задньопрохідного отвору не описано. Але відсутність ушкоджень не суперечить можливості скоєння статевих відносин (як природного так і не природного походження) з потерпілою у непритомному стані. Застосування насилля у непритомному стані недоцільне, бо в цей період людина знаходиться у стані несвідомості та не може чинити опір;

- висновок комісійної судово медичної експертизи за фактом смерті ОСОБА_11 №145 від 25.06.2019 року, згідно якого, з урахуванням даних комісійної судово-медичної експертизи ОСОБА_11 , даних матеріалів справи, відповідно до поставлених питань судово-медична експертна комісія прийшла до наступних підсумків. Згідно висновку експерта №96 від 24.01.1996 року, у потерпілого ОСОБА_11 описані наступні ушкодження: закрита травма шиї у вигляді странгуляційної борозни, рубана рана шиї, лівої пластини щитоподібного хряща, стравоходу, трахеї, крововиливи у м?які тканини шиї, множинні садна та крововиливи у ділянці «надпліччя», множинні забійні рани обличчя.

Враховуючи морфологічний опис ушкоджень можливо дійти до висновку, що вище перелічені ушкодження (крім рубаної рани шиї) були утворені незадовго до моменту настання смерті потерпілого ОСОБА_11 , але враховуючи відсутність даних судово-гістологічного дослідження м?яких тканин всіх описаних ушкоджень, визначити послідовність їх утворення комісія експертів немає можливості. Рубана рана шиї могла бути утворена останньою, оскільки ознаки прижиттєвості мало виражені.

У потерпілого ОСОБА_11 яких-небудь ушкоджень в проекції статевих органів та задньопрохідного отвору не описано. Але відсутність ушкоджень не суперечить можливості скоєння статевих відносин не природного походження з потерпілим у непритомному стані. Застосування насилля у непритомному стані з метою подолання опору недоцільне, бо в цей період людина знаходилася у стані несвідомості та не може чинити опір;

- експертиза речових доказів №339 (додаткова): зразків крові та слини підозрюваного ОСОБА_10 по факту насильницької смерті ОСОБА_12 і ОСОБА_11 , кров підозрюваного ОСОБА_10 належить до групи А з ізогемагглютиніном анти-В. Він належить до категорії виділювачів, що встановлено дослідженням його слини. Відповідно до висновку №27 від 16.03.1996 року, складеного судово-медичним експертом ОСОБА_26 , кров потерпілої ОСОБА_12 належить до групи В з ізогемагглютиніном анти-А. Вона належить до категорії виділювачів, що встановлено дослідженням її крові за системою ОСОБА_23 . Кров потерпілого ОСОБА_11 належить до групи АВ. Він є виділювачем, що було встановлено дослідженням його крові за системою ОСОБА_23 . У мазках із задньопрохідного отвору та на тампоні з вмістом піхви ОСОБА_12 виявлено сперму без домішки крові, знайдено антигени ОСОБА_27 властивий потерпілій ОСОБА_28 , і його виявлення можна пояснити домішкою її піхвових виділень. ОСОБА_29 не властивий потерпілій, отже його наявність можна пояснити виявленою на тампонах спермою, яка могла походити від особи з групою АВ або А, що не виключає підозрюваного ОСОБА_10 . У мазку із задньопрохідного отвору потерпілого ОСОБА_11 виявлено сперму без домішки крові, знайдено антигени А та В. Оскільки виявлені антигени властиві самому потерпілому, визначити конкретну групову належність не видається можливим. Таким чином, сперма могла походити від особи або осіб з групами А, В або АВ, незалежно від категорії виділювання, що також не виключає підозрюваного ОСОБА_10 ;

- протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 06.12.2008 року, під час якого він пояснив, що у січні 1996 року він займався приватними перевезеннями, тобто возив пасажирів із с. Мартук до с. Каратаусай Актюбинської області. В один із днів він їхав з с. Мартук додому в с. Каратаусай. Коли він виїхав з с. Мартук, то приблизно на відстані до одного кілометра від автобусної зупинки на дорозі він побачив двох чоловіків, які йшли правою стороною дороги в напрямку с. Каратаусай, яких він вирішив підвезти. Один із чоловіків це був ОСОБА_30 , якого потім вбили разом із сестрою в с. Каратаусай, а інший чоловік був європейської національность, віком 30-35 років, щільної статури, кругле обличчя, великі очі. У що були одягнуті чоловіки він не пам`ятає. По дорозі вони між собою не розмовляли. По приїзду до с. Каратаусай ці чоловіки вийшли біля автомобільної майстерні. При необхідності він може впізнати чоловіка, який перебував разом із ОСОБА_31 ;

- протокол пред`явлення свідку ОСОБА_13 особи для впізнання за фотознімками від 06.12.2008, згідно якого свідок вказав на фото з зображенням ОСОБА_10 , пояснюючи що саме цю особу у січні 1996 року він подвозив із с. Мартук до с. Каратаусай Мартукського району Актюбинської області;

- протокол огляду предметів та речей від 18.11.2014 року, яким оглянуті предмети та речі, вилучені під час досудового слідства у кримінальній справі і які мають значення у справі, зокрема мазки на тампонах з заднього проходу ОСОБА_12 , з влагалища ОСОБА_12 , з заднього проходу ОСОБА_11 , зразки крові ОСОБА_11 та інше.

