Справа № 488/3504/21
Провадження № 1-кп/488/56/26 р.
УХВАЛА

(Повний текст)

04.02.2026 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу відносно обвинуваченої за ч.2, ч. 3 ст. 307, ч.3 ст.311 та ч. 4 ст.369 КК України ОСОБА_6 , обвинувачених за ч.3 ст.307 КК України ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Корабельного районного суду м.Миколаєва перебуває вищевказане кримінальне провадження.

Відносно всіх обвинувачених обрано міру запобіжного заходу, строк дії якого спливає 07.02.2026 р.

09.01.2026 р. до суду надійшло клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 - у виді тримання під вартою та у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 . Копії відповідних клопотань вручено обвинуваченим, про що свідчать надані стороною обвинувачення письмові докази. В своєму клопотанні прокурор посилається на те, що продовжують існувати та не зменшились ризики переховування обвинувачених від суду, вчинення ними нового злочину чи продовження злочинної діяльності, за якою висунуто обвинувачення, а щодо обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - ризики впливу на свідків та обвинувачену ОСОБА_9 , при цьому вважає, що з огляду на обставини кримінального провадження, багатоепізодність дій обвинувачених, вчинення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 нових злочинів в той час, як відносно них в провадженні суду перебували інші кримінальні провадження щодо злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, а ОСОБА_7 також висунуто нову підозру щодо вчинення у час перебування у ДУ Миколаївський слідчий ізолятор злочинів, передбачених ч.2 ст.307 та ч.4 ст. 189 КК України, та, що за позицією прокурора, свідчить про обрання обвинуваченими для себе вказаних злочинних дій як засіб отримання прибутку, а також, з огляду на репутацію обвинувачених, вважає запобігти вказаним ризикам із застосуванням більш м`яких видів запобіжних заходів, ніж ті, що ним ініціюються, є неможливим.

В судовому засіданні прокурор дане клопотання підтримав з мотивів, наведених у ньому.

Позиція обвинувачених та їх захисників.

Обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник ОСОБА_10 не заперечували проти продовження застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, але просили визначити його лише у нічний час, пославшись на її бездоганну процесуальну поведінку, та необхідність лікування, про що було надано документ медичної установи.

Обвинувачена ОСОБА_8 та її захисник ОСОБА_12 , пославшись на недоведеність ризиків, на які вказував прокурор, вважали відсутніми підстави для задоволення клопотання прокурора. Спростовуючи зазначені прокурором ризики, захисник послався на бездоганну поведінку його підзахисної, яка, за його позицією, маючи можливість укритись від суду, цього не вчинила. За період перебування під домашнім арештом, демонструє належну поведінку, що за його позицією спростовує і доводи прокурора про ризик вчинення нею нового злочину. У разі ж визнання судом доведеними зазначені прокурором ризик та необхідним продовжити запобіжний захід у виді домашнього арешту, просили визначити його лише у нічний час, вказуючи на її потребу у працевлаштуванні та матеріальному себе забезпеченні.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_10 просили у задоволенні вказаного клопотання щодо ОСОБА_7 відмовити, посилаючись на те, що прокурором будь-яких доказів на підтвердження заявлених ризиків надано не було. На переконання захисту, бездоганна поведінка ОСОБА_6 і ОСОБА_8 свідчить про те, що і ОСОБА_7 буде належно дотримуватись своїх процесуальних обов`язків. Окрім цього, захисник послався і на необгрунтованість підозри відносно ОСОБА_7 та невірної кваліфікації його дій. За вказаного просили змінити йому міру запобіжного заходу на домашній арешт, який просили визначити на адресою: АДРЕСА_1 , де наразі проживають ОСОБА_6 та ОСОБА_8 .

Обвинувачена ОСОБА_9 та її захисник ОСОБА_11 просили у задоволенні клопотання прокурора відмовити як безпідставного. При цьому просили визначити інший запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Приймаючи рішення щодо заявленого клопотання сторони обвинувачення, суд виходить з такого.

