н/п 1-кп/490/882/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001025 від 04.08.2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Миколаєві, є громадянином України, має професійно-технічну освіту, неодружений, офіційно не працює, раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

03.08.2024 року у проміжок часу з 22 години 30 хвилин по 22 годину 35 хвилин, за адресою: місто Миколаїв, проспект Центральний, біля будинку 74/2, між потерпілим ОСОБА_5 , ОСОБА_5 з однієї сторони та ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 з іншої сторони, виник словесний конфлікт через гучне прослуховування музики через портативну колонку, який у подальшому переріс в обопільну бійку. Під час бійки у ОСОБА_3 виник злочинний протиправний умисел, направлений на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю потерпілого ОСОБА_5 ..

У подальшому, у вищезазначений день та час, за адресою: місто Миколаїв, проспект Центральний, 76, перебуваючи біля магазину "Кібернетики", ОСОБА_3 , в ході бійки повалив потерпілого на сходинки, котрі ведуть до вище описаного магазину та знаходячись над потерпілим, прикладаючи значну фізичну силу наніс не менше семи ударів кулаком правої руки в область голови ОСОБА_5 ..

Своїми протиправними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді уламкового перелому нижньої та зовнішньої стінок лівої орбіти зі зміщенням уламків, перелому всіх стінок лівої верхньощелепної пазухи зі зміщенням уламків, перелому лівої виличної кістки зі зміщенням уламків, синця лівої орбіти, забійної рани верхньої повіки лівого ока, які ускладнились лівобічним гемосинусом (наявності крові в лівій верхньощелепній пазусі), які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, винним себе визнав повністю та суду пояснив, що 03.08.2024 року він разом зі своїми друзями з Корабельного району м.Миколаєва приїхали до центру міста погуляти та разом відпочити. В цей день, він ніякі спиртні напої не вживав. Близько 22:30 години, він разом із друзями знаходились у дворі багатоповерхового будинку, розташованого по пр.Центральному, більш точної адреси не знає, та сиділи на парапеті. Визнає, що дійсно в той вечір вони з друзями дуже гучно слухали музику, після чого з будинку вийшли чоловік ОСОБА_5 та його жінка, які підійшли до них та зробили їм зауваження з приводу гучної музики. Вони перед ними вибачились і він почав збирати їхні речі, щоб піти звідти. У той момент, коли вони вийшли на пр.Центральний та знаходились біля магазину "Кібернетики", він побачив, як потерпілий ОСОБА_5 кинув йому у спину пляшку. Не стримавши свої емоції, він підійшов до потерпілого та наніс не менше семи ударів кулаком правої руки в область голови ОСОБА_5 .. Після цього, він разом із друзями пішли з місця події. З приводу вчиненого щиро кається та просив вибачення у потерпілого ОСОБА_5 за свій ганебний вчинок, запевняючи, що більше такого ніколи не повториться.

Крім власних показань обвинуваченого, його вина додатково підтверджується показами допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_5 ..

Так, допитаний під час розгляду справи потерпілий ОСОБА_5 дав показання про те, що 03.08.2024 року приблизно о 22:30 годині він, знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , почув як під вікнами його квартири хтось дуже гучно ввімкнув музику. З вікна квартири бачив, як у дворі його будинку знаходились молоді люди, хлопці та дівчата, які вживали спиртні напої, щось кричали та гучно слухали музику. Спочатку його сусіди, а потім і він з дружиною робили з вікна квартири зауваження молодим людям, на що у відповідь була лише ненормативна лексика. Потім його дружина разом з їхньою дитиною вибігли з будинку на вулицю та зробили їм зауваження, на що молоді люди відреагували досить неадекватно та почали висловлюватись нецензурною лайкою на її адресу. Після цього, він також вийшов на вулицю та зробив їм зауваження, і даний конфлікт начебто припинився. Потім хлопець, яким як виявилось пізніше був ОСОБА_7 , схопив його за руку, і в цей момент до нього підбіг ОСОБА_3 , який без будь яких пояснень наніс йому удар, а інший хлопець ОСОБА_8 розпилив йому в обличчя сльозогінний газ. Від нанесеного удару ОСОБА_3 , він, втративши рівновагу, впав на землю та можливо навіть втратив свідомість. Прийшовши до тями, виявив крадіжку свого наручного годинника, грошових коштів в сумі 300 гривень та зв`язки ключів від квартири та автомобілю, які на момент виходу з квартири знаходились у нього в кишені. Побачивши, що нападники починають тікати у бік пр.Центрального, вирішив їх наздогнати щоб повернути хоча б ключі. Переслідуючи хлопців, він кричав їм у слід щоби повернули ключі, на що останні висловлювались лише нецензурною лайкою у його сторону. Потім він побачив, як ОСОБА_3 зупинився біля банку, який має спільний вхід до магазина "Кібернетики". Наблизившись до ОСОБА_3 , останній почав наносити йому тілесні ушкодження рукою в область голови та повалив його на землю. Лише в той момент, коли повз проходив перехожий, який втрутився у даний конфлікт, ОСОБА_3 припинив його побиття та втік з місця події. Під час даного конфлікту він нікому тілесних ушкоджень не наносив, нікого не ображав та ніякої пляшки у бік ОСОБА_3 не кидав. Зазначив, що весь процес його побиття було знято на відео подругою ОСОБА_3 та його друзів, яке у подальшому було викладене у соцмережах, що завдало йому значної моральної шкоди у зв`язку з публічним оприлюдненням даного відео. Після вказаних подій звернувся до лікарні швидкої медичної допомоги та проходив лікування. Згідно призначень лікарів потребує подальшого оперативного втручання в умовах стаціонару.

Крім того, факт спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень об`єктивно підтверджується висновком судово-медичної експертизи ДСУ "Миколаївське обласне бюро судово-медичної експертизи" від 16.10.2024 року №789, згідно якого у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мають місце тілесні пошкодження у вигляді уламкового перелому у нижньої та зовнішньої стінок лівої орбіти зі зміщенням уламків, перелому всіх стінок лівої верхньощелепної пазухи зі зміщенням уламків, перелому лівої виличної кістки зі зміщенням уламків, синця лівої орбіти, забійної рани верхньої повіки лівого ока, які ускладнились лівобічним гемосинусом (наявністю крові в лівій верхньощелепній пазусі).

Дані тілесні пошкодження могли утворитися від однієї-двох ударних дій тупими твердими предметами, якими могли бути руки, ноги та інше в ділянку обличчя. Утворення даних тілесних пошкоджень у строк вказаний в постанові 03.08.2024 року, не виключається.

По ступеню тяжкості дані тілесні пошкодження відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Діагноз "забій головного мозку середнього ступеню тяжкості" при оцінки ступеню тяжкості тілесних пошкоджень до уваги не приймався, так як не підтверджений об`єктивними клінічними даними та даними комп`ютерної томографії, згідно п.4.13.4 "Правил визначення ступеню тяжкості тілесних пошкоджень".

Будь-яких судово-медичних даних про характеристику травмуючого предмета не мається.

Будь-яких судово-медичних даних про послідовність нанесення даних тілесних пошкоджень не мається.

При нанесенні тілесних пошкоджень потерпілий міг бути звернений передньою стороною тіла до нападинка (нападників).

Дані тілесні пошкодження не являються небезпечними для життя потерпілого згідно "Правилам визначення ступеню тяжкості тілесних пошкоджень". З даними тілесними пошкодженнями потерпілий знаходився на лікуванні 23 койко дня.

Утворення даних тілесних пошкоджень при падінні тіла з положення стоячи на площину, як з приданням тілу прискоренням, так і без нього, виключається.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України. При цьому, судом їм було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінивши наведені вище докази в їх сукупності, суд вважає встановленими обставини стосовно заподіяння потерпілому ОСОБА_5 умисних середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинило тривалий розлад здоров`я, оскільки вони підтверджуються наведеними вище показаннями обвинуваченого, потерпілого та висновком експерта ДСУ "Миколаївське обласне бюро судово-медичної експертизи" від 16.10.2024 року №789.

Зазначені вище докази в своїй сукупності узгоджуються між собою і не містять протиріч, з огляду на що суд вважає їх встановленими та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Питання щодо призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер кримінальних правопорушень, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання, тощо.

Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням усіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

Разом із тим, як раніше зазначав Верховний Суд, дискреційні повноваження суду щодо призначення покарання або прийняття рішення про звільнення від його відбування мають межі, які передбачають повноваження суду призначати покарання з врахуванням відповідності призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі засудженого.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за ч.1 ст.122 КК України суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, його особу, а саме те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, офіційно не працює, неодружений, за даними КНП "Миколаївський обласний центр психічного здоров`я" Миколаївської обласної ради за допомогою до лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не звертався, за місцем проживання характеризується позитивно, як обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та добровільне часткове відшкодування завданого збитку, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Згідно досудової доповіді, складеної Заводським районним відділом філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях, з урахуванням інформації, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_3 , його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи можливе без позбавлення волі.

В судовому засіданні прокурор просив призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді 2 /двох/ років обмеження волі та на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 /один/ рік.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 після вчинення кримінального правопорушення, повне визнання ним своєї вини, наслідки суспільно-небезпечного діяння, позицію потерпілого щодо міри покарання обвинуваченому не пов`язаного з позбавленням волі. Суд звертає увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_3 вибачився перед потерпілим за свій вчинок лише під час судового розгляду та частково відшкодував йому майнову шкоду на суму 500 гривень лише через рік після вчинення злочину.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, його критичне ставлення до скоєного, що вказує на усвідомлення ним протиправності своїх дій та бажання стати на шлях виправлення, суд приходить до висновку, що призначення покарання без ізоляції від суспільства із застосуванням ст.75 КК України, буде достатнім і необхідним видом покарання для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів та буде відповідати принципам розумності та справедливості, і мета кари виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, що уособлює основний принцип кримінального права не тяжкість покарання, а його невідворотність, буде досягнута у разі призначення обвинуваченому покарання в межах санкції ч.1 ст.122 КК України.

Призначене судом покарання є необхідним і достатнім заходом примусу для перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідає тяжкості вчиненого ним правопорушення, сприятиме дотриманню обвинуваченим правослухняної поведінки у майбутньому та забезпечує баланс між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

По даному кримінальному провадженню потерпілим ОСОБА_5 подано позовну заяву, в якій він просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на його користь завдану кримінальним правопорушенням майнову шкоду в сумі 134196,07 гривень та моральну шкоду в сумі 100000 гривень.

В обґрунтування поданого позову зазначено, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_5 було заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 134196,07 гривень, яка складається з: 1) вартості наручних часів, які зникли під час побиття 7502 гривень (вартість відповідно до даних торгівельної інтернет мережі станом на дату подачі заяви до слідчих органів); 2) грошові кошти, які потерпілий мав з собою під час побиття 300 гривень; 3) вартості лікування в ЛШМД м.Миколаєва з 03.08.2024 року по 26.08.2024 року та поліклініці МВС України з 27.08.2024 року по 10.09.2024 року на загальну суму 10326,37 гривень; 4) витрат на придбання паливно-мастильних матеріалів для заправки родинного автомобіля внаслідок незадовільного стану його здоров`я та необхідністю здійснювати поїздки до лікувальних закладів на загальну суму 1067,70 гривень; 5) витрат на подальше проходження лікування, пов`язаних із придбанням необхідних імплантів для двох різнопланових операцій по виправленню кісток носа та відновлення втрачених функцій щелепи потерпілого 115000 гривень. Крім того, потерпілому ОСОБА_5 було завдано моральну шкоду, яка полягає у стражданнях, негативних емоціях, психічних переживаннях, вимушених змінах у його житті та порушеннях нормального способу життя.

Обвинувачений ОСОБА_3 позовну заяву потерпілого ОСОБА_5 визнав частково, а саме в частині відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди на суму 10 000 гривень. Крім того, стороною захисту було надано квитанцію від 11.09.2025 року про здійснення грошового переказу на ім`я потерпілого ОСОБА_5 на суму 500 гривень.

Дослідивши позовну заяву потерпілого ОСОБА_5 та копії документів на підтвердження понесених ним витрат, на основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи, з`ясувавши характер позовних вимог, суд приходить до такого висновку.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Під час вирішення цивільного позову суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати учасників та характер правовідносин, що склалися між ними, встановити розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, а також визначити порядок її відшкодування.

Згідно з положеннями ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Судом встановлено, що внаслідок вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення, потерпілий ОСОБА_5 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я, та у зв`язку із чим останній проходив стаціонарне лікування. Понесені витрати на лікування потерпілого підтверджуються копіями фіскальних чеків на придбання медичних препаратів та відповідними призначеннями лікарів, долученими до матеріалів справи.

Враховуючи суму підтверджених витрат на лікування, а також часткове відшкодування ОСОБА_3 матеріальної шкоди, завданої злочином (в сумі 500 гривень), суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди, яка складається з витрат на лікування, підлягає частковому задоволенню у межах позовної заяви на загальну суму 9826,37 гривень (10326,37 - 500).

Щодо вимог потерпілого ОСОБА_5 про відшкодування витрат на компенсацію втраченого під час побиття годинника марки «ORIENT» вартістю 7502 гривень та викрадених грошових коштів на загальну суму 300 гривень, суд зазначає наступне.

З досліджених матеріалів на обґрунтування підстав і розміру цивільного позову, потерпілим не надано суду належних і допустимих доказів володіння (придбання) годинником марки «ORIENT». Крім того, виходячи з меж висунутого обвинувачення проти ОСОБА_3 , факт викрадення грошових коштів ОСОБА_5 в сумі 300 гривень не встановлено. Не встановлено таких доказів і в судовому засіданні. З огляду на що, суд вважає такі вимоги необґрунтованими та безпідставними.

Що стосується понесених потерпілим витрат на придбання бензину та скрапленого газу суд зазначає наступне.

Так, в судовому засіданні потерпілим не підтверджено належними і допустимими доказами обставини, що понесені ним витрати на купівлю бензину та скрапленого газу (18.08.2024 року на суму 539,90 грн, 14.08.2024 року на суму 527,80 грн, 16.03.2025 року на суму 529,90 грн) були завдані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, що є предметом судового розгляду.

З огляду на вказані обставини, суд вважає, що вимога потерпілого про стягнення витрат на придбання бензину та скрапленого газу на загальну суму 1597,60 грн (фіскальні чеки від 18.08.2024 року, 14.08.2024 року, 16.03.2025 року) є необґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення.

Що стосується позовних вимог про стягнення витрат на подальше проходження лікування в сумі 115000 гривен, суд зазначає наступне.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно змісту ст.128 КПК України, стягненню підлягають матеріальні збитки, які були завдані кримінальним правопорушенням.

Враховуючи те, що матеріальні збитки в частині подальших витрат по виправленню кісток носа та відновленню втрачених функцій щелепи, зазначені у позовній заяві складаються з вартості майбутніх витрат, які на день розгляду позову в суді не були понесені потерпілим, вказані майбутні збитки не можуть бути стягнуті з обвинуваченого.

При цьому, слід зазначити, що у разі потреби фактичного подальшого проходження лікування, пов`язаного з отриманими у даному кримінальному провадженні тілесними ушкодженнями середньої тяжкості, потерпілий не буде позбавлений права додатково звернутися з майновими позовними вимогами в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, позовні вимоги потерпілого ОСОБА_5 в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню.

Щодо вирішення питання про відшкодування потерпілому ОСОБА_5 моральної шкоди, суд приходить до наступного.

Згідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Відповідно до ч.1 ст.1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При визначенні розміру моральної шкоди, яка повинна бути стягнута з обвинуваченого на користь потерпілого, суд, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", виходить з принципів розумності, виваженості та справедливості і враховує характер і обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) потерпілого, характер немайнової шкоди (його тривалість, можливості відновлення), а також стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих відносинах, час і зусилля, необхідні для їх відновлення, матеріальне становище обвинуваченого.

Суд враховує те, що визначаючи розмір відшкодування, має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи (ВП/ВС у справі №752/17832/14-ц від 15.12.2020 р.). При визначенні розміру завданої потерпілому моральної шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим відносно нього, суд враховує характер і обсяг душевних страждань, яких потерпілий зазнав, поведінку обвинуваченого в момент скоєння кримінального правопорушення та його поведінку в подальшому, а також суд враховує, що потерпілий на обґрунтування завданої моральної шкоди вказує, що внаслідок заподіяння ушкоджень він був позбавлений можливості нормального життя, суд вважає що моральна шкода, яка буде стягнута з обвинуваченого за вироком суду на користь потерпілого, в повній мірі компенсує йому перенесені душевні страждання та душевний біль.

Вирішуючи заявлену позовну заяву про стягнення на користь потерпілого ОСОБА_5 моральної шкоди в сумі 100 000 гривень, суд зазначає, що з врахуванням глибини моральних страждань потерпілого та з врахуванням доведеності, відповідно до ст.1167 ЦК України, позов підлягає частковому задоволенню.

У даному випадку, на переконання суду, розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 50 000 гривень буде відповідати принципам розумності та справедливості.

Судові витрати по справі відсутні.

Питання про речові докази суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 3 /три/ роки.

На підставі ст.75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 /двох/ років з дня проголошення вироку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Позовну заяву потерпілого ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення задовольнити частково.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_5 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 9826 /дев`ять тисяч вісімсот двадцять шість/ гривень 37 к. та моральної шкоди 50 000 /п`ятдесят тисяч/ гривень.

Речові докази:

уламок скляної пляшки та уламок скла, які поміщені до сейф-пакету PSP 2014786 та передані на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП №1 Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області знищити.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м.Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий ОСОБА_1