- запит Миколаївської місцевої прокуратури №1 Миколаївської області до Компетентних органів Російської Федерації про надання міжнародної допомоги у кримінальному провадженні №0000283 за фактом вчинення кримінального правопорушеня, передбаченого п.п. 1, 2, 9 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 153, ч. 1 ст. 152 КК України від 12.01.2018;

- копія протоколів допиту свідка ОСОБА_32 від 05.02.1996 та від 06.02.1996 року, в яких зазначено, що 24.01.1996 року о 07 годині 30 хвилині, вона пішла проводжати до школи свою онуку. На зупинці суспільного транспорту вона побачила чоловіка з дівчиною. Вона звернула увагу на дівчину оскільки та була легко одягнута і виглядала дуже змерзлою. Вона взяла її за руки, чоловік в цей час спитав її коли йде автобус до с. Хмельове. Вона відповіла, що автобус буде біля 9-ої години і до цього часу вони змерзнуть, після чого запропонувала пійти до її дому відігритися. Чоловік та дівчина прийшли до неї додому, вона запропонувала їм поїсти, дівчина відмовилась, а чоловік з`їв плов. Вона спитала дівчину як її звати, на що вона почула фрагмент її відповіді «Ві..». Коли вона спитала у дівчини, скільки їй років, вона на пальцях показала п`ять. Також вона сказала, що її мати знаходиться у лікарні. Вона одягла на дівчину теплі речі. На її запитання куди вони їдуть, чоловік відповів, що вони їдуть до с. Хмельове, до братів чоловіка. Свідком їх перебування у її квартирі також була її сусідка ОСОБА_33 ;

- копія протоколу пред`явлення свідку ОСОБА_32 особи для впізнання за фотознімками від 24.04.1996, згідно якого свідок вказала на фото з зображенням ОСОБА_14 , пояснюючи що саме ця дівчина у супроводі чоловіка у січні 1996 року перебували у неї вдома і яким вона надавала допомогу;

- копія протоколу допиту свідка ОСОБА_34 від 31.01.1996 року, яка пояснила, що приблизно 23.01.1996 року вона продавала іграшки та газети на залізничному вокзалі м. Мічуринська, звернула увагу на чоловіка та дівчинку, яка підбігла до неї і стала радіти іграшкам. Потім її покликав чоловік і вона повернулася до нього. Вона хотіла подарувати цій дівчині надувну кульку, але чоловік тримав дівчину за руку, він здавався їй дуже грубим, у зв`язку із чим вона побоялася підійти до них. Надалі свідок надала докладний опис цього чоловика та дитини;

- копія протоколу пред`явлення свідку ОСОБА_34 особи для впізнання за фотознімками від 23.04.1996, згідно якого свідок вказала на фото з зображенням ОСОБА_14 , пояснюючи що саме цю дівчинку вона бачила у супроводі чоловіка на автовокзалі у м. Мічуринськ;

- копія протоколу допиту свідка ОСОБА_35 від 30.01.1996 року, яка під час допиту повідомила, що працює прибиральницею на залізничному вокзалі м. Мічуринська, 23.01.1996 року під час роботи, вона звернула увагу на чоловіка, біля якого перебувала дівчинка, які перебували біля кімнати для паління. Дівчині на вигляд було біля 6 років. Свідок надала докладний опис цього чоловіка та дитини;

- копія протоколу пред`явлення свідку ОСОБА_36 особи для впізнання за фотознімками від 22.04.1996, згідно якого свідок вказала на фото з зображенням ОСОБА_37 , пояснюючи що саме цю дівчинку вона бачила у супроводі чоловіка на залізничному вокзалі у м. Мічуринськ;

- копія протоколу огляду місця події від 27.01.1996 року, з якого убачається, що 27.01.1996 року у с. Ново-Хмельове Мічуринського району Тамбовської області РФ, серед інших трупів, виявлених на місці події, виявлений труп малолітньої ОСОБА_14 з ознаками пошкодження полових органів, а також її свідоцтво про народження у розірваному вигляді;

- речові докази, які були передані правоохоронними органами Республіки Казахстан разом із матеріалами кримінального провадження до правоохоронних органів України, зокрема, а саме:

картонна коробка із надписом: «фрагмент обоев, пара войлочных ботинок, сумка хозяйственная, нож, петля с шеи Зайцева, бирка с надписью «снег с замерзшими сгустками крови бурого цвета» - по уголовному делу №35508 от 22 января 1996 года», з наявними та відповідними списку об`єктами та предметами;

картонна коробка із надписом: «цветное покрывало с рисунками цветов, с веществом темно-бурого цвета, простынь белого цвета с зелеными рисунками и веществом темно-бурого цвета, подоеяльник светлого цвета, с красными точками и веществом темно бурого цвета» - по уголовному делу №35508 от 22 января 1996 года», з наявними та відповідними списку об`єктами та предметами;

полімерній прозорий пакет типу файл канцелярський, з паперовою біркою: «пара вязаных шерстяных носков (труха). По уголовному делу №35508 от 22 января 1996 года», з наявними та відповідними по списку там об`єктами та предметами;

полімерній прозорий пакет типу файл канцелярський, з паперовою біркою: «Женская кофта коричневого цвета. По уголовному делу №35508 от 22 января 1996 года», з наявними та відповідними списку об`єктами та предметами;

