КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/9174/2025 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарях судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду, з використанням відеоконференцзв`язку з Державною установою «Київський слідчий ізолятор», матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14 листопада 2025 року, -

за участю:

прокурора - ОСОБА_9 ,

захисника - ОСОБА_10 ,

підозрюваного - ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14.11.2025 року задоволено клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Київської обласної прокуратури ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, тобто до 12.01.2026 року включно, без визначення розміру застави щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Звенигородка Херсонської області, інспектор відділу превентивної діяльності ГУ НП в АР Крим та місті Севастополь, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14.11.2025 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора, та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Мотивуючи апеляційні вимоги зазначає, що з оскаржуваною ухвалою слідчого судді сторона захисту не погоджується категорично, вважає такою, яка прийнята без урахування доводів, які приведені стороною захисту, на підставі поданого не конкретизованого клопотання, яке суперечить нормам КПК України, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою.

Вказує, що прокурори Київської обласної прокуратури грубо порушили ст. 217 КПК України (об`єднання матеріалів досудового розслідування), у даному випадку, коли йдеться не просто про схожі, а про ідентичні провадження (що доведено ідентичністю груп прокурорів та використанням доказів з першої справи у другій), об`єднання є не «правом», а прямим обов`язком прокурора для забезпечення ефективності розслідування та дотримання прав підозрюваного. Умисне не об`єднання справ є бездіяльністю. Зокрема, є порушення і ст. 200 та ст. 201 КПК України (заборона повторного клопотання), оскільки прокурори, не маючи ані нових обставин, ані доказів невиконання обов`язків з боку ОСОБА_8 , вдалися до обходу закону, а саме створення провадження-дублера № 0000390 від 10.11.2025 року, є нічим іншим, як штучною підставою для повторного звернення до суду з тим самим клопотанням, яке вже отримало оцінку слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва.

Наголошує захисник на тому, що доводи підозри не підкріплені жодним належним і допустимим доказом і є надуманими стороною обвинувачення. Проаналізувавши підозру, яка оголошена ОСОБА_8 , стороні захисту не вдалося встановити, в який саме час та в якому місці та на яких умовах ОСОБА_8 вступив в змову з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , як саме останні розподіляли свої ролі, невідомо.

Зауважує апелянт, що сторона обвинувачення у своєму клопотанні зазначає ряд ризиків, які нібито існують і можуть впливати на проведення досудового розслідування. Однак, такі вислови є виключно суб`єктивними, без жодної конкретизації і можуть бути прикріплені до будь - якої особи, оскільки просто перераховано ризики, що зазначені у кримінальному процесуальному законодавстві України, без будь-якого належного обґрунтування і відношення таких до ОСОБА_8 .

Посилається і на те, що ОСОБА_8 раніше не судимий, протягом останнього року не притягався навіть до адміністративної відповідальності, має постійне місце проживання та офіційне джерело доходів, учасник бойових дій, одружений, має на утриманні двох дітей, у останнього відсутні негативні характеристики.

Зазначає, що слідчий суддя необґрунтовано не визначив ОСОБА_8 розмір застави.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з наданих в апеляційний суд матеріалів, що Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000390 від 10.11.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України.

Досудовим розслідуванням зазначено, що ОСОБА_8 , у місті Києві, більш точного місця досудовим розслідуванням не зазначено, у вересні 2025 року але не пізніше 16.10.2025 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не зазначено, за попередньою змовою групою осіб, до складу якої входить ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_14 02.11.2000 року всупереч Конституції України, законів України, а також чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, виник злочинний умисел на скоєння злочину проти власності, а саме вимагання, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_8 , маючи на меті незаконне викрадення та позбавлення волі людини, з корисливих мотивів, перебуваючи у злочинній змові із ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, спільно із вказаними особами, 16.10.2025 року, у невстановлений час, але не пізніше 16:00 год. на автомобілі прибули у двір будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 мешкає ОСОБА_15 .

Надалі, переслідуючи мету незаконного викрадення та позбавлення волі людини, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, в цей же день, у період часу з 16.00 год. до 17.00 год., знаходячись за тією ж адресою, дочекавшись ОСОБА_15 , який приїхав но автомобілі до будинку, ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 та інша невстановлена особа підійшли до останнього, та наказали разом з ними пройти до ресторану «ТРАТОРІЯ № 5», який розташований за адресою: вул. Професора Підвисоцького, 8, Київ, неподалік від місця проживання ОСОБА_15 .

