У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/9996/25

№ 1-кп/183/2341/25

07 жовтня 2025 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості по якому внесені 13.02.2024 року до ЄРДР за № 0000010, за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, ч.5 ст. 191, ч.2 ст.28 ч.1 ст.366 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за фактом скоєння кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 4, ч.5 ст. 191, ч.2 ст.28 ч.1 ст.366 КК України.

Під час здійснення досудового розслідування обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , кожному окремо, було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просить призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акта не вбачає.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 та обвинувачені, кожен окремо, вважають, що обвинувальний акт можливо призначити до судового розгляду, а також судовий розгляд можливо проводити у відкритому судовому засіданні.

Дослідивши обвинувальний акт, суд вважає, що під час підготовчого судового засідання не встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 КПК України, а тому обвинувальний акт підлягає призначенню до судового розгляду.

Суд, вислухавши прокурора, захисника, обвинувачених вважає необхідним призначити обвинувальний акт до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання, яке долучено до про продовження запобіжного заходу обраного щодо обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці, мотивуючи своє клопотання тим, що, на його думку, ризики передбачені ст. 177 КПК України, які слугували підставою для його обрання існують і на цей час.

09.07.2025, у порядку ст. ст. 276-278 КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.4, 5 ст.191, ч.2 ст.28, ч.1 ст.366 КК України ОСОБА_3 .

Обґрунтованість підозри ОСОБА_3 у скоєнні вказаних кримінальних правопорушень підтверджується зібраними доказами у їх сукупності.

05.09.2025 ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра відносно підозрюваної ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби строком до 09.10.2025, на покладено обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України

Підстави для скасування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, покладених на обвинувачену ОСОБА_3 відсутні. Вказаний запобіжний захід у повній мірі убезпечує від справдження хоча б одного з ризиків, встановлених слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу, та визначних ст. 177 КПК України, зокрема:

1. Переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду:

Так, відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, мають враховуватись вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України, за ступенем тяжкості є особливо тяжким, та за вчинення якого кримінальним кодексом передбачено покарання у виді позбавлення волі до дванадцяти років з конфіскацією майна. Тобто суворість покарання беззаперечно може слугувати приводом до переховування підозрюваного від слідства та суду. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У разі незастосування запобіжного заходу обвинувачена ОСОБА_3 , враховуючи отримання повідомлення про підозру у вчинення особливо тяжких злочинів, та усвідомлюючи можливість призначення їй покарання у вигляді реального позбавлення волі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Окрім того, попередньо встановлена сума збитків, у розмірі близько 7 мільйонів гривень, частину з яких було отримано обвинуваченою ОСОБА_3 , дає підстави вважати, що остання має у своєму розпорядженні значний розмір грошових коштів, які в подальшому може використовувати для тривалого переховування від органів досудового розслідування та суду, шляхом постійної зміни місця проживання, автомобілів пересування, тощо.

2. Знищити, сховати або спотворити речі чи документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які використовувалися співучасниками кримінального правопорушення при підготовці до вчинення злочину, безпосередньої реалізації алгоритму злочинних дій щодо заволодіння бюджетними грошовими коштами, а також задля маскування злочинної діяльності та надання їй зовнішніх ознак легітимності, обумовлений, у тому числі способом вчинення злочину шляхом систематичного внесення недостовірних відомостей до офіційних документів, у тому числі й іншими співучасниками кримінального правопорушення та які передавались безпосередньо ОСОБА_3 .

Таким чином встановлено, що обвинувачена ОСОБА_3 може знищити, приховати або спотворити документи, які мають суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, місцезнаходження яких в теперішній час не встановлено, та/або надати відповідну вказівку підконтрольним їй особам.

3.Незаконно впливати на свідків чи інших осіб у кримінальному провадженні.

Так, встановлено, що обвинувачена ОСОБА_3 здійснювала організаційно-контрольні та координаційні функції, у тому числі і стосовно співучасників кримінальних правопорушень, і тому може незаконно впливати на інших підозрюваних, свідків у провадженні, інших осіб, які в теперішній час не допитані під час судового провадження.

Підозрювана знає спосіб зв`язку та місце проживання осіб, перебуває з ними у робочих, товариських та дружніх відносинах, і тому, шляхом погроз, шантажу чи підкупу, може схилити вказаних осіб до надання певних показань, які будуть вигідні стороні захисту, або перешкоджати встановленню істини у даному кримінальному провадженні.

5.Вчинити інше кримінальне правопорушення:

Під час проведення слідчих розшукових дій встановлені численні факти вчинення обвинуваченою злочинів, та в теперішній час їй повідомлено про підозру у вчиненні 8-ми епізодів злочинної діяльності.

Так, після вчинення першого злочину, обвинувачена не припинила злочинну діяльність, а навпаки, продовжила вчиняти нові умисні злочини, з корисливого мотиву.

Одночасно з цим, обвинувачена схильна до вчинення злочинів, з метою приховування попередньо вчинених злочинів, та з метою уникнення бути викрито притягненою до кримінальної відповідальності.

Таким чином, можливо зробити висновок, що протиправна діяльність обвинуваченої є систематичною, умисною та пов`язаною із бажанням швидкого незаконного збагачення за рахунок вчинення злочинів. Вказані факти також дають підстави вважати, що обвинувачена ОСОБА_3 , є схильною до вчинення кримінальних правопорушень, та може вчинити нові умисні злочини.

У зв`язку із наявністю вищевказаних ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченої ОСОБА_3 та їх обґрунтованості, є необхідність у продовженні застосуванні відносно останньої запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, із покладанням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Крім того, 09.07.2025, у порядку ст. ст. 276-278 КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.27 ч.ч.4, 5 ст.191, ч.5 ст.27 ч.2 ст.28 ч.1 ст.366 КК України ОСОБА_4 .

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у скоєнні вказаних кримінальних правопорушень підтверджується зібраними доказами у їх сукупності.

05.09.2025 ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра відносно підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби строком до 09.10.2025, та покладено обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Підстави для скасування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 відсутні. Вказаний запобіжний захід у повній мірі убезпечує від справдження хоча б одного з ризиків, встановлених слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу, та визначних ст. 177 КПК України, зокрема:

1. Переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду:

Так, відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, мають враховуватись вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України, за ступенем тяжкості є особливо тяжким, та за вчинення якого кримінальним кодексом передбачено покарання у виді позбавлення волі до дванадцяти років з конфіскацією майна. Тобто суворість покарання беззаперечно може слугувати приводом до переховування підозрюваного від слідства та суду. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У разі незастосування запобіжного заходу обвинувачений ОСОБА_4 , враховуючи отримання ним повідомлення про підозру у вчинення особливо тяжких злочинів, та усвідомлюючи можливість призначення йому покарання у вигляді реального позбавлення волі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Окрім того, попередньо встановлена сума збитків, у розмірі близько 7 мільйонів гривень, частину з яких було отримано обвинувачений ОСОБА_4 , дає підстави вважати, що останній має у своєму розпорядженні значний розмір грошових коштів, які в подальшому може використовувати для тривалого перехування від органів досудового розслідування та суду, шляхом постійної зміни місця проживання, автомобілів пересування, тощо.

2. Знищити, сховати або спотворити речі чи документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які використовувалися співучасниками кримінального правопорушення при підготовці до вчинення злочину, безпосередньої реалізації алгоритму злочинних дій щодо заволодіння бюджетними грошовими коштами, а також задля маскування злочинної діяльності та надання їй зовнішніх ознак легітимності, обумовлений, у тому числі способом вчинення злочину шляхом систематичного внесення недостовірних відомостей до офіційних документів, у тому числі й іншими співучасниками кримінального правопорушення та які передавались безпосередньо ОСОБА_4 .

Таким чином встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 може знищити, приховати або спотворити документи, які мають суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, місцезнаходження яких в теперішній час не встановлено, та/або надати відповідну вказівку підконтрольним їй особам.

3. Незаконно впливати на свідків чи інших осіб у кримінальному провадженні.

Так, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 тривалий час працював з представниками Самарської міської ради, у тому числі, але не лише, з працівниками управління житлово-комунального господарства та капітального будівництва, у зв`язку з чим йому відомі анкетні дані, спосіб зв`язку та місце проживання працівників вищевказаних установ, які здійснювали оформлення документів під час виконання вищевказаних договорів. Таким чином, ОСОБА_4 перебуває з ними у робочих, товариських стосунках, і шляхом погроз, шантажу чи підкупу, може схилити вказаних осіб до надання певних показань, які будуть вигідні стороні захисту, або перешкоджати встановленню істини у даному кримінальному провадженні.

Крім того, обвинуваченому відомі анкетні дані, спосіб зв`язку та місце проживання інших співучасників кримінальних правопорушень, які у теперішній час органом досудового розслідування не встановлені, і тому, він може здійснювати дії, направленні на організацію переховування вказаних осіб, а також іншим шляхом незаконно впливати на вказаних осіб, з метою перешкоджання встановленню всіх обставин злочину.

5. Вчинити інше кримінальне правопорушення:

Під час проведення слідчих розшукових дій встановлені численні факти вчинення обвинуваченим злочинів, та в теперішній час йому повідомлено про підозру у вчиненні 8-ми епізодів злочинної діяльності.

Так, після вчинення першого злочину, обвинувачений не припинив злочинну діяльність, а навпаки, продовжив вчиняти нові умисні злочини, з корисливого мотиву.

Одночасно з цим, обвинувачений схильний до вчинення злочинів, з метою приховування попередньо вчинених злочинів, та з метою уникнення бути викритим чи притягненим до кримінальної відповідальності.

Таким чином, можливо зробити висновок, що протиправна діяльність підозрюваного є систематичною, умисною та пов`язаною із бажанням швидкого незаконного збагачення за рахунок вчинення злочинів. Вказані факти також дають підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 , є схильним до вчинення кримінальних правопорушень, та може вчинити нові умисні злочини.

У зв`язку із наявністю вищевказаних ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 та їх обґрунтованості, є необхідність у продовженні застосуванні відносно останнього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, із покладанням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Вважає, що з урахуванням реальної наявності вказаних ризиків забезпечити виконання обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , кожного окремо, покладених на них процесуальних обов`язків можливо лише при застосуванні до них запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, запобігання вищезазначеним ризикам застосуванням більш м`яких запобіжних заходів неможливо.

Таким чином прокурор просить обраний раніше обвинуваченим

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , кожному окремо, запобіжний захід у виді домашнього арешту продовжити.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 не заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , кожен окремо, в судовому засіданні підтримали клопотання захисника.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу

ОСОБА_3 суд враховує, що існують ризики, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до клопотання прокурора, під час досудового розслідування встановлено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що враховуючи отримання ОСОБА_3 повідомлення про підозру у вчинення особливо тяжких злочинів, та усвідомлюючи можливість призначення їй покарання у вигляді реального позбавлення волі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Окрім того, попередньо встановлена сума збитків, у розмірі близько 7 мільйонів гривень, частину з яких було отримано обвинуваченою ОСОБА_3 , дає підстави вважати, що остання має у своєму розпорядженні значний розмір грошових коштів, які в подальшому може використовувати для тривалого перехування від органів досудового розслідування та суду, шляхом постійної зміни місця проживання, автомобілів пересування, тощо.

Крім того, судом встановлено наявність ризиків, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, про свідчить те, що ОСОБА_3 здійснювала організаційно-контрольні та координаційні функції, у тому числі і стосовно співучасників кримінальних правопорушень, і тому може незаконно впливати на інших підозрюваних, свідків у провадженні, інших осіб, які в теперішній час не допитані під час судового провадження.

Обвинувачена знає спосіб зв`язку та місце проживання осіб, перебуває з ними у робочих, товариських та дружніх відносинах, і тому, шляхом погроз, шантажу чи підкупу, може схилити вказаних осіб до надання певних показань, які будуть вигідні стороні захисту, або перешкоджати встановленню істини у даному кримінальному провадженні.

При цьому, суд вважає наявність ризиків, передбачених п. 2,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, в судовому засіданні прокурором не доведені.

Суд при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, крім наявності ризиків, зазначених вище, на підставі наданих слідчим матеріалів, оцінив в сукупності інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_3 обвинувачується в скоєнні кримінальних правопорушень, віднесених законом до категорії особливо тяжких; тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання її винуватою у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких вона обвинувачується

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Суд вважає, що можливо продовжити обвинуваченій ОСОБА_3 запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період часу.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу

ОСОБА_4 у виді домашнього арешту, суд враховує, що існують ризики, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що враховуючи отримання ОСОБА_4 повідомлення про підозру у вчинення особливо тяжких злочинів, та усвідомлюючи можливість призначення йому покарання у вигляді реального позбавлення волі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Окрім того, попередньо встановлена сума збитків, у розмірі близько 7 мільйонів гривень, частину з яких було отримано обвинуваченим ОСОБА_4 , дає підстави вважати, що останній має у своєму розпорядженні значний розмір грошових коштів, які в подальшому може використовувати для тривалого перехування від органів досудового розслідування та суду, шляхом постійної зміни місця проживання, автомобілів пересування, тощо.

Крім того, судом встановлено наявність ризиків, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, про свідчить те, що ОСОБА_4 тривалий час працював з представниками Самарської міської ради, у тому числі, але не лише, з працівниками управління житлово-комунального господарства та капітального будівництва, у зв`язку з чим йому відомі анкетні дані, спосіб зв`язку та місце проживання працівників вищевказаних установ, які здійснювали оформлення документів під час виконання вищевказаних договорів. Таким чином, ОСОБА_4 перебуває з ними у робочих, товариських стосунках, і шляхом погроз, шантажу чи підкупу, може схилити вказаних осіб до надання певних показань, які будуть вигідні стороні захисту, або перешкоджати встановленню істини у даному кримінальному провадженні.

Крім того, обвинуваченому відомі анкетні дані, спосіб зв`язку та місце проживання інших співучасників кримінальних правопорушень, які у теперішній час органом досудового розслідування не встановлені, і тому, він може здійснювати дії, направленні на організацію переховування вказаних осіб, а також іншим шляхом незаконно впливати на вказаних осіб, з метою перешкоджання встановленню всіх обставин злочину.

При цьому, суд вважає наявність ризиків, передбачених п. 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, в судовому засіданні прокурором не доведені.

Суд при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, крім наявності ризиків, зазначених вище, на підставі наданих слідчим матеріалів, оцінила в сукупності інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 підозрюється в скоєнні кримінальних правопорушень, віднесених законом до категорії особливо тяжких, що вказує на негативну репутацію останнього; тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Суд вважає, що можливо продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період часу.

Аналізуючи вищевикладене, вислухавши думку учасників процесу, кожного окремо, суд вважає клопотання прокурора обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 314-317 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Призначити обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, ч.5 ст. 191, ч.2 ст.28 ч.1 ст.366 КК України, до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 13.30 годину 14 жовтня 2025 року в залі судового засідання Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю прокурора, представника потерпілого, обвинувачених, захисників та свідків.

Обвинуваченій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до 03 грудня 2025 року включно.

Покласти на ОСОБА_3 , строком на два місяці, наступні обов`язки:

- не відлучатися з місця фактичного проживання, тобто:

АДРЕСА_1 , без дозволу суду в період з 22.00 години до 05.00 години кожного дня;

- не відлучатися за межі міста Самар без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання або роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками та іншими обвинуваченими у кримінальному провадженні, а також працівниками управління житлово-комунального господарства та капітального будівництва Самарівської міської ради;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до 03 грудня 2025 року включно.

Покласти на ОСОБА_4 , строком на два місяці, наступні обов`язки:

- не відлучатися з місця фактичного проживання, тобто:

АДРЕСА_2 , без дозволу суду в період з 22.00 години до 05.00 години кожного дня;

- не відлучатися за межі міста Дніпра без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання або роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками та іншими обвинуваченими у кримінальному провадженні, а також працівниками управління житлово-комунального господарства та капітального будівництва Самарівської міської ради;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1