полімерній прозорий пакет типу файл канцелярський, з паперовою біркою: «Женские колготки темно-серого цвета. По уголовному делу №35508 от 22 января 1996 года», з наявними та відповідними списку об`єктами та предметами;

полімерній прозорий пакет типу файл канцелярський, з паперовою біркою: «Сорочка с трупа ОСОБА_38 . По уголовному делу №35508 от 22 января 1996 года» з наявними та відповідними списку об`єктами та предметами;

полімерній пакет, з паперовою біркою: «Женские трусы белого цвета. По уголовному делу №35508 от 22 января 1996 года» з наявними та відповідними списку об`єктами та предметами;

полімерній прозорий пакет типу файл канцелярський, з паперовою біркою: «Тряпочный материал светлого цвета, с веществом темно-бурого цвета, в котором находились в упакованном виде. По уголовному делу №35508 от 22 января 1996 года» з наявними та відповідними списку об`єктами та предметами;

полімерній прозорий пакет типу файл канцелярський, з паперовою біркою: «Наволочка белого цвета с цветочками синими цвета и веществом темно-бурого цвета. По уголовному делу №35508 от 22 января 1996 года» з наявними та відповідними списку об`єктами та предметами;

полімерній прозорий пакет типу файл канцелярський, з паперовою біркою: «Женские колготки коричневого цвета. По уголовному делу №35508 от 22 января 1996 года» з наявними та відповідними списку об`єктами та предметами;

полімерній прозорий пакет типу файл канцелярський, з паперовою біркою: «Наволочка белого цвета, с веществом темно-бурого цвета. По уголовному делу №35508 от 22 января 1996 года» з наявними та відповідними списку об`єктами та предметами;

полімерній кольоровий пакет, з паперовою біркою: «Куртка Зайцева. По уголовному делу №35508 от 22 января 1996 года» з наявними та відповідними списку об`єктами та предметами;

паперовий конверт, з надписом: «Окурок от сигареты марки «Прима» и фильтр от сигареты. По уголовному делу №35508 от 22 января 1996 года» з наявними та відповідними списку об`єктами та предметами;

паперовий конверт, з надписом: «Образцы волос изъятые с топора. По уголовному делу №35508 от 22 января 1996 года» з наявними та відповідними списку об`єктами та предметами;

паперовий конверт, з надписом: «Образцы волос с лобка ОСОБА_12 По уголовному делу №35508 от 22 января 1996 года» з наявними та відповідними списку об`єктами та предметами;

паперовий конверт, з надписом: «Образцы волос с области заднего отверстия Зайцева В. По уголовному делу №35508 от 22 января 1996 года» з наявними та відповідними списку об`єктами та предметами;

паперовий конверт, з надписом: «Образцы волос с правой височной области, с затылочной области и с лобной области головы Зайцева В. По уголовному делу №35508 от 22 января 1996 года» з наявними та відповідними списку об`єктами та предметами;

паперовий конверт, з надписом: «Образцы волос с правой височной области, с затылочной области и с лобной области головы ОСОБА_39 уголовному делу №35508 от 22 января 1996 года» з наявними та відповідними списку об`єктами та предметами;

пакет експертної служби №4112829, з мазками з ротової порожнини ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , нігтьові зрізи ОСОБА_12 , зразки крові ОСОБА_10 , змиви речовини бурого кольору.

Оскільки сторонами не заперечувалося існування зазначених речових доказів, суд обмежив їх дослідження, дослідженням відповідної постанови слідчого про визнання речей речовими доказами від 19.11.2014 року та від 11.11.2019 року, протоколами огляду речових доказів від 18.11.2014 року та 11.11.2019 року;

- міжнародне доручення старшого слідчого з ОВС СУ Управління Департаменту внутрішніх справ Актюбинської області ОСОБА_40 , надане до компетентних органів України, в порядку ст.ст. 6, 7, 78 Мінської конвенції «Про правову допомогу і правові відношення по цивільним, сімейним і кримінальним справам» від 22.01.1993 року, про проведення слідчих дій на території України;

- матеріали виконаного доручення про надання правової допомоги у кримінальній справі по факту вбивства ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , зокрема:

протокол виїмки від 02.10.2008 року, в ході якої помічником Шепетовського прокурора з нагляду за дотриманням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах ОСОБА_41 провів виїмку фотографій ОСОБА_42 , які знаходилися у його особовій справі при видбуванні покарання у Замковій виправної колонії №58;

протоколи відібрання зразків для експертного дослідження від 22.10.2008 року, відповідно до яких, помічник Шепетовського прокурора з нагляду за дотриманням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах ОСОБА_41 , у приміщенні медичної частини Замковій виправної колонії №58 відібрав експерементальні зразки крові, слюни та волосся ОСОБА_10 ;

- протокол про відібрання зразків для експертного дослідження від 30.12.2015 року, відповідно до якого прокурором відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_43 , на підставі міжнародного доручення у ОСОБА_10 були відібрані зразки крові;

- висновок додаткової молекулярно генетичної експертизи №22 від 18.03.2016 року, відповідно до якого, при порівняльному дослідженні результатів аутосомної ДНК, отриманих в об`єкті 59 в тампоні зі змістом заднього проходу потерпілої ОСОБА_12 і зразку крові ОСОБА_44 встановлені генетичні ознаки, які узгоджуються між собою. Таким чином, біологичний матеріал /клітини, сперма/ на тампоні з змістом заднього проходу потерпілої ОСОБА_12 міг статися за рахунок змішення клитин ОСОБА_12 і сперми ОСОБА_45 .

