Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області
Справа № 173/2856/25
Номер провадження1-кп/173/235/2025
УХВАЛА

20 жовтня 2025 року м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

при проведенні в залі Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області в режимі відеоконференції відкритого підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні з обвинувальним актом (ЄРДР № 0000352 від 19.07.2025) за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Верхівцеве, Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

16 жовтня 2025 року від прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпро ОСОБА_3 до суду надійшов обвинувальний акт від 15.10.2025 і реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, що зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 19.07.2025 за № 0000352 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи від 20.10.2025 справу передано на розгляд головуючому судді ОСОБА_1 .

У підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати на даний час, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину та, враховуючи особу обвинуваченого, він може переховуватися від суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачений проти продовження строку запобіжного заходу не заперечував. В той же час просив повернути його у військову частину для проходження військової служби.

Захисник підтримав обвинуваченого.

Потерпілі у підготовче судове засідання не з`явилися.

Розглянувши клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, суд виходить з наступного.

Згідно ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Так, ухвалою слідчого судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21.07.2025 обрано відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 16 вересня 2025 року.

18.09.2025 слідчим суддею Індустріального районного суду міста Дніпра ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах досудового розслідування, тобто до 20.10.2025.

Відповідно до п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому суд враховує практику Європейського суду з прав людини, яка вказує, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Так, обвинувачений підозрюється у вчиненні навмисного, особливо тяжкого злочину проти життя людини, що призвело до непоправних наслідків у виді загибелі людини, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від семи до п`ятнадцяти років, обвинувачений неодружений, дітей, або інших осіб на утриманні не має, тобто не має тісних соціальних зв`язків, є військовослужбовцем, раніше судимий.

При встановленні наявності ризиків слідчий суддя бере до уваги, що КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений поза всяким сумнівом здійснюватиме відповідні незаконні дії, проте вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зважаючи на тяжкість кримінального правопорушення та покарання, що може бути призначене обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується, відсутності стійких соціальних зв`язків, суд вважає, що існують достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, оскільки суворість покарання, наслідки та ризики втечі для обвинуваченого у цьому випадку можуть бути визнані як менш небезпечні ніж покарання і процедура виконання покарання у разі визнання його винним.

Отже, з огляду на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочину, наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України у виді можливості переховуватися від суду, оскільки не встановлено обставин, які б стримували його від порушення покладених на нього процесуальних обов`язків.

Крім того, слідчий суддя вважає, що наявний ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України у виді можливості незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Даний ризик підтверджується тим, що обвинуваченому відомі свідки. За таких обставин існує обґрунтований ризик незаконного впливу на свідків з метою зміни або спотворення ними показань під час судового розгляду. Цей ризик посилюється тяжкістю інкримінованих злочинів та суворістю передбаченого покарання, що безумовно може вплинути на поведінку обвинуваченого та спонукати його до вчинення дій з метою ухилення від кримінальної відповідальності шляхом незаконного впливу на свідків.

Також суд ураховує, що обвинувачений раніше судимий, та на цей час притягується до кримінальної відповідальності за ч.4 ст. 185 КК України. Наявність у підозрюваного кримінального минулого, а також характер пред`явленої підозри дає підстави вважати, що у разі перебування на свободі він може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Таким чином, відповідно до пункту 5 частини 1 статті 177 КПК України, існує обґрунтований ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення.

Відтак, встановлено, що у даному кримінальному провадженні заявлені стороною обвинувачення ризики не зменшились та виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Суд зазначає, що тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою з урахуванням тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Оцінив у сукупності всі обставини, в тому числі передбачені ст.ст.177-178 КПК України, суд вважає, що з метою забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У зв`язку з чим, клопотання прокурора необхідно задовольнити та продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Поряд із цим, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи, що з часу застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обставини не змінилися, при обрані запобіжного заходу слідчим суддею не визначався розмір застави, суд не визначає розмір застави.

Керуючись ст.ст. 314-317 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 263, ч.4 ст. 296 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ІНФОРМАЦІЯ_2 до 18.12.2025 включно без визначення розміру застави.

Копію ухвали направити начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1