У подальшому, перебуваючи у ресторані «ТРАТОРІЯ № 5», заздалегідь домовившись між собою, розуміючи про неправдивість даної інформації, представились співробітниками СБУ та почали погрожувати кримінальною відповідальністю за шахрайство, а також вимагати грошові кошти нібито за повернення неіснуючого боргу. Після чого, під психологічним тиском, погрозами життю та здоров`ю та погрозами застосування холодної та вогнепальної зброї, яка знаходилась у ОСОБА_12 та яку останній взяв із собою заздалегідь з метою реалізації злочинного умислу, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_8 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 під примусом заборонили ОСОБА_15 відходити від них, тим самим обмежили його свободу пересування, та скориставшись безпорадним станом ОСОБА_15 , відібрали належні йому мобільні телефони та шляхом проникнення до приватної переписки намагалися встановити місце знаходження ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .

Крім того, з метою реалізації злочинного умислу, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_8 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 погрожуючи насильством над ОСОБА_15 чи його близькими родичами, обмеження прав, свобод або законних інтересів цих осіб, продовжили вимагати у ОСОБА_15 грошові кошти, змусивши відати наявні у нього грошові кошти у сумі 6 000 доларів США, написати зізнання у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України та боргову розписку про те, що він має борг у сумі 5 000 000 доларів США.

Надалі, близько 18.00 год. 16.10.2025 ОСОБА_8 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 продовжуючи незаконно позбавляти волі ОСОБА_15 , з корисливих мотивів, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, під примусом та психологічним тиском, наказали останньому йти разом з ними до його місця проживання за адресою: АДРЕСА_5 .

У подальшому, у період часу з 18.00 год. 16.10.2025 року до 08.00-09.00 год. 17.08.2025 року ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_15 за адресою: АДРЕСА_5 , з корисливих мотивів, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, під примусом та психологічним тиском продовжили позбавляти волі ОСОБА_15 , незаконно утримуючи його за вказаною адресою та не дозволяючи покидати вказану квартиру, вимагаючи у ОСОБА_15 надати інформацію щодо наявних грошових коштів з метою заволодіння ними.

У подальшому, у період з 08.00 год. до 09.00 год. 17.08.2025 року ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , під примусом та психологічним тиском продовжили позбавляти волі ОСОБА_15 , вивели останнього з вказаної кваритири та посадили в автомобіль марки Mazda білого кольору та відвезли за невстановленою адресою, поблизу спортивного центру «Sport Life», розташованого за адресою: Дніпровська набережна, 26Л, м. Київ, де зупинили автомобіль та під примусом та психологічним тиском продовжили утримувати ОСОБА_15 у вказаному автомобілі приблизно до 00.30 год. 18.10.2025, наказуючи здійснювати спроби зв`язатися з ОСОБА_16 та ОСОБА_17 з метою зустрічі з ними.

Після цього ОСОБА_12 близько 01.00 год. 18.10.2025 відвіз ОСОБА_15 додому за адресою: АДРЕСА_5 , віддав мобільні телефони та наказав бути дома.

У подальшому, у період з 18.10.2025 року по 05.11.2025 рік ОСОБА_14 наказав ОСОБА_15 позбутися мобільних телефонів, та купити новий, що він і зробив, та за допомогою месенджера «Телеграм» контролював ОСОБА_15 , який почав користуватися номером мобільного телефону НОМЕР_1 , наказуючи постійно бути на зв`язку та чекати подальших інструкцій.

Таким чином, потерпілий ОСОБА_15 , всупереч Конституції України, законів України, а також чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України був незаконно позбавлений волі та викрадений, з корисливих мотивів, протягом тривалого часу, тобто у період з 16.00 - 17.00 год. 16.10.2025року по 00.30 год. 18.10.2025 рік.

В результаті вчинення протиправних дій ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , потерпілому ОСОБА_15 завдана шкода у сумі 6000 доларів США.

Повідомлення про підозру ОСОБА_8 у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушеннях підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які містяться у наступних матеріалах досудового розслідування: заявою про вчинення злочину від 10.11.2025; протоколом допиту в якості потерпілого ОСОБА_15 від 10.11.2025; протоколом огляду відеозаписів із камер відеоспостереження камери відеоспостереження від 10.11.2025, розташованої в магазині «Фора» за адресою: АДРЕСА_5; протоколом огляду відеозаписів із камер відеоспостереження камери відеоспостереження від 10.11.2025, розташованої що розташована в будинку за адресою: АДРЕСА_5 ; протоколом огляду відеозаписів із камер відеоспостереження камери відеоспостереження від 10.11.2025, розташованої що розташовані на фасаді приміщення СТО за адресою: м. Київ, вул. Костянтинівська 73; протоколами допитів свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ; протоколи пред`явлення для впізнання за фотознімками ОСОБА_8 ; копія повідомлення про підозру та ухвали про обрання запобіжного заходу в рамках кримінального провадження № 0000368.

У зв`язку з чим, 12.11.2025 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України.

14.11.2025 року (клопотання датоване 12.11.2025 року) прокурор першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Київської обласної прокуратури ОСОБА_11 звернулася до Печерського районного суду міста Києва із клопотанням про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14.11.2025 року задоволено клопотання прокурора та застосовано щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, тобто до 12.01.2026 року включно, без визначення розміру застави.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя повинен з`ясувати питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні мети та підстав застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Як вбачається з повідомлення про підозру, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України.

В даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_8 з вчиненими кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України, є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, колегія суддів вважає, що наявність фактів та інформації, на які посилаються органи досудового розслідування та які містяться в матеріалах справи, можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_8 може бути причетний до вчинення кримінальних правопорушень, які йому інкримінують.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні "Летельє проти Франції" від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. У справі «Мироненко і Мартенко проти України» від 10.12.2009 року ЄСПЛ зазначив, що компетентний суд повинен перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої здійснено затримання й подальшого тримання під вартою.

Крім того, колегією суддів враховується і практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Також, колегія суддів враховує наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує слідчий у клопотанні, існують та підтверджуються матеріалами провадження, а також доведені прокурором під час апеляційного розгляду. Зокрема, ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на інших підозрюваних чи свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Доводи захисника, за змістом апеляційної скарги, про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відсутність обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Крім того, як встановлено колегією суддів апеляційного суду, обставини підозри судом з`ясовані в тій мірі, в якій закон на даному етапі кримінального провадження вимагає від слідчого судді. Так з положень п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України вбачається, що при обранні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, в яких він підозрюється, закон не вимагає щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений в обранні того чи іншого запобіжного заходу.

Отже, за результатами розгляду клопотання, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що прокурором під час судового розгляду доведено, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_8 покладених на нього процесуальних обов`язків.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки специфіка вчинених кримінальних правопорушень та суворість можливого покарання за вчинені злочини дає підстави для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як тримання під вартою.

Разом з тим, під час розгляду апеляційної скарги колегією суддів було встановлено, що у межах первинного кримінального провадження № 0000368 від 23.10.2025 року, щодо підозрюваного ОСОБА_8 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07.11.2025 року було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави у сумі 908 000 (дев`ятсот вісім тисяч) гривень, яку підозрюваним було внесено у встановленому законом порядку.

03.12.2025 року прокурором було прийнято рішення про об`єднання зазначеного кримінального провадження з іншим кримінальним провадженням в одне, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000390.

Відповідно до положень кримінального процесуального закону, об`єднання кримінальних проваджень є процесуальною дією, спрямованою на забезпечення повноти та ефективності досудового розслідування, однак не є підставою для посилення запобіжного заходу або погіршення процесуального становища підозрюваного.

Колегія суддів виходить із того, що відповідно до вимог ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, а його застосування без визначення застави допускається лише у разі наявності виняткових обставин, які мають бути належним чином доведені стороною обвинувачення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки вирішенню питання про необхідність тримання особи під вартою.

Згідно з ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

За таких обставин, виходячи з вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу захисника необхідно задовольнити частково, а ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою клопотання прокурора про застосування ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із визначенням розміру застави задовольнити, застосувати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначити заставу з покладенням передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків у разі внесення застави з урахуванням вимог КПК України.

Апеляційний суд, визначаючи розмір застави, бере до уваги обставини, встановлені ст. ст. 177, 178 КПК України, вимоги ст. 182 КПК України та позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, а тому вважає, що підозрюваному ОСОБА_8 слід визначити заставу у розмірі 300 (трьохсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень у національній грошовій одиниці України.

Такий розмір застави, на думку колегії суддів, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права підозрюваного, та підстав вважати його завідомо непомірним для ОСОБА_8 колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14 листопада 2025 року, якою задоволено клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Київської обласної прокуратури ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, тобто до 12.01.2026 року включно, без визначення розміру застави щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Київської обласної прокуратури ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 12 січня 2026 року включно.

Визначити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заставу у розмірі 300 (трьохсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень у національній грошовій одиниці України, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок Київського апеляційного суду (м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, , номер рахунку за стандартом IBAN: UA1082186), банк надавача послуг: ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО банку: 820172).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Крім того, на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати на першу вимогу до слідчого, який здійснює досудове розслідування в цьому кримінальному провадженні, прокурора, суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними та свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Термін дії обов`язків покладених судом визначити строком до 12 січня 2026 року включно.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_8 , що у разі внесення застави у визначеному в даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок Київського апеляційного суду, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця попереднього ув`язнення.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця попереднього ув`язнення негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_8 з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд.

З моменту внесення застави підозрюваний ОСОБА_8 , вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Покласти контроль за виконанням ухвали суду на прокурорів відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_11 та ОСОБА_9 .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4