При порівняльному дослідженні результатів аутосомної ДНК, отриманих в об`єкті 60 в тампоні зі змістом піхви потерпілої ОСОБА_12 і зразку крові ОСОБА_44 встановлені генетичні ознаки, які узгоджуються між собою. Таким чином, біологичний матеріал /клітини, сперма/ на тампоні з змістом піхви потерпілої ОСОБА_12 міг статися за рахунок змішення клитин ОСОБА_12 і сперми ОСОБА_45 .

При порівняльному дослідженні результатів аутосомної ДНК, отриманих в об`єкті 63 в тампоні зі змістом заднього проходу потерпілого ОСОБА_11 і зразку крові ОСОБА_44 встановлені генетичні ознаки, які узгоджуються між собою. Таким чином, біологичний матеріал /клітини, сперма/ на тампоні з змістом заднього проходу потерпілого ОСОБА_11 міг статися за рахунок змішення клитин ОСОБА_11 і сперми ОСОБА_44 ;

- запит Миколаївської місцевої прокуратури №1 Миколаївської області до Компетентних органів Республікі Казахстан про надання міжнародної допомоги у кримінальному провадженні №0000283 за фактом вчинення кримінального правопорушеня, передбаченого п.п.1 , 2, 9 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 153, ч. 1 ст. 152 КК України від 11.01.2018;

- висновок судово-молекулярної генетичної експертизи №852 від 22.03.2018, проведеної судовим експертом Миколаївського НДЕКЦ МВС України, відповідно до якої:

«серед змішаних генетичних ознак встановлених на /тампоне из заднего прохода ОСОБА_12 сперм, фр-ция/ присутні генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_10 (об`єкт №4);

серед змішаних генетичних ознак встановлених на /тампоне из влагалища ОСОБА_12 єпит. фр-ция/ присутні генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_10 (об`єкт №4);

серед змішаних генетичних ознак встановлених на /тампоне из влагалища ОСОБА_12 сперм, фр-ция/ присутні генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_10 (об`єкт №4).

серед змішаних генетичних ознак встановлених на /тампоне из заднего прохода ОСОБА_11 сперм, фр-ция/ присутні генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_10 (об`єкт №4)»;

- запит Миколаївської місцевої прокуратури №1 Миколаївської області до Компетентних органів Російської Федерації про надання міжнародної допомоги у кримінальному провадженні №0000283 за фактом вчинення кримінального правопорушеня, передбаченого п.п. 1, 2, 9 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 153, ч. 1 ст. 152 КК України від 12.01.2018;

- матеріали виконаного міжнародного доручення, які надійшли на адресу Генеральної прокуратури України за запитом Миколаївської місцевої прокуратури №1 Миколаївської області до Компетентних органів Російської Федерації про надання міжнародної допомоги у кримінальному провадженні №0000283 за фактом вчинення кримінального правопорушеня, передбаченого п.п. 1, 2, 9 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 153, ч. 1 ст. 152 КК України від 12.01.2018, зокрема: протокол пред`явлення свідку ОСОБА_46 особи для впізнання за фотознімками від 12.04.2018, згідно якого свідок вказала на фото з зображенням ОСОБА_10 , пояснюючи що саме цю особу у вечері 23.01.1996 року вона бачила і з яким розмовляла на залізничному вокзалі м. Мичурінська Тамбовської області, який перебував там з маленькою дівчиною;

- висновок судово-психіатричних експертів №417 від 09.01.2020 року, згідно якого «судовий експерт-психолог дійшов до висновку про те, що тип особистості ОСОБА_10 може бути позначений як антисоціальний. Центральною, домінуючою рисою особистості випробуваного є агресивність, як мотиваційна тенденція, внутрішній потяг до здійснення агресивних дій. Аномальність особистості підекспертного з`ясовується перш за все дисгармонією базових, а також компенсаторних та псевдокомпенсаторних рис особистості. В структурі аномальної особистості підекспертного відзначаються такі індивідуально-психологічні прояви, як афективна ригідність та егоцентризм, знижений самоконтроль, збудженість, напруженість, імпульсивність, схильність до невідкладної реалізації бажань, що виникають, та мають високу спонукальну силу, низький рівень особистісних структур, що надають гальмівний вплив на агресію, нездатність до емпатії та співпереживання. Для підекспертного характерна також раціоналізація власної агресивності як захисний фактор, що, в той же час, впливає проявам агресії. В структурі особистості ОСОБА_10 прослідковуються деякі мотиваційні диспозиції, що актуалізуються в певних ситуаціях та пов`язані з компенсаторною необхідністю та бажанням підекспертного подавати себе як більш значиму, сильну, впливову особистість, у зв`язку з чим він ладний використовувати так званий феномен «компенсаційного заміщення» через витіснення або раціоналізацію власної агресивності. Особистості випробуваного також притаманна така індивідуальна риса, як жорстокість, що може розглядатись як хвороба співчутливості, альтруїстична

недостатність, моральна спотвореність, тобто «принципова» жорстокість. В даному

випадку у підекспертного відзначається так званий «провал» у жорстокість, перехід до

постійної навмисної жорстокості - жорстокості як манії, як одержимості, як наркотику.

