Справа № 301/2284/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" вересня 2025 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Іршава, кримінальне провадження № 0000272, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.07.2025, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Велика Розтока Іршавського району, зареєстрованої та мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, одруженої, з середньою освітою, не працюючої, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:

10 липня 2025 року, близько 12:50 годин, водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем марки Volkswagen Tiguan, державний номерний знак НОМЕР_1 , в селі Дубрівка, Хустського району, Закарпатської області, під`їхавши другорядною дорогою із сторони села Велика Розтока до головної дороги, у світлу пору доби, коли дорожнє покриття було вологим та чистим, маючи можливість оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, грубо порушуючи вимоги п.п.1.5; 2.3; 9.2; 9.4. ч.1 та 10.1; 16.11; 16.3 та 1.10 (в частині визначення поняття «дати дорогу», «перевага», та «небезпека для руху») Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - Правил дорожнього руху України, ПДРУ), проявила неуважність у тому що перед краєм перехрещуваної проїзної частини, необхідно дати дорогу транспортним засобам, незалежно від напрямку їх руху, які рухалися по головній дорозі і мали перевагу в русі, і лише після цього, переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, приступити до виконання маневру розвороту, здійснила виїзд керованого нею автомобіля на головну дорогу, чим створила небезпеку для руху водію автомобіля «Audi 80», державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцю АДРЕСА_2 , яка настала на такій відстані, що водій ОСОБА_8 , вже не мав технічної можливості уникнути зіткнення, в результаті чого на проїзній частині, на смузі руху ОСОБА_8 , а саме на відстані 8,8 метра від будівлі магазину №106, та 0,9 метра від правого краю проїзної частини, відбулось зіткнення передньою правою частиною автомобіля марки «Audi 80», державний номерний знак НОМЕР_2 з передньою лівою частиною автомобіля марки Volkswagen Tiguan, державний номерний знак НОМЕР_1 , після вказаного зіткнення автомобіля марки Audi 80», державний номерний знак НОМЕР_2 , відкинуло на зустрічну смугу руху, де в цей час знаходився автомобіль марки Iveco моделі 120 Е28, державний номерний знак НОМЕР_3 , та з яким також відбулось зіткнення.

В наслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, пасажир заднього пасажирського сидіння автомобіля марки Audi 80», державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканка АДРЕСА_3 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: рани шкірних покровів ділянки лобного горба справа, рана шкірних покровів лобної ділянки справа, садно шкірних покровів ділянки верхньої третини лівої гомілки по передній поверхні. При стаціонарному обстеженні та лікуванні в КНП «Іршавська МЛ» було діагностовано: ЗЧМТ. Струс головного мозку. Множинні різано-рвані рани лобної ділянки голови. Перелом тіла, міжсуглобової частини та остистого відростку другого шийного хребця. Перелом остистого відростка третього шийного хребця.

За ступенем тяжкості виявлене у потерпілої ОСОБА_6 тілесне ушкодження у вигляді садна шкірних покровів ділянки верхньої третини лівої гомілки по передній поверхні слід кваліфікувати, як легке тілесне ушкодження, що має незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше, як 6 днів, згідно п. 2.3.5. „Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом №6 МОЗ України, від 17.01.1995р.

Тілесні ушкодження у вигляді діагностованих клінічно струсу головного мозку, різано-рваних ран лобної ділянки голови за ступенем тяжкості слід кваліфікувати, як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я тривалістю понад 6 діб, але не більше 21 дня, згідно п. 2.3.3. „Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом №6 МОЗ України, від 17.01.1995р.

Тілесні ушкодження у вигляді діагностованих клінічно перелому остистого відростка другого шийного хребця, перелому остистого відростка третього шийного хребця за ступенем тяжкості слід кваліфікувати, як середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження, що призвели до тривалого розладу здоров`я більше як 21 день, згідно п. 2.2.2. „Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом №6 МОЗ України, від 17.01.1995р.

Тілесні ушкодження у вигляді діагностованих клінічно перелому тіла, міжсуглобової частини другого шийного хребця за ступенем тяжкості слід кваліфікувати, як тяжкі, небезпечні для життя в момент спричинення тілесні ушкодження, згідно з п. 2.1.3. «е» Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р.

Пасажир заднього сидіння автомобіля марки «Audi 80», державний номерний знак НОМЕР_2 , малолітній ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканець АДРЕСА_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: припухлість м`яких тканин тім`яної ділянки справа.

При стаціонарному обстеженні та лікуванні в КНП «Іршавська МЛ» діагностовано: ЗЧМТ. Перелом тім`яної кістки справа. Забій головного мозку. Субдуральна гематома справа. Підшкірна гематома правої тім`яної ділянки, синець шкірних покривів тім`яної ділянки справа.

Тілесні ушкодження у вигляді клінічно діагностованих синця шкірних покривів, підшкірної гематоми правої тім`яної ділянки, припухлості м`яких тканин тім`яної ділянки справа за ступенем тяжкості слід кваліфікувати як легкі тілесні ушкодження, що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше, як 6 днів, згідно п. 2.3.5. „Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом №6 МОЗ України, від 17.01.1995р.

Тілесні ушкодження у вигляді діагностованих клінічно перелому тім`яної кістки справа, забою головного мозку, субдуральної гематоми справа за ступенем тяжкості слід кваліфікувати, як тяжкі, небезпечні для життя тілесні ушкодження, згідно п. 2.1.3. б, в „Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом №6 МОЗ України, від 17.01.1995 р.

Пасажир заднього пасажирського сидіння автомобіля марки «Audi 80», державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканець АДРЕСА_4 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: рани шкірних покровів ділянки нижньої третини лівої гомілки по передній поверхні. При стаціонарному обстеженні та лікуванні в КНП «Іршавська МЛ» було діагностовано: Рвана рана нижньої третини лівої гомілки. Забій грудної клітки.

Тілесне ушкодження у вигляді діагностованого клінічно забою грудної клітини не підтверджене об`єктивними даними, тому згідно пункту 4.6. прим. „Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом №6 МОЗ України, від 17.01.1995 р. не враховується при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.

Тілесне ушкодження у вигляді діагностованої клінічно рваної рани нижньої третини лівої гомілки за ступенем тяжкості слід кваліфікувати, як легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров`я тривалістю понад 6 діб, але не більше 21 дня, згідно п. 2.3.3. „Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом №6 МОЗ України, від 17.01.1995 р.

Пасажир переднього пасажирського сидіння автомобіля марки Volkswagen Tiguan, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , мешканка села Велика Розтока, №62, отримала тілесні ушкодження у вигляді: синця шкірних покровів ділянки лівого колінного суглобу по передньо-внутрішній поверхні, синця шкірних покровів ділянки лівого колінного суглобу по передньо-внутрішній поверхні, які за ступенем тяжкості слід кваліфікувати, як легкі тілесні ушкодження, що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше, як 6 днів, згідно п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р.

Водій ОСОБА_4 за вищевикладених обставин грубо порушила вимоги Правил дорожнього руху, а саме:

-п. 1.5.(ч.1) ПДР України Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

-п. 2.3. ПДР України Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

-п. 9.2. ПДР України Водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку:

а) перед початком руху і зупинкою;

б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом. ;

-п.9.4. ПДР України Подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру ) з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення… сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху.

Подавання попереджувального сигналу не дає водієві переваги і не звільняє його від вжиття запобіжних заходів. ;

-п.10.1. ПДР України Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Вимога цього пункту передбачає повну відповідальність водія, що починає рух, перестроювання або змінює напрямок, за безпеку дорожнього руху від початку і до закінчення маневру. При цьому не слід розраховувати на дії інших водіїв щодо запобігання можливим наслідкам у результаті виникнення небезпечних ситуацій.

Більше того, необхідно врахувати, що відповідно до п.1.4 ПДРУ, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники дорожнього руху виконують ці Правила [16].

- 16.11. ПДР України На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

- 16.3. ПДР України У разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) або 1.13, світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні - перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

п.1.10. ПДР України Терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення:

... дати дорогу - вимога до учасника дорожнього руху не проджовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу , змінити напрям руху або швидкість;

...перевага - право на першочерговий рух стосовно інших учасників дорожнього руху .

... небезпека для руху - зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися. Окремим випадком небезпеки для руху є рух у межах смуги транспортного засобу іншого транспортного засобу назустріч загальному потоку.

Невиконання водієм ОСОБА_4 , вказаних вимог Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з наставшими наслідками, а саме: отриманням потерпілими тяжких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_4 порушила правила безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, тим самим вчинивши дії, передбачені частиною 2 статтею 286 КК України.

Обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнала у повному обсязі, фактичні обставини вчинення злочину не оспорювала та показала, що 10 липня 2025 року, близько 13:00 годин, керуючи автомобілем марки Volkswagen Tiguan, д.н.з. НОМЕР_1 , в с. Дубрівка Хустського району Закарпатської області, не надала перевагу іншим транспортним засобам, які рухалися по головній дорозі та здійснила зіткнення з такими, в результаті чого потерпілі отримали тілесні ушкодження. У вчиненому щиро покаялася, просила суворо не карати та не позбавляти права керування транспортними засобами.

Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що 10.07.2025 відбулося ДТП за участі обвинуваченої, внаслідок якої вона отримала тілесні ушкодження. Просила суворо не карати обвинувачену, шкоду у розмірі 1000 доларів США їй відшкодовано.

Законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_7 суду пояснила, що того дня вона їхала в автомобілі на пасажирському сидінні з дитиною на руках. Внаслідок ДТП дитина отримала тілесні ушкодження. Просила суворо не карати обвинувачену, шкода їй відшкодована, але дитина потребує подальшого лікування.

Прокурор ОСОБА_3 просила провести розгляд справи у спрощеному порядку, призначити обвинуваченій ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, та на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік з покладенням на неї обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою прокурора, потерпілої, обвинуваченого та захисника, судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо таких обставин, які ніким не оспорюються, оскільки обвинувачена ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності її позиції немає.

У зв`язку з викладеним, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченої, поясненнями потерпілої та законного представника потерпілого, дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_4 , і дають змогу вирішити долю речових доказів.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом суд вважає доведеними факти:

вчинення ОСОБА_4 порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, тобто вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статтею 286 КК України.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року, N 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 є вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст. 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7, враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Так, обвинувачена ОСОБА_4 вчинила необережне кримінальне правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України є тяжким злочином.

Обвинувачена позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судима.

Також суд враховує думку потерпілої ОСОБА_6 , законного представника потерпілого ОСОБА_7 , які просили суворо не карати обвинувачену.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, вирішивши питання, передбачені ст. 368 КПК України та врахувавши обставини, передбачