Справа № 461/8097/25
Провадження № 1-кс/461/356/26
У Х В А Л А

Іменем України

21.01.2026 року. м.Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тур`є, Старосамбірського району, Львівській області, українця, громадянина України, неодруженого, раніше не судимого, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у кримінальному провадженні №0001106 від 02.10.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 3 ст. 286-1 КК України,

в с т а н о в и в :

Прокурор відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням у кримінальному провадженні №0001106 від 02.10.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 3 ст. 286-1 КК України, про продовження щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення розміру застави.

В обґрунтування поданого клопотання покликається на те, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 3 ст. 286-1 КК України, санкція статті яких передбачає покарання, у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, що вже само по собі може бути підставою та мотивом для нього переховуватись від органів досудового розслідування та суду.Крім того, суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи вчинення іншого злочину. Окрім того, ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні. Неможливість запобігання вказаного ризику, обґрунтовується характером та обставинами вчинення злочину ОСОБА_4 зокрема наявністю свідків, яким відомі обставини вчинення злочину. У зв`язку з чим, при обранні ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, останній буде мати можливість впливати на них з метою спонукання давати неправдиві показання, чим перешкоджатиме встановленню всіх обставин кримінального правопорушення. Про неможливість запобігти такому ризику свідчить і той факт, що з урахуванням принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів (ст.23 КПК України) такі ще судом не допитані та надані ними під час досудового розслідування показання не можуть лягти в основу обвинувального вироку відносно нього. Також підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення. Неможливість запобігання ризику обґрунтовується тим що останній вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння, після вчинення ДТП, не зупинився, не надав відповідної допомоги потерпілим, а навпаки з метою ухилення від кримінальної відповідальності та покарання намагався втекти, чим також вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 135 КК України. Також, наявність даного ризику обґрунтовується тим, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 є злочином внаслідок якого спричинено загибель неповнолітньої дівчини, який він вчинив в стані алкогольного сп`яніння. Вказане надає підстави зробити висновки, що перебуваючи на волі підозрюваний може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, зокрема пов`язані з керуванням транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння.

Прокурор ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримав клопотання, просив продовжити підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, зазначив, що ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати.

Захисник ОСОБА_8 та підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні наголошували, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, органом досудового розслідування не доведені. Сторона захисту зазначає, що підозрюваний має стійкі соціальні зв`язки, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Заслухавши думку прокурора щодо поданого клопотання, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Частиною 1 ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Розгляд такого клопотання слідчим суддею здійснюється згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчим суддею встановлено, що Слідчим управлінням ГУНП у Львівській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001106 від 02.10.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 01.10.2025 приблизно о 21 год, 24 хв, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2107» реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись ним по вул. Шевченка у напрямку до вул. Шкільна, що у с. Верхівці, Самбірського району, Львівської області, порушив вимоги Розділу 1 п.п. 1.2, 1.10 (в частині визначення терміну «перешкода для руху»; Розділу 2 п.п. 2.3 б),д), 2.9 а); Розділу 12 п. 12.3, п. 12.4 Правил дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 з усіма подальшими змінами і доповненнями (далі ПДР), які виразилися в тому, що він керуючи транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, перевищив максимальну дозволену швидкість на вказаній ділянці дороги, оскільки вів керований транспортний засіб із швидкістю більше 67 км/год., маючи об`єктивну можливість побачити пішохода ОСОБА_9 , не вжив заходів для зменшення швидкості керованого ним автомобіля до повної зупинки, або безпечного об`їзду, не маючи завад технічного характеру продовжив рух, та здійснив попутній наїзд на неповнолітнього пішохода ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка в цей час рухалася по правому краю дороги попереду нього. Після наїзду водій ОСОБА_4 не зупинився, а продовжив свій рух та покинув місце події.

У результаті вказаних порушень ПДР водієм ОСОБА_4 , неповнолітня ОСОБА_9 від отримала тілесні ушкодження у вигляді тупої поєднаної травми тіла, яка супроводжувалась переломом грудного відділу хребта на рівні між 8-9 хребцями зі зміщенням та розривом спинного мозку, переломом поперекового відділу хребта зі зміщенням між 1-2 поперековими хребцями з розривом спинного мозку, множинними переломами ребер справа: 6-9 по лопатковій лінії, 7-11 по задньо-пахвовій лінії; зліва: 5-10 по задньо пахвовій лінії та 9-12 по біляхребтовій лінії, переломом потиличної кістки з відходженням тріщини на основу черепа, крововиливами в оболонку та шлуночки мозку, травматичним ушкодженням печінки, крововиливами в плевральні та черевну порожнину, крововиливами в капсули нирок та корені легенів, переломи правого та лівого стегна, від яких загинула на місці пригоди.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у порушенні правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілої, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 01.10.2025 приблизно о 21 год, 24 хв, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2107» р.н. НОМЕР_1 та рухаючись ним по вул. Шевченка у напрямку до вул. Шкільна, що у с. Верхівці Самбірського району Львівської області здійснив попутній наїзд на неповнолітнього пішохода ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка в цей час рухалася по правому краю дороги попереду нього. Після наїзду водій ОСОБА_4 не зупинився, а продовжив свій рух та покинув місце події.

У результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди неповнолітня ОСОБА_9 від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці пригоди.