Ці прояви особистості підекспертного звичайно впливали на його поведінку в момент вчинення інкримінованих йому злочинів, але не обмежували підконтрольність поведінки свідомості, суттєво не впливали та не позбавляли його можливості усвідомлювати те, що коїть, та можливі наслідки своїх дій, в тому числі і правові. У зв`язку з тим, що підекспертний категорично заперечує інкриміновані йому діяння кваліфікувати його емоційний стан за зазначений обставин не уявляється можливим.

В частині, що стосується компетенції судових експертів-психіатрів, експерти дійшли до висновку, що ОСОБА_10 , у період часу що стосується вчиненню кримінального правопорушення у якому він підозрюється, на хронічне психічне захворювання, недоумство, інший, у тому числі і тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності не страждав, у зв`язку з чим був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними, ознак тимчасово розладу психічної діяльності не виявляв. ОСОБА_10 виявляв клінічні ознаки аномальної особистості у вигляді «Дисоціального розладу особистості» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F60.2» за «Міжнародною класифікацією хвороб» 10-го перегляду). При цьому, особиста патологія, яка має в нього місце, за глибиною та ступеню виразності, не досягала психотичного рівня (маячня, галюцинащї), не супроводжувалася станом декомпенсації, динамічного здвигу, та не позбавляла його можливості повного мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними.

В даний час підозрюваний ОСОБА_10 також не страждає на хронічний психічний розлад, недоумство, інший хворобливий стан психіки, ознак тимчасового розладу психічної діяльності не виявляє. Виявляє клінічні ознаки аномальної особистості у вигляді «Дисоціального розладу особистості» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F60.2» за «Міжнародною класифікацією хвороб» 10-го перегляду), за своїм психічним станом він здатний повного мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними, може приймати участь в слідчих, судових діях.

За своїм психічним станом підозрюваний ОСОБА_10 у застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Йому рекомендований нагляд психіатра за місцем перебування.»

Суд надає оцінку наявним доказам у провадженні, з урахуванням часу їх отримання, процесуального порядку їх отримання та обставин за якими їх було отримано, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оцінюючи перелічені докази сторони обвинувачення, суд визнає ці докази належними, оскільки вони як прямо, так і непрямо підтверджують існування обставин, які підлягали доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Оскільки вищевказані докази обвинувачення були отримані у порядку, встановленому процесуальним кодексом, без порушення норм процесуального закону та без порушення прав і свобод людини, суд визнає ці докази допустимими. При цьому, окрему оцінку суд надає доказам, які були отримані в порядку перейняття від правоохоронних органів Республіки Казахстан на предмет підтвердження процесуальних джерел походження цих доказів та їх допустимості.

Так, перейняття цього кримінального провадження, в якому судовими органами Республіки Кахахстан не було ухвалено вирок, було здійснено правоохоронними органами України у зв`язку із тим, що ОСОБА_47 на час вирішення про передачу кримінального провадження до України був притягнутий до кримінальної відповідальності правоохоронними органами Республіки Кахастан за нормами кримінального закону, які відповідають нормам КК України і передбачають кримінальну відповідальність за вчинення анлогічних злочинних дій, він притягався до кримінальної відповідальності будучи громадянином України і перебував на її території, тобто кримінальне провадження було передано до України відповідно до вимог ст.ст. 595, 598 КПК України.

Згідно з п. 2 ст. 598 КПК України, відомості, які містяться в матеріалах, отриманих до перейняття кримінального провадження відповідним органом іншої держави на її території та згідно з її законодавством, можуть бути визнані допустимими під час судового розгляду в Україні, якщо це не порушує засад судочинства, передбачених Конституцією України та цим Кодексом, і вони не отримані з порушенням прав людини і основоположних свобод. Не потребують легалізації відомості, визнані судом допустимими.

Дослідивши докази, які були передані до правоохоронних органів України від правоохоронних органів Республіки Казахстан у порядку перейняття, судом не встановлені обставини, які б свідчили про те, що при отриманні цих доказів були порушені засади судочинства, передбачені Конституцією України та КПК України, що вони були отримані з порушенням прав людини і основоположних свобод, або відомості, визнані судом допустимими, потребують легалізації.

Як убачається з положень ч. 2 ст. 550 КПК України, відомості, які містяться в матеріалах, отриманих у результаті виконання дій, передбачених у запиті про міжнародне співробітництво, органами іноземної держави та за процедурою, передбаченою законодавством запитуваної держави, не потребують легалізації і визнаються судом допустимими, якщо під час їх отримання не було порушено засади справедливого судочинства, права людини і основоположні свободи.

Судовий розгляд даного кримінального провадження, був проведений відповідно до положень ст. 337 КПК України, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в подані ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності. Діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення певних слідчих /розшукових/ дій для встановлення вини чи невинуватості обвинуваченого, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган.

При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання ОСОБА_10 винуватим у заподіянні смерті ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а також вчинення крадіжок особистого майна ОСОБА_17 та ОСОБА_20 , суд керується стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК України. Судом врахована також практика Європейського суду з прав людини. Зокрема, у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішення має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер умислу. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Піддаючи оцінці зібрані органом досудового слідства докази заподіяння смерті потерпілим та вчинення крадіжок особистого майна громадян, як окремо так і в їх сукупності, суд вважає, що ці докази є достатніми для висновків про те, що при встановлених судом обставинах, заподіяння смерті потерпілим та крадіжки особистого майна було вчинено обвинуваченим, тобто, суд виключає будь-яке інше розумне пояснення подій, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміновані злочини були вчинені і обвинувачений є винним у вчиненні цих злочинів.

Суд вважає окремо зупинитися на аналізі доказів вбивста ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , і зазначити наступне.

Розділивши зібрані під час досудового розслідування докази на прямі, які безпосередньо вказують на обставини, що підлягають доказуванню, та непрямі, які містять дані про факти, що супроводжували і слідували подіям, які встановлюються, суд вважає за необхідне зазначити, що висновки додаткової молекулярно генетичної експертизи №22 від 18.03.2016 року та висновок судово-молекулярної генетичної експертизи №852 від 22.03.2018, у сукупності із протоколом огляду місця події є прямими доказами перебуваня ОСОБА_10 у с. Каратаусай Мартукського району Актюбинської області Республіки Казахстан у будинку, де були вчинені насильницькі дії сексуального характеру відносно неповнолітнього ОСОБА_11 та насильницькі статеві зносини з потерпілою ОСОБА_12 , і є доказами вчинення зазначених злочинних дій саме обвинуваченим. При цьому суд акцентує увагу на тому, що висновок додаткової молекулярно генетичної експертизи №22 від 18.03.2016 року, зроблений судовим експертом експертної установи Республіки Казахстан та висновок судово-молекулярної генетичної експертизи №852 від 22.03.2018, зроблений судовим експертом експертної установи України, якими встановлені генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_10 на тампонах з біоматеріалами, відібраними у трупів ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , є взаємно підтверджуючими і усувають будь-які сумніви суду у їх достовірності.

З урахуванням того, що суд вважає встановленим факт вчинення ОСОБА_10 насильницьких статевих зносин з потерпілими ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , суд має достатні підстави вважати, що дійсним мотивом подальшого вбивста цих осіб ОСОБА_10 стало бажання приховати вчинені злочини з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Аналіз вищенаведених доказів у їх сукупності, дані про спосіб позбавлення життя потерпілих, наявність мотиву, також дозволяє суду зробити висновок про те, що обвинувачений, при заподіянні смерті іншим особам діяв з прямим умислом.

Оцінюючи показання свідка ОСОБА_13 , який підтвердив факт сумісного перебування ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_11 у січні 1996 року біля с. Каратаусай Маркутського району Актюбинської області, суд вважає, що ці показання свідка хоча і не є прямим доказом злочинних дій ОСОБА_10 , проте доводять факт знайомства ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та доводять факт знаходження ОСОБА_10 у населенному пункті, де відбулося вбивство потерпілих, в межах часу, наближеного до вчинення злочину, отже в цілому, у сукупністю з іншими доказами доводять ісування обставин, які підлягають доказуванню.

Не викликає сумнівів суду й той факт, що викрадення малолітньої дитини ОСОБА_12 ОСОБА_37 , яка проживала разом зі своєю матір`ю ОСОБА_12 могло статися лише після усунення перешкод для вчинення цього злочину. Суд вважає, що саме внаслідок позбавлення життя осіб, під контролем яких постійно знаходилася дитина і які були відповідальні за її виховання, ОСОБА_10 отримав можливість безперешкодно зібрати особисті речі дитини, знайти її свідоцтво про народження за адресою її проживання і вивезти дитину через державний кордон на територію Росийської Федерації.

Про викрадення ОСОБА_10 малолітньої ОСОБА_14 у час, який співвідноситься з часом вчинення вбивства ОСОБА_12 та ОСОБА_11 та перевезення цієї дитини ОСОБА_10 до іншої держави свідчать докази, які були отримані в порядку перейняття від правоохоронних органів Республіки Казахстан, зокрема: копії допиту свідка ОСОБА_32 від 05.02.1996 та від 06.02.1996 року, рахом із копією протоколу пред`явлення свідку ОСОБА_48 особи для впізнання за фотознімками від 24.04.1996, копія протоколу допиту свідка ОСОБА_34 від 31.01.1996 року, разом із копією протоколу пред`явлення свідку ОСОБА_49 особи для впізнання за фотознімками від 23.04.1996, копія протоколу допиту свідка ОСОБА_35 від 30.01.1996 року, разом із копією протоколу пред`явлення свідку ОСОБА_36 особи для впізнання за фотознімками від 22.04.1996 та протокол огляду місця події від 27.01.1996 року, а також протокол пред`явлення свідку ОСОБА_46 особи для впізнання за фотознімками від 12.04.2018, яке було проведено на вимогу правоохоронних органів України до правоохоронних органів Російської Федерації в порядку надання міжнародної допомоги.