З огляду на доведеність заявлених прокурором ризиків щодо всіх обвинувачених, у даному кримінальному провадженні відносно них було обрано міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який в подальшому щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 було продовжено, а стосовно обвинуваченої ОСОБА_6 та ОСОБА_8 ухвалою суду від 29.10.2025 року змінено на цілодобовий домашній арешт з носінням електронного засобу контролю та строк дії запобіжного заходу спливає 07.02.2026 р.

Відповідно до приписів ч.4 ст.199 та ч.3 ст.331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду клопотання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

За вимогами ч.3 ст.199 КПК клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також виклад обставин, які перешкоджають завершенню розгляду справи до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Стосовно обґрунтованості підозри, то у відповідності до норм КПК України, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи не винною у вчиненні злочину.

При цьому, обґрунтованість підозри була перевірена в ході досудового розслідування під час обрання відносно обвинувачених міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчим суддею, та в даних межах є достатньою для вирішення питання про вищевказане клопотання.

Щодо заявлених прокурором ризиків, то суд вважає слушними доводи прокурора, що останні продовжують існувати та не зменшились, з огляду на таке.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307 КК України, за що законом передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 9 до 12 років з конфіскацією майна.

За версією обвинувачення, для реалізації вищевказаної злочинної діяльності, діючи із корисливим мотивом, ОСОБА_6 створено та очолено організовану групу із чітким розподілом ролей та функцій її учасників, а також із застосуванням заходів конспірації та спробою підкупу службових осіб правоохоронних органів, у зв`язку з чим ОСОБА_6 також висунуто обвинувачення за ч.4 ст.369 КК, за що передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до десяти років з конфіскацією майна чи без такого.

Окрім того, за об`єднаним 22.06.2023 р. кримінальним провадженням, ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст. 307 КК України, що передбачає покарання у виді позбавлення волі від 6-ти до 10-ти років з конфіскацією майна, та ч.3 ст.311 КК України, санкція останньої передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років з конфіскацією майна.

Отже, усвідомлюючи тяжкість покарання, що може бути призначене, ОСОБА_6 , у разі визнання її винуватою за наведеним обвинуваченням, а також враховуючи відсутність чинників, які б утримали її від переховування, зокрема остання до затримання не працювала, будь-яких осіб на утриманні не має, що у сукупності доводить ризик її втечі з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Окрім того, враховуючи, що свідки обвинувачення, серед яких, як вказує сторона обвинувачення, є особи, які придбавали наркотичні засоби у обвинувачених, ще не допитані судом, то є слушними доводи прокурора про можливість незаконного впливу ОСОБА_6 на свідків, з метою схиляння останніх до надання показів на її користь. При цьому, з огляду на позицію ОСОБА_9 щодо відмови від дачі показів, то на даний час відсутні підстави вважати про наявність ризику щодо впливу на дану обвинувачену. Аналогічно, суд критично ставиться до можливого впливу ОСОБА_6 на свідка ОСОБА_13 , який, з огляду на виклад обвинувального акту, є працівником поліції.

Суд вважає обґрунтованими і заявлені прокурором ризики щодо можливості вчинення ОСОБА_6 інших злочинів чи продовження злочинної діяльності, приймаючи до уваги вид та багатоепізодність протиправних дій, що ставляться в провину ОСОБА_6 , та її лідерську роль, як то слідує з обвинувачення, а також враховуючи, що остання до затримання не працювала, легального джерела доходу не мала та, приймаючи до уваги, що інкриміновані за версією обвинувачення ОСОБА_6 діяння за часом мали місце на час судового розгляду іншого кримінального провадження відносно неї, також пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів.

Отже колегія погоджується з прокурором в тому, що продовжують існувати зазначені ризики з наведених вище обґрунтувань та необхідним продовжити запобіжний захід саме у виді цілодобового домашнього арешту, при цьому надавши можливість залишати визначене для перебування під домашнім арештом місце проживання за необхідності звернення за медичною допомогою, з наданням відповідного медичного документу уповноваженій особі, яка контролює виконання ухвали суду щодо цілодобового домашнього арешту ОСОБА_6 . На переконання колегії, вказаного буде достатньо аби запобігти встановленим ризикам та забезпечити право ОСОБА_6 на належну медичну допомогу.

Щодо ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, зокрема за ч.3 ст.307 КК України, у складі організованої групи, із корисливим мотивом, то тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, істотно впливає на оцінку ризиків переховування від суду.

Санкція статті за висунутим ОСОБА_7 обвинуваченням, передбачає покарання у виді позбавлення волі від 9 до 12 років з конфіскацією майна, а тому, у разі доведення його вини та відсутність з урахуванням санкції даної статті, можливості застосування положень ст. 75 КК, вказують на реальність ризику втечі обвинуваченого з метою уникнення покарання.

Окрім того, тяжкість висунутого обвинувачення та дана стадія кримінального провадження, у якій ще не проведено допит свідків судом, свідчать про можливість прийняття ОСОБА_7 заходів впливу на них, з метою надання ними показів на свою користь. Щодо можливого впливу на обвинувачену ОСОБА_9 , то ризик щодо цього наразі не підтверджується, з огляду на позицію відмови ОСОБА_9 від надання показів взагалі.

Стосовно заявленого прокурором ризику щодо можливого вчинення ОСОБА_7 інших злочинів, то, приймаючи до уваги багатоепізодність дій ОСОБА_7 за висунутим обвинуваченням, відсутність у останнього на час затримання законних джерел доходу, враховуючи, що наразі здійснюється судовий розгляд іншого кримінального провадження відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні злочинів, також пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, у якому відносно ОСОБА_7 обирався запобіжний захід у виді тримання під вартою із можливістю внесення застави, після внесення якої обвинувачений був звільнений з-під варти та знову притягується до кримінальної відповідальності за злочин, пов`язаний з незаконним обігом наркотичних засобів, більш того, відповідно до ухвали слідчого судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 28.10.2025 року у кримінальному провадженні, що внесене до ЄРДР за №0000236 від 18.03.2025 р, ОСОБА_7 24.10.2025 року повідомлено про підозру у вчиненні з квітня 2025 року кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 та ч.4 ст. 189 КК України, та обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, то суд вважає доведеним ризик можливого вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 нових злочинів та продовження злочинної діяльності, за якою висунуто обвинувачення.

З наведених обґрунтувань, колегія дійшла висновку, що не припинили існувати та не зменшились ризики, у зв`язку з встановленням яких було обрано дану міру запобіжного заходу ОСОБА_7 , а тому, з урахуванням вищевказаних ризиків, обставин вчиненого злочину за висунутим обвинуваченням, приймаючи до уваги, що у іншому кримінальному провадженні після внесення застави ОСОБА_7 був звільнений з-під варти та знову притягується до кримінальної відповідальності за аналогічним злочином, а також, враховуючи пред`явлену 24.10.2025 року підозру щодо вчинення нових особливо тяжких злочинів, з чого колегія вважає, що більш м`які запобіжні заходи, аніж тримання під вартою, не здатні запобігти встановленим ризикам.

З урахуванням положень п.5 ч.4 ст.183 КПК України, оцінюючи у сукупності обставини інкримінованого кримінального правопорушення, високу ймовірність заявлених ризиків, а особливо ризику вчинення нового злочину з наведених вище обгрунтувань, колегія вважає необхідним не визначати ОСОБА_7 розмір застави.

Стосовно доводів захисту, то колегія вважає, що належна процесуальна поведінка інших обвинувачених ніяким чином не свідчить на таку ж обвинуваченим ОСОБА_7 у разі обрання йому запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою. Рішення щодо міри запобіжного заходу приймається індивідуального щодо кожного обвинуваченого з урахуванням щодо кожного обставин, визначених ст.178 КПК України.