Зокрема, після наїзду ОСОБА_4 достовірно знаючи, що своїми протиправними діями поставив потерпілу в небезпечний для життя стан і вона позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження та перебувала в безпорадному стані, тобто у результаті отриманих тілесних ушкоджень самостійно, була позбавлена реальної можливості вжити заходів до самозбереження, діючи умисно та нехтуючи моральними і правовими нормами, завідомо залишив потерпілу ОСОБА_9 без допомоги, маючи при цьому реальну можливість надати таку допомогу, і з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене, в порушення вимог п. 2.10 (підпункти «а», «б», «г», «ґ», «д», «е») ПДР, вчинивши дорожньо-транспортну пригоду, негайно не зупинив транспортний засіб і не залишався на місці пригоди, не увімкнув аварійну сигналізацію і не встановив знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 ПДР, не вжив можливих заходів для надання до медичної допомоги потерпілій, не викликав бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, не звернувся по допомогу до присутніх і не відправив потерпілу до закладу охорони здоров`я, у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті «г» пункту 2.10 ПДР, не відвіз потерпілу до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки, не повідомив про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції та не записав прізвища та адреси очевидців.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебувала в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, у якому остання перебувала в результаті дій ОСОБА_4 , оскільки він сам поставив її в небезпечний для життя стан, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України.

02.10.2025 року о 12 годині 40 хвилин за підозрою у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_4 .

02.10.2025 року, ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 3 ст. 286-1 КК України.

16.01.2026 року ОСОБА_4 , повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 03.10.2025 до підозрюваного ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 30.11.2025 включно, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 25.11.2025 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_4 продовжено до 02.02.2026 року.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 25.11.2025 підозрюваному ОСОБА_4 строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави продовжено до 23.01.2026 включно.

16.01.2026 року прокурором у зазначеному кримінальному провадженні надано слідчому доручення повідомити підозрюваному та його захиснику про завершення досудового розслідування та надати підозрюваному, його захиснику, потерпілим та їхнім представникам доступ до матеріалів досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК України.

Слідчий суддя приходить до висновку, що стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки, наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 із вчиненим кримінальним правопорушенням, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому кримінальному провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України.

У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Оцінюючи особу підозрюваного та обставини вчинення особливо тяжких кримінальних правопорушень, в яких він підозрюється, слідчий суддя приходить до переконання в тому, що наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а тому є підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з огляду наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 3 ст. 286-1 КК України, санкція статті яких передбачає покарання, у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, що вже само по собі може бути підставою та мотивом для нього переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи вчинення іншого злочину. Окрім того, ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні. Неможливість запобігання вказаного ризику, обґрунтовується характером та обставинами вчинення злочину ОСОБА_4 зокрема наявністю свідків, яким відомі обставини вчинення злочину. У зв`язку з чим, при обранні ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, останній буде мати можливість впливати на них з метою спонукання давати неправдиві показання, чим перешкоджатиме встановленню всіх обставин кримінального правопорушення. Про неможливість запобігти такому ризику свідчить і той факт, що з урахуванням принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів (ст.23 КПК України) такі ще судом не допитані та надані ними під час досудового розслідування показання не можуть лягти в основу обвинувального вироку відносно нього. Також підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення. Неможливість запобігання ризику обґрунтовується тим що останній вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння, після вчинення ДТП, не зупинився, не надав відповідної допомоги потерпілим, а навпаки з метою ухилення від кримінальної відповідальності та покарання намагався втекти, чим також вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 135 КК України. Також наявність даного ризику обґрунтовується тим, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 є злочином внаслідок якого спричинено загибель неповнолітньої дівчини, який він вчинив в стані алкогольного сп`яніння. Вказане надає підстави зробити висновки, що перебуваючи на волі підозрюваний може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, зокрема пов`язані з керуванням транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння.

Слідчий суддя також вважає встановленим продовження існування ризиків, що були раніше встановлені судом та передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме вірогідність спроб підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування або суду та незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні або вчинити новий злочин.

Існування вказаних ризиків підтверджується тяжкістю скоєного кримінального правопорушення, даними про особу підозрюваного, які викладені вище.

Враховуючи існування вищезазначених ризиків, суд вважає доцільним продовжити для нього дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Оцінюючи особу підозрюваного, з врахуванням статті ст.178 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку,що наявні докази вчинення підозрюваним ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення є вагомими, допустимими, та отриманими у встановленому КПК України порядку; у разі визнання винуватим, ОСОБА_4 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від 5 до 10 років; об`єктивна сторона кримінального правопорушення виразилася у грубому порушенні ним Правил дорожнього руху; в результаті ДТП настали тяжкі наслідки у вигляді смерті однієї особи.

З огляду на викладене, суд дійшов до переконливого висновку, що клопотання слідчого необхідно задовольнити, а щодо підозрюваного слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, з урахуванням поведінки підозрюваного, характеру скоєного та його особи, не зможуть забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків, а також забезпеченню спробам переховування від суду, впливу на свідків та перешкоджання встановлення істини у справі, а тому у такому разі не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Відповідно до п.2 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Оскільки злочин, в якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 спричинив загибель людини, то у даному кримінальному провадженні слідчий суддя не визначає розмір застави.

Керуючись ст.ст.176-178, 182, 183, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в :

клопотання задоволити.

Продовжити щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб, тобто до 20.03.2026 року включно, з утриманням його в ДУ «Львівська установа виконання покарань №19», без визначення розміру застави.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом п`яти днів з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлений 21.01.2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1