Крім вищеперелічених доказів, визнаних судом належними та допустимими, стороною обвинувачення були надані інші докази, а саме:

- протокол огляду від 11.11.2019 року, предметом якого були паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_10 , картку платника податків ОСОБА_10 № НОМЕР_3 , копія медичної книжки ОСОБА_10 , клаптик паперу з зазначенням ПІН кодів до мобільного телефону, мобільний телефон марки «NOMI» з сім-карткою оператора мобільного зв`язку;

- висновок молекулярно-генетичної експертизи №110 від 15.12.2014;

- копія протоколу пред`явлення свідку ОСОБА_50 особи для впізнання за фотознімками від 22.04.1996, згідно якого свідок не змогла впізнати по фотознімкам дівчину, яку вона бачила в автобусі у супроводі чоловіка;

- протокол допиту свідка ОСОБА_51 від 15.03.2018, який вказав, що 21.01.1996, приблизно о 06 годині 00 хвилин, він разом зі своїм сином ОСОБА_52 , та братом жінки ОСОБА_53 , на автомобілі «ЗІЛ-130» -молоковоз, везли молоко до м. Актюбінськ. Від`їхавши від с.Каратаусай, на узбіччі дороги, на снігу вони побачили сліди двох людей, після чого приблизно через 2-3 км, на узбіччі дороги побачили чоловіка з маленькою дівчинкою віком приблизно 5-6 років, яких вирішили підвезти. Чоловіка та дівчинку підвезли до м. Мартук, при цьому чоловік говорив, що вони були в гостях та повертаються додому, де дружина в лікарні, а дома ще чекали двоє дітей. Вказував, що дівчина всю дорогу мовчала. Описав одяг, впізнати нікого не може. Впізнання особи за фотознімками з зазначеним свідком не проводилось;

- протоколи допиту свідків ОСОБА_54 , ОСОБА_55 від 25.01.1996 та 10.10.2008, відповідно до яких вони, кожен окремо, надали показання, аналогічні показанням ОСОБА_51 . Впізнання особи за фотознімками з зазначеними свідками не проводилось;

- протокол допиту свідка ОСОБА_56 від 08.02.1996 року, в якому свідок повідомила про обставини зустрічі та розмови з чоловіком та дівчиною, яка знаходилася разом з ним на залізничному вокзалі м. Мічуринська 23.01.1996 року. Впізнання особи за фотознімками з зазначеним свідком не проводилось.

Надаючи оцінку цим доказам сторони обвинувачення, суд визнає ці докази неналежними, у зв`язку із неможливістю їх використання для встановлення обставин, які мають значення для справи.

Оцінюючи позицію ОСОБА_10 , який заперечував вчинення ним будь-якого злочину при викладених в обвинувальному акті обставинах, суд сприймає таку позицію обвинуваченого як спосіб захисту, який має на меті уникнення кримінальної відповідальності за вчинені злочини.

Проаналізувавши доводи сторони захисту про невинуватість ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих правопорушень, суд не вбачає в них будь-яких обґрунтованих даних, які б спростовували встановлені судом обставини чи свідчили про неналежність доказів сторони обвинувачення, які були прийняті судом до уваги при вирішення питання про винуватість ОСОБА_57 у вчиненні злочинів. Суд також не вбачає підстав для визнання доказів сторони захисту переважними над доказами сторони обвинувачення.

Беззаперечно визнаючи як одну із основоположних засад судочинства право особи не свідчити проти себе та відмовитись від надання показів, суд, одночасно із цим вважає, що відмова обвинуваченого надати будь-які розумні пояснення з приводу його перебування в населеному пункті, де сталося вбивство ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , знайомства з одним з потерпілих, а також з приводу перебування разом із ним дитини вбитої особи при переїзді до іншої місцевості, ставить під сумнів щирість обвинуваченого перед судом і викликає у суду обґрунтовану підозру у намаганнях обвинуваченого ввести суд в оману з метою уникнення відповідальності.

Надаючи оцінку заявам обвинуваченого ОСОБА_10 , які він зробив під час дослідження судом протоколів слідчих експериментів за його участю за епізодами обвинувачення у вчиненні крадіжок, про те, що зазначені слідчі дії проводилися з ним під впливом фізичного насильства з боку працівників правоохоронного органу, суд не вбачає з цих заяв підстав для критичної оцінки зазначених протоколів і визнання їх недопустимими доказами. При цьому, суд приймає до уваги, що обвинуваченим не надано будь-яких переконливих даних, які б свідчили про застосування до нього будь-якого фізичного впливу з боку працівників поліції. З метою перевірки заяв обвинуваченого, судом були спрямовані відомості до територіального підрозділу ДБР для внесення цих відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань і проведення досудового розслідування. Як убачається з копії постанови старшого слідчого в ОВС Другого слідчого управління, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_58 від 01.03.2025 року, слідчим під час проведення досудового розслідування, окрім ОСОБА_10 , були допитані свідки, якими є працівники поліції, які приймали участь при затриманні ОСОБА_10 та при проведенні досудового розслідування відносно нього, проте факт застосування до підозрюваного фізичного насильства з боку працівників поліції в ході досудового розслідування не встановлено. При цьому, слідчим зазначено, що допитаний як свідок ОСОБА_10 надавав лише загальні показання про застосування відносно нього насильства при його затриманні з боку оперуповноважених Балтського ВП ГУНП в Одеській області, без зазначення конкретних даних. У зв`язку із невстановленням складу злочину у діях працівників поліції кримінальне провадження було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене ОСОБА_10 з метою приховати інше кримінальне правопорушення, суд кваліфікує за п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України.

