Справа № 715/1386/25
Провадження № 1-кп/715/151/25
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.11.2025 селище Глибока
Глибоцький районний суд Чернівецької області у складі:
судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Коновка Кельменецького району Чернівецької області, мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, одружений, має на утриманні одну малолітню дитину, ветеран війни, раніше не судимий, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, -
У період часу з 20 грудня 2024 року по 21 грудня 2024 року ОСОБА_4 підшукав одного чоловіка призовного віку з числа громадян України, який бажав незаконно перетнути державний кордон України, а саме: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 .
В подальшому, невстановлена особа, діючи у відповідності до узгодженого плану із ОСОБА_4 , використовуючи транспортний засіб марки «Mersedes Vito», чорного кольору здійснив перевезення ОСОБА_6 до готелю «Gold Georg Palace», що по вул. Ентузіастів, 3Г, м. Чернівці, звідки близько 14 год. 30 хв. вони вирушили в напрямку місця перетину державного кордону.
В подальшому, в межах населеного пункту с. Годилів Чернівецького району Чернівецької області, невстановлена особа провела інструктаж та надала поради ОСОБА_7 , щодо незаконного переправлення через державний кордон України, здійснив зупинку та передав ОСОБА_6 інші невстановленій особі на транспортному засобі марки «Sitroen».
Прибувши до населеного пункту Глибока Чернівецького району, невстановлена особа на транспортному засобі марки «Sitroen», в салоні якого знаходився ОСОБА_6 , зупинився неподалік стадіону, в межах вказаного населеного пункту, де вони очікували близько години, після чого продовжили рух в напрямку державного кордону.
Так, у невстановлений в ході досудового розслідування час 23 грудня 2024 року, в невстановленому місці невстановленого населеного пункту, водій транспортного засобу марки «Sitroen» зупинився та вказав ОСОБА_6 пересісти в припаркований невстановлений транспортний засіб білого кольору, в салоні якого на той момент знаходилось троє невстановлених осіб, двоє з яких були в балаклавах, та одна особа чоловічої статі, яка також мала намір перетнути державний кордон України. Тоді вони продовжили рух в напрямку державного кордону, де у невстановленому місці здійснили зупинку та невстановлена особа, яка проводила ОСОБА_6 та невстановлену особу до державного кордону, вказала подальший напрямок їх руху до місця перетину.
Близько 19 год. 50 хв. 23 грудня 2024 року в напрямку 824 прикордонного знаку у межах с. Багринівка Чернівецького району Чернівецької області ОСОБА_6 було затримано на відстані 10 метрів від державного кордону прикордонним нарядом НОМЕР_1 прикордонного загону.
Явка свідка ОСОБА_6 у судові засідання не була забезпечена, на виклики суду свідок не з`являвся, а постанову про його привід не було виконано.
Оскільки свідок ОСОБА_6 в ході досудового розслідування був допитаний слідчим суддею в порядку ст.225 КПК України, ці його покази були досліджені судом.
- протоколом проведення слідчого експерименту від 07.01.2025 року з свідком ОСОБА_11 та фото таблиці до нього, в ході якого свідок показів місце в м. Чернівці де його біля вокзалу чекав ОСОБА_12 , тощо;
- дорученням прикордонникам на проведення слідчих (розшукових) дій та матеріалами виконаного доручення (протоколи з фото у готелі, із заправки, а також рух авто).
Відповідно до ст.94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Дослідивши вищевказані покази свідка та надані стороною обвинувачення письмові докази, покази свідка, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми, які не суперечать та доповнюють один одного, а тому суд кладе їх в основу вироку.
На підставі викладеного, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у незаконному переправленню осіб через державний кордон України, організації їх вчинення порадами, вказівками, наданням засобів, за кваліфікуючими ознаками: вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів передбаченого ч.3 ст.332 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена поза розумним сумнівом, і така кваліфікація дій обвинуваченого є правильною.
Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.
Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Вирішуючи питання про вид і розмір покарання, яке слід призначити обвинуваченому ОСОБА_4 і встановлюючи ступінь його вини у вчиненому злочині, суд дає оцінку не тільки вчинку обвинуваченого, а також і його особистості, наскільки вона проявилася у його злочинних діях, наскільки він має нахил до скоєння правопорушень, його мотиви скоєння злочину.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 , одружений, має на утриманні одну малолітню дитину та мати, яка є особою з інвалідністю другої групи з дитинства, офіційно не працевлаштований проте на даний час займається благодійністю та за допомогою міжнародних організацій допомагає відновлювати сільськогосподарські підприємства у прифронтових територіях, вперше притягується до кримінальної відповідальності, відсутні відомості про його перебування на обліку у лікарів нарколога чи психіатра, відсутні негативні характеризуючи дані на нього.