Стосовно обвинуваченої ОСОБА_9 , яка також обвинувачується у вчиненні ряду особливо тяжких злочинів, відповідальність за які передбачена ч.3 ст. 307 КК України, у складі організованої групи, із корисливим мотивом, то тяжкість покарання за висунутим обвинуваченням у разі його доведення, а також відсутність чинників, які б утримали обвинувачену від втечі, яка не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання, роботи, що свідчать про високу вірогідність її переховування від суду.

Приймаючи до уваги багатоепізодність дій ОСОБА_9 за висунутим обвинуваченням, відсутність у останньої законних джерел доходу на час затримання, постійного місця проживання, суд вважає також доведеним ризик можливого вчинення ОСОБА_9 інших злочинів чи продовження злочинної діяльності.

Щодо клопотання ОСОБА_9 та її захисника про обрання відносно неї запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, то з урахуванням доведених ризиків, суд вважає, що такий запобіжний захід не здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої та запобігти заявленим ризикам.

З урахуванням наведених обставин, колегія дійшла висновку, що єдиним запобіжним заходом, який здатен запобігти вищевказаним ризикам, є тримання під вартою з можливістю внесення застави у мінімальному за тяжкістю висунутого обвинувачення розмірі з урахуванням мотивів, наведених колегією у її ухвалі від 29.10.2025 р.

Стосовно ОСОБА_8 , то остання обвинувачується у вчиненні ряду особливо тяжких злочинів, відповідальність за які передбачена ч.3 ст. 307 КК України та санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі від 9 до 12 років, тому тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання доведеною її вини, істотно впливає на оцінку ризиків переховування від суду, на що скеровує і усталена практика ЄСПЛ (рішення ЄСПЛ від 20.05.2020 р. у справі Москаленко проти України).

Приймаючи до уваги, що з урахуванням санкції вказаної статті (ч.3 ст.307 КК) не передбачається можливості застосування положень ст. 75 КК України, то ступінь ризику втечі ОСОБА_8 є досить високим, в тому числі у сукупності з обставинами відсутності у обвинуваченої сталого місця проживання та чинників, які б утримували її від втечі.

Також тяжкість висунутого обвинувачення та дана стадія кримінального провадження, у якій ще не проведено судом допит свідків, котрі, як вказує сторона обвинувачення, є особами, що придбавали наркотичні засоби у обвинувачених, свідчать про можливість прийняття ОСОБА_8 заходів до впливу на них.

Щодо заявленого прокурором ризику впливу на обвинувачену ОСОБА_9 , то з мотивів, що наведені вище, даний ризик наразі не підтверджується.

Стосовно заявленого прокурором ризику щодо можливого вчинення ОСОБА_8 інших злочинів, то, приймаючи до уваги багатоепізодність дій ОСОБА_8 за версією обвинувачення, їх корисливий мотив, відсутність у останньої законних джерел доходу на час її затримання у даному кримінальному провадженні, то суд вважає також доведеним ризик можливого вчинення обвинуваченою ОСОБА_8 нових злочинів.

За вказаного, клопотання прокурора щодо продовження відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю є обгрунтованим.

Стосовно доводів захисника ОСОБА_12 щодо необхідності ОСОБА_8 до працевлаштування, то з його ж слів, остання проживає у наданому її родичами житлі та перебуває на їх матеріальному забезпеченні. Окрім того, до обрання запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні, ОСОБА_8 , місця роботи не мала, наразі будь-які докази, які б свідчили про готовність будь-якої юридичної або фізичної особи-підприємця надати їй місце роботи суду не надано.

Щодо посилання захисника ОСОБА_12 на невчинення ОСОБА_8 заходів до переховування, в той час як мала на це можливість, то колегія дані доводи відхиляє, з огляду на її перебування під контролем правоохоронного органу.

Щодо посилання захисників на недоведеність ризиків, на підтвердження яких прокурором не надано доказів, то слід зазначити, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь вірогідності, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій такої особи та/чи вчинення іншого злочину, а не обов`язкове настання цих подій.

