Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року слідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , звернувся до суду клопотанням про арешт майна.

Зазначав, що у провадженні ВД Подільського УП ГУНП в м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0000691, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 17.09.2025 року за адресою: м. Київ, вул. Електриків, 29-А працівниками поліції зупинено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у якого виявлено та вилучено речовину невідомого походження та вилучено мобільний телефон «CUBOT MAX 5» IMEI: НОМЕР_1 ; IMEI2: НОМЕР_2 в якому ймовірно міститься інформація, щодо придбання психотропної речовини, який поміщено до спеціального пакету №0071292 на який нанесено пояснювальний напис, підписи учасників.

Вказане майно визнане речовими доказами у кримінальному провадженні.

Доцільність накладення арешту на вилучене майно обґрунтовується тим, що повернення вилученого майна ОСОБА_4 може завдати істотної шкоди кримінальному провадженню, яка полягає у приховуванні або знищенні інформації, яка має значення для встановлення об`єктивної істини, встановлення усіх осіб причетних до вчинення злочину, а також має істотне значення для визначення остаточної кваліфікації дій ОСОБА_4 .

Окрім того, в органу досудового розслідування є підстави вважати, що на вказаному пристрої наявна інформація, що дасть змогу встановити осіб, які здійснюють незаконну діяльність у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, а саме збут вказаних речовин на території міста Києва.

Посилаючись на зазначені обставини, прокурор з метою забезпечення збереження речових доказів, просив накласти арешт на мобільний телефон марки «CUBOT MAX 5» IMEI: НОМЕР_1 ; IMEI2: НОМЕР_2 , вилучений дізнавачем відділу дізнання Подільського УП ГУНП у м. Києві старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 , який перебуває в користуванні у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , з встановленою забороною їх використання та відчуження.

Прокурор ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив розглянути клопотання за його відсутності.

Власник майна ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся, шляхом надіслання повістки на адресу вказану в протоколі затримання.

Відповідно до ст. 172 КПК України, слідчий суддя ухвалив розглядати клопотання за відсутності власника майна ОСОБА_4 .

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, додані до клопотання документи, дійшов наступного висновку.

Установлено, що у провадженні ВД Подільського УП ГУНП в м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0000691, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Частинами 1, 2 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Згідно з абз. 1 ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Як установлено, слідчим ВД Подільського УП ГУНП у м. Києві 17.09.2025 ОСОБА_4 затримано та в ході особистого обшуку якого виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «CUBOT MAX 5» IMEI: НОМЕР_1 ; IMEI2: НОМЕР_2 .

Пунктом 7 ч. 1ст. 131 КПК України передбачено, що заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Обґрунтовуючи клопотання, прокурор зазначав, що з метою забезпечення збереження речових доказів необхідно накласти арешт на зазначене вище майно.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (абз. 1 ч. 3 ст.170 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до постанови дізнавача ВД Подільського УП ГУ НП у м. Києві від 17.09.2025 визнано речовим доказом мобільний телефон марки «CUBOT MAX 5» IMEI: НОМЕР_1 ; IMEI2: НОМЕР_2 .

Відповідно до п.п. 1, 2, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу(абз. 1 ч. 3 ст.170 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п.п. 1, 2, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Прокурором у клопотанні доведено, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, відповідає критеріям речових доказів, передбачених ст. 98 КПК України.

Оцінюючи в сукупності надані докази, враховуючи мету арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, застосування такого виду заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна є можливим.

Зважаючи на те, що прокурором доведено необхідність накладення арешту на зазначене у клопотанні майно, вбачаю достатні обґрунтовані підстави для задоволення даного клопотання та накласти арешт на мобільний телефон марки «CUBOT MAX 5» IMEI: НОМЕР_1 ; IMEI2: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 .

Керуючись ст. ст. 98, 131, 167, 168, 170 - 173, 175 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на мобільний телефон марки «CUBOT MAX 5» IMEI: НОМЕР_1 ; IMEI2: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим або прокурором.

Ухвала підлягає оскарженню безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1