Оскільки ОСОБА_10 , вчинив вбивство, будучи особою, яка раніше вчинила вбивство, суд кваліфікує його дії за п. 13 ч. 2 ст.115 КК України.

Таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене ОСОБА_10 повторно, яке поєднане з проникненням до іншого приміщення, суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України.

При призначенні ОСОБА_10 покарання суд виходить із загальних засад призначення покарання, визначених в ст.ст. 50, 65 КК України.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає рецидив злочинів.

Вирішуючи питання про можливість звільнення ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності за спливом строків притягнення до відповідальності за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого п.9 , п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, згідно з положеннями п.4 ст. 49 КК України, колегія суддів вважає неможливим звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності, виходячи з підвищеної суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, обставин його вчинення, даних про особу обвинуваченого, зокрема, даних про те, що ОСОБА_10 у минулому 7 разів був засуджений за вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, у тому числі за навмисне вбивство і спричинення тяжких тілесних ушкоджень. Також, суд вважає, що звільнення ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, пов`язаного з позбавленням життя двох осіб, не буде відповідати такому принципу кримінального права як невідворотність покарання.

При обранні виду та визначенні міри покарання ОСОБА_10 суд враховує дані про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, характер та підвищену ступінь суспільної небезпечності скоєного ним злочину, передбаченого п. 9, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким та пов`язаним з посяганням на найвищу соціальну цінність, передбачену ст. 3 Конституції України, а саме життя людини, а також враховує, що наслідком цього злочину, вчиненого ОСОБА_10 є позбавлення життя двох осіб. При цьому суд враховує положення ч. 4 ст. 49 КК України, згідно якої до осіб, відносно яких суд вирішить питання про неможливість застосування давність, не може бути застосовано довічне позбавлення волі і замінюється позбавленням волі на певний строк.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, неможливим виправлення обвинуваченого без позбавлення волі. Саме покарання у виді позбавлення волі, на думку суду, буде відповідатиме вимогам ст. 65 КК України, буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого, попередження нових злочинів.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Під час проведення досудового розслідування були залучені судові експерти, загальні витрати на залучення яких склали 12 969 гривень 75 копійок.

Зазначені витрати у відповідності вимог ст. 122 КПК України відносяться до процесуальних витрат.

Частина 2 статті 124 КПК України передбачає, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Оскільки судом встановлено, що обвинувачений винний у вчиненні кримінального правопорушення за описаних у вироку обставинах, то суд вважає за необхідне стягнути з нього на користь держави вартість проведених судових експертиз у розмірі 12 969 гривень 75 копійок.

Встановивши вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, призначивши йому реальне покарання у вигляді позбавлення волі, суд вважає встановленим наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризику переховування від суду з метою уникнення виконання призначеного покарання, яке на час ухвалення вироку обвинуваченим не відбуте, тому суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили, обрати відносно ОСОБА_10 запобіжний заход у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

Визначаючи питання про зарахування до строку покарання обвинуваченому ОСОБА_10 строку його попереднього ув`язнення, суд виходить з наступного.

26.11.2015 року було прийнято Закон № 838-VIII. Цим Законом було змінено ч. 5 ст. 72 КК України і визначено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, в якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. 21.06.2017 року набрав чинності Закон № 2046-VIII, яким знову змінено ч. 5 ст. 72 КК України.

Як вбачається з правових висновків Великої палати Верховного суду, викладених в п. 105 Постанови від 29.08.2018 по кримінальному провадженню №663/537/17, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.

Оскільки ОСОБА_10 вчинив злочини у січні 1996 року, з огляду на вищезазначені правові висновки Великої палати Верховного суду, суд вважає за необхідне строк попереднього ув`язнення обчислювати у співвідношенні: один день попереднього ув`язнення до двох днів позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 369-374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_59 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, п. 9, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, на підставі яких призначити йому покарання:

- за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі;

- за п. 9, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України у вигляді 15 років позбавлення волі.

Згідно з ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_60 покарання у вигляді 15 років позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили обрати відносно ОСОБА_59 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави.

Зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_59 строк його попереднього ув`язнення в період з 27.07.2019 року по день набрання вироком законної сили або до дня скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та з урахуванням ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 26.11.2015 року, строк попереднього ув`язнення обчислювати у співвідношенні: один день попереднього ув`язнення до двох днів позбавлення волі.

Речові докази: паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_59 , картку платника податків ОСОБА_59 № НОМЕР_3 , копія медичної книжки ОСОБА_59 , клаптик паперу з зазначенням ПІН кодів до мобільного телефону, який зберігається у матеріалах кримінального провадження, мобільний телефон марки «NOMI», який зберігається у Балтському ВП ГУ НП в Одеській області, повернути ОСОБА_60 .

Речові докази, зазначені у постанові слідчого від 11.11.2019 року (всього 21 найменування), знищити.

Стягнути з ОСОБА_59 на користь держави судові витрати за проведення судової експертизи у сумі 12 969 гривень 75 копійок.

На вирок може бути подана сторонами апеляція до Одеського апеляційного суду через Хаджибейський районний суд міста Одеси протягом тридцяти діб від дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою у той же строк з дня отримання копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Головуючий суддя ОСОБА_61

Судді ОСОБА_62

ОСОБА_63