Щодо доводів захисників про посилання прокурором на одні і ті ж ризики, то положення ст. 199 КПК вказують однією з підстав продовження міри запобіжного заходу те, що заявлений раніше ризик не припинив існувати та не зменшився.

Стосовно посилання захисника ОСОБА_10 на те, що його підзахисний ОСОБА_7 є раніше не судимою особою, то останнє не зменшує ступеня тяжкості злочину, у якому наразі ОСОБА_7 висунуте обвинувачення, в тому числі його багатоепізодна роль за версією обвинувачення.

До посилань захисника ОСОБА_10 щодо відсутності доказів, які б доводили причетність його підзахисного до скоєння злочинів за висунутим обвинуваченням, в тому числі і в частині і вірності кваліфікації, суд також ставиться критично, з огляду на стадію даного кримінального провадження, а також враховуючи, що питання доведеності чи недоведеності вини є дискреційним повноваженням суду, та рішення щодо вказаного приймається у нарадчій кімнаті з аналізу всіх доказів як кожного окремо так і у сукупності.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.177, 183-184, 199, 331, 395, ч.2 ст. 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Продовжити відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 04 квітня 2026 року включно, без визначення розміру застави.

Продовжити відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 04 квітня 2026 року включно, з можливістю внесення застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 266 240 ( двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень), яка може бути внесена як самою обвинуваченою, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем), після внесення якої остання повинна бути звільнена з-під варти, при цьому обвинувачена зобов`язана протягом доби повідомити суд щодо місця проживання та засобів зв`язку з нею.

Покласти на ОСОБА_9 строком до 04.04.2026 року (включно) у разі звільнення під заставу, такі зобов`язання:

- за першою вимогою прибувати до суду ;

- заборонити спілкування зі свідками ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 ;

- не відлучатися за межі населеного пункту, в якому проживає, без дозволу суду;

- у разі зміни місця проживання протягом однієї доби повідомляти суд про нове місце проживання.

- здати до зберігання відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачена вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити обвинуваченій, що в разі невиконання вищевказаних обов`язків застава буде звернена в дохід держави та щодо неї може бути обраний більш суворий запобіжний захід.

Продовжити відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролюза адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши вихід з останнього, окрім необхідності прибуття до суду та звернення за медичною допомогою, про що має бути наданий уповноваженій особі, що здійснює контроль за виконанням даної ухвали відповідний документ медичної установи, та поклавши на неї терміном до 04.04.2026 року наступні обов`язки, визначені ст.194 КПК України:

- за першою вимогою прибувати до суду ;

- заборонити спілкування зі свідками ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 ;

- не відлучатися за межі населеного пункту, в якому проживає, без дозволу суду;

- у разі зміни місця проживання протягом однієї доби повідомляти суд про нове місце проживання.

- здати до зберігання відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Виконання ухвали про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту покласти на ВП №3 МРУП ГУНП в Миколаївській області.

Продовжити відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю строком до 04 квітня 2026 року включно за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши вихід з останнього, окрім необхідності прибуття до суду та звернення за медичною допомогою, про що має бути наданий уповноваженій особі, що здійснює контроль за виконанням даної ухвали відповідний документ медичної установи, та поклавши терміном до 04.04.2026 року наступні обов`язки, визначені ст.194 КПК України:

- за першою вимогою прибувати до суду ;

- заборонити спілкування зі свідками ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 ;

- не відлучатися за межі населеного пункту, в якому проживає, без дозволу суду;

- у разі зміни місця проживання протягом однієї доби повідомляти суд про нове місце проживання.

- здати до зберігання відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Виконання ухвали про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту покласти на ВП№3 МРУП ГУНП в Миколаївській області.

На ухвалу протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_9 - з дня вручення її копії, до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо може бути подано апеляцію, подача якої не зупиняє виконання ухвали.

Вступна та резолютивна частини ухвали оголошені в судовому засіданні 04.02.2026 р.

Повний текст ухвали складено 05.02.2026 р.

Головуюча ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3