Обставинами які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд визнає його щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, активну та безпосередню участь обвинуваченого у бойових діях по захисту України з початку повномасштабного вторгнення.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченим судом не встановлено.
Згідно ч.1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має право призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.
Виходячи з буквального змісту даної норми, підставою для призначення більш м`якого покарання в ч.1 ст.69 КК України вказується на дві групи чинників, які певним чином характеризують вчинений злочин і особу винного: а) наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину; б) дані, що характеризують особу винного.
При цьому обставини, що пом`якшують покарання, як одна з підстав застосування статті 69 КК України, повинні мати певні кількісні та якісні характеристики, а відомості про особу винного, як самостійна підстава призначення більш м`якого покарання повинні оцінюватися судом, а в даному випадку і прокурором, в першу чергу з точки зору можливості досягнення таким (більш м`яким) покаранням тих цілей, які сформульовані в частині 2 статті 50 КК України.
Призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, можливе лише за наявністю двох розглянутих підстав застосування статті 69 КК України в їх єдності і сукупності.
За наслідками проведеного аналізу вищезазначених правових норм, суд, приймає до уваги, що у обвинуваченого наявні ряд обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а саме те, що обвинувачений повністю визнав свою вину провину, активно сприяв у розкритті злочину, є учасником бойових дій та вперше притягується до кримінальної відповідальності.
При цьому, суд враховує, що станом на лютий 2025 року обвинувачений маючи на утриманні малолітню дитину та мати з інвалідністю другої групи, добровільно мобілізувався до лав ЗСУ та брав активну та безпосередню участь у бойових діях на Харківському напрямку, брав активну участю у захисті міста Бахмут, отримав бойове поранення, був нагороджений міністром оброни як захисник України. При цьому, після звільнення з лав ЗСУ, потребуючи реабілітації після поранення, маючи на утриманні малолітню дитину та хвору матір перебуваючи у скрутному матеріальному становищі, не в повній мірі розуміючи всі суспільно небезпечні наслідки своїх дій, з метою заробити коштів скоїв тяжкий злочини.
Таким чином, з врахуванням викладеного, а також враховуючі безпосередню роль ОСОБА_4 у вчиненні даного злочину, яка виразилась тільки у забезпеченні прибуття ОСОБА_6 з м. Києва до м. Чернівці та передачу коштів від останнього до осіб які мали здійснити безпосереднє переправлення, ту обставину, що він сприяв переправленню тільки однієї особи за кордон, суму коштів, яку він отримав за свої послуги, суд вважає за можливим в даному конкретному випадку, особливо враховуючи дані про особу обвинуваченого, який захищав територіальну цілісність України від російських загарбників, при призначенні покарання застосувати ст.69 КК України, та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті по який він обвинувачується.
Враховуючи викладене, виходячи з принципів: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_4 та обставин скоєного злочину, суд в даному випадку категорично не погоджується з думкою прокурора про необхідність призначення покарання у вигляді реального позбавлення волі, оскільки таке покарання за даних обставин справи було б надмірно суворим і несправедливим та приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без його ізоляції від суспільства проте із призначенням реального покарання однак у вигляді штрафу.
Призначення вказаного покарання, буде відповідати загальним засадам кримінального провадження, тяжкості скоєного, обставинам правопорушення, особі обвинуваченого, а також не тільки меті покарання, а й меті правосуддя, невід`ємною частиною якого є справедливість та верховенство права.
Суд також позитивно оцінює проявлену громадянську позицію обвинуваченим, яка проявилася у наданні згоди на перерахунок частину грошових коштів з застави у розмірі 100 000 гривень на потреби Збройних Сил України.
Враховуючи належну процесуальну поведінку обвинуваченого, суд не вбачає підстав для зміни раніше обраного йому запобіжного заходу у вигляді застави.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК, процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374, 377 КПК України суд,-
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України і за його вчинення призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 9000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153000 гривень 00 копійок.
До набрання вироком законної сили, запобіжний захід у виді застави відносно ОСОБА_4 , обраний ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 05.05.2025 року - залишити в силі.
Покласти на ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили наступні обов`язки:
- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання чи роботи;
- з`явитися за першою вимогою до прокурора чи суду.
Отримувач: Національний банк України
Призначення: допомога ЗСУ.
Речові докази по справі, а саме два компакт диски з відеозаписами з камер спостережень залишити в матеріалах кримінального провадження.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
На вирок може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду через Глибоцький районний суд Чернівецької області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.
СУДДЯ: