Справа №534/3172/25
Провадження №1-кс/534/21/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року місто Горішні Плавні

Слідчий суддя Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання начальника Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області - прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000295 від 19.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області звернувся начальник Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 із клопотанням, в якому просить накласти арешт на майно, а саме: на 1/6 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що у провадженні відділу поліції № 2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування кримінального провадження № 0000295 від 19.11.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 близько 15 год 00 хв 19.11.2025, на території Кам`янського водосховища річки Дніпро неподалік водозабірної станції м. Горішні Плавні, діючи умисно, незаконно зайнявся рибним добувним промислом без належного дозволу, з використанням заборонених знарядь лову двох ліскових сіток (довжиною 50 м, висотою 1,5 м, розміром вічка 45?45 мм кожна) за допомогою гумового човна «Avalon», внаслідок чого незаконно добув 80 екземплярів риби різних видів, чим заподіяв істотну шкоду водним біоресурсам на загальну суму 129 438 грн 00 коп. відповідно до такс, затверджених Постановою КМУ № 1042 від 29.09.2023, що підтверджено висновком судової інженерно-екологічної експертизи № КСЕ-19/117-25/26518 від 15.12.2025.

За вказаним фактом 30.12.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 249 КК України.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та довідки про оціночну вартість, підозрюваний ОСОБА_4 є власником 1/6 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Оціночна вартість 1/6 частки квартири становить 229 143 грн 18 коп. згідно з довідкою № 201-11023491.

Прокурор, посилаючись на п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, зазначає, що метою накладення арешту є забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

У судовому засіданні прокурор просив задовольнити клопотання про арешт майна, посилаючись на викладені у ньому обставини.

Власник майна ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення такого клопотання.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Загальні вимоги щодо порядку застосування будь-яких заходів забезпечення визначені статтями 131 та 132 КПК України.

Стаття 170 КПК України встановлює, що арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, може бути об`єктом конфіскації майна як виду покарання, а також за рахунок нього може бути забезпечене відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України у випадку накладення арешту з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), арешт накладається на майно підозрюваного за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні.

Водночас, відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України. До таких ризиків відноситься можливість приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна.

Також положеннями ч. 8 ст. 170 КПК України передбачено, що вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

До того ж, за змістом ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для третіх осіб.

Отже, з аналізу зазначених норм КПК України, при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя має встановити наявність обґрунтованої підозри, співмірність вартості майна шкоді 229 143 грн 18 коп. проти завданої шкоди в сумі 129 438 грн 00 коп. та наявність ризику відчуження.

З урахуванням вказаного, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення прокурора, власника майна, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, перевищує розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Згідно показань підозрюваного, єдиним джерелом існування останнього є пенсія за віком. ОСОБА_4 не працює. Таким чином, прокурором доведено підстави для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проте, враховуючи суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, його специфіку і тяжкість, наявність обґрунтованої підозри у його вчиненні особою, яка є власником такого майна, на думку слідчого судді, накладення арешту в даному випадку є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження саме у межах розміру завданої шкоди. За таких обставин, слідчий суддя вважає, що пов`язані із накладенням арешту обмеження є виправданими, співмірними із завданнями кримінального провадження та пропорційними меті, з якою такі обмеження застосовуються.

У цьому контексті слідчий суддя зауважує, що арешт накладається без заборони користування відповідним майном, а тому не вбачає негативних наслідків від його застосування як для самого підозрюваного, так і для інших осіб. Водночас, заборона відчуження є обґрунтованою та виправданою з огляду на встановлений ризик передачі зазначеного майна на користь інших осіб, що унеможливить досягнення заявленої мети арешту.

Також слідчий суддя відзначає, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав. Хоча власник обмежується у реалізації правомочностей щодо таких прав, такий захід є тимчасовим.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що обмеження, яких зазнає підозрюваний, на даному етапі виправдовують такий ступінь втручання у його право власності.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку про наявність необхідних і достатніх підстав для задоволення клопотання прокурора про арешт майна частково, а саме в накладенні арешту на частки, що належить ОСОБА_4 .

Керуючись ст. 98, 170173 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні начальника Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна - задовольнити частково.

Накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_4 , а саме: на 1/2 частки, власником якої є ОСОБА_4 , тобто 1/12 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з позбавленням права відчуження та розпорядження.

В іншій частині клопотання відмовити.

Роз`яснити учасникам розгляду справи право на звернення із клопотанням про скасування арешту майна, в порядку ст. 174 КПК України.

Копію ухвали вручити учасникам судового розгляду.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1