Справа № 587/2690/24
Провадження № 1-кп/591/456/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2025 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Зарічного районного суду м. Суми кримінальне провадження, унесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 липня 2024 року за № 0000372, про обвинувачення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малий Бобрик Краснопільського району Сумської області; громадянин України, освіта середня, не військовозобов`язаний, зі слів не одружений, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, останній раз 08.10.2018 Овідіопольським районним судом Одеської області за статтею 15 ч. 3 статтею 185 ч. 3 Кримінального кодексу України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 185, чч. першою, третьою статті 357 Кримінального кодексу України

учасники судового провадження:

секретар судового засідання ОСОБА_3

сторони кримінального провадження:

з боку обвинувачення: прокурор ОСОБА_4

з боку захисту:

обвинувачений ОСОБА_5

і установив:

Прокурор Сумської окружної прокуратури направив до Сумського районного суду Сумської області обвинувальний акт у кримінальному провадження за № 0000372 від 05.07.2024 стосовно ОСОБА_5 за частиною четвертою статті 185, чч. першою, третьою статті 357 Кримінального кодексу (КК) України для вирішення питання по суті.

Голова Сумського районного суду Сумської області направила подання до Сумського апеляційного суду щодо направлення матеріалів цього кримінального провадження на розгляд іншого суду в межах територіальної юрисдикції апеляційного суду. Клопотання таке мотивовано тим, що місцем вчинення кримінальних правопорушень є с. Великий Бобрик Сумського району, що територіально не відноситься до підсудності Сумського районного суду Сумської області.

Своєю Ухвалою від 16 вересня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду подання задовольнила і кримінальне провадження стосовно ОСОБА_5 постановила направити на розгляд до Краснопільського районного суду Сумської області.

Вища рада правосуддя рішенням від 22 травня 2025 року №1105/0/15-23 передала Зарічному районному суду м. Суми територіальну підсудність судових справ Краснопільського районного суду Сумської області.

На підставі протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 16.07.2025 (рішення зборів суддів №13 від 27.06.2025) справу передано головуючому судді ОСОБА_6 .

23 жовтня 2025 року Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми здійснено привід обвинуваченого ОСОБА_5 у судове засідання на 26.12.2025.

Формулювання обвинувачення, яке суд визнав доведеним

Так, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, в Україні з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово було продовжено та діє і на час розгляду справи.

04.07.2024 близько 13:20 год., ОСОБА_5 проходячи повз зупинку громадського транспорту в с. Великий Бобрик Сумського району, на лавці побачив чорну сумку, в подальшому підійшовши до неї та взявши до рук, останній розкрив сумку та побачив там банківську карту АТ «Ощадбанк», паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 та мобільний телефону чорного кольору марки ZTE. У цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення паспорту громадянина України, банківської карти та мобільного телефону, які знаходились в сумці.

Усвідомлюючи, що паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 , банківська карта, яка є офіційним документом, та мобільний телефон марки ZTE А71, які є чужою власністю, реалізуючи свій злочинний чисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, таємно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення матеріальних збитків потерпілому та бажаючи настання таких наслідків, діючи в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_5 таємно заволодів паспортом громадянина України на ім`я ОСОБА_7 , МВ428781, банківською картою АТ «Ощадбанк» номер НОМЕР_1 та мобільним телефоном марки ZTE А71 вартістю на момент вчинення кримінального правопорушення 3 202.00 грн, з метою подальшого використання їх у злочинних корисливих цілях. Після чого ОСОБА_5 викраденими речами розпорядився на власний розсуд, заховавши за своєю адресою проживання.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин у кримінальному провадженні.

Допитаний як обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, та надав покази, що має скрутне матеріальне становище, тому 04.07.2024 у денний час в с. Великий Бобрик здійснив крадіжку сумки з корисливих мотивів. У послідуючому роздивився, що в ній лежав мобільний телефон, банківська карта та Паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 . По приїзду працівників поліції одразу видав викрадені речі. Шкодує про вчинене. Розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням.

Прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин на клопоче про розгляд справи у скороченому провадженні, на підставі частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу (КПК) України, проти якого учасники судового провадження не заперечували.

На підставі частини третьої статті 349 КПК України, враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини, а також те, що обвинувачений не оспорює всі обставини справи, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву в добровільності та істинності його позиції немає. Сторонам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

При цьому, суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідив документи, які характеризують особу обвинуваченого, процесуальні документи органу досудового розслідування щодо накладеного арешту на майно, визнання викраденого майна речовими доказами, процесуальні витрати на експертне дослідження.

Оцінивши зібрані по справі докази: кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, суд доходить висновку, що стороною обвинувачення доведено винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень при викладених у вироку обставинах.

Умисні дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковано:

за частиною четвертою статті 185 КК України як таємне викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону марки ZTE (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, кваліфікуючою ознакою якої є «вчинена в умовах воєнного стану»;

за частиною першою статті 357 КК України як викрадення офіційного документа, яким є належна ОСОБА_7 банківська карта АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 ;

за частиною третьою статті 357 КК України як незаконне заволодіння паспортом на ім`я ОСОБА_7 МВ428781, який є офіційним особистим документом.

Щодо призначення покарання

За результатами розгляду цього кримінального провадження прокурор просить визнати ОСОБА_5 винуватим у пред`явленому обвинуваченні. Обвинувачений у ході досудового розслідування щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, вину визнає повністю. Зазначені обставини є такими або можуть бути визнані судом такими, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 . Обставин, що обтяжує покарання ОСОБА_5 , не встановлено. З урахуванням викладених обставин, прокурор просить призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі: за ч. 1 ст. 357 КК України покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, за ч. 3 ст. 357 КК України - покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки; за ч. 4 ст. 185 КК України - покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, а за сукупністю цих кримінальних правопорушень, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим відповідно до статті 70 КК України, остаточно визначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Завдана матеріальна шкода відшкодована потерпілому в повному обсязі шляхом повернення викраденого майна.

У кримінальному провадженні є витрати на проведення експертизи у розмірі 1 135.92 грн, та підлягають стягненню з ОСОБА_5 в дохід держави. Накладений ухвалою слідчого судді арешт на викрадене майно підлягає скасуванню. Речові докази, передані стороні потерпілого на зберігання, необхідно залишити у розпорядженні потерпілого.

Вважає, що саме такий вирок буде законним, і обґрунтованим, а покарання необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Обвинувачений у призначенні покарання покладався на розсуд суду.

Мотиви призначення покарання судом

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд відповідно до вимог статті 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , є його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, визнання вини; обставин, що обтяжує його покарання, судом не встановлено.

Згідно з частиною 2 статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

У відповідності до вимог статті 50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченим, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог статті 12 КК України вчинені обвинуваченим кримінальні правопорушення, передбачені чч.1, 3 статті 357 КК України, є кримінальним проступком.

Відповідно до вимог статті 12 КК України вчинений обвинуваченим злочин, передбачений частиною 4 статті 185 КК України , є тяжким злочином.

Згідно п.1 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику призначення судами кримінального покарання" №7 від 24.10.2003 призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Враховуючи характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, принцип індивідуалізації покарання, позицію сторони обвинувачення та захисту, обставини справи, наслідки злочину, усвідомлення вчиненого та розкаяння у обвинуваченого, доведення наявності корисливого мотиву, суд по стійкому внутрішньому переконанню відповідно до статті 65 КК України для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень призначає покарання:

- за частиною 1 статті 357 КК України у виді одного року обмеження волі;

за частиною 3 статті 357 КК України у виді двох років обмеження волі;

за частиною 4 статті 185 КК України у виді п`яти років позбавлення волі;

Підстав для застосування положень статті 69 КК України та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог статті 75 КК України, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані.

Остаточне покарання ОСОБА_5 належить призначити на підставі частини 1 статті 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень із застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі

Дане покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи)

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Цивільний позов не заявлено.

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 липня 2024 року у справі №592/11283/24 накладено арешт на мобільний телефон марки ZTE чорного кольору; банківську карту АТ «Ощадбанк» номер НОМЕР_1 ; зв`язку ключів, добровільно виданих ОСОБА_5 06.07.2024.

Відповідно до положень частини четвертої статті 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

На підставі наведеного, суд скасовує вказаний захід забезпечення кримінального провадження.

Враховуючи, що ухвалюється обвинувальний вирок, питання речових доказів суд вирішує у порядку статті 100 КПК України.

Відповідно до вимог статті 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

На підставі частини 15 статті 615 КПКУкраїни, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись статтями 349, 350 368, 374, 395, 532, 615 Кримінального процесуального кодексу України, Суд,

Ухвалив:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малий Бобрик Краснопільського району Сумської області; громадянин України, визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за частиною четвертою статті 185, чч. першою, третьою статті 357 Кримінального кодексу України, і призначити йому за цими законами покарання:

за частиною четвертою статті 185 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі на строк п`ять років;

за частиною першою статті 357 Кримінального кодексу України у виді обмеження волі на строк один рік;

за частиною третьою статті 357 Кримінального кодексу України у виді обмеження волі на строк два роки.

На підставі частини 1 статті 70 Кримінального кодексу України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_9 в порядку виконання даного вироку.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 липня 2024 року у справі №592/11283/24, на мобільний телефон марки ZTE чорного кольору; банківську карту АТ «Ощадбанк» номер НОМЕР_1 ; зв`язку ключів.

Речові докази, які передано під охоронну розписку потерпілому ОСОБА_7 : мобільний телефон марки ZTE чорного кольору; Паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 МВ428781; банківська карта АТ «Ощадбанк» номер НОМЕР_1 ; зв`язка ключів, після набрання вироком законної сили залишити у розпорядженні заінтересованої особи ОСОБА_7 .

Стягнути з ОСОБА_2 (Паспорт громадянина України ID-карта документ: НОМЕР_2 дата видачі:14 05 2019 Орган що видав:5114) в дохід держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертизи в кримінальному провадженні у грошовому розмірі 1 135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) грн 92 коп.за кодом класифікації доходів 24060300 «Інші надходження».

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції

Вирок суду відповідно до вимог частини 2 статті 394 Кримінального процесуального кодексу України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 цього Кодексу.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

На підставі частини 15 статті 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, повний текст вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Учасникам судового провадження, які не були присутні при проголошенні резолютивної частини вироку, направити копію повного тексту вироку не пізніше наступного дня після ухвалення вироку (частина 7 статті 376 КПК України).

Суддя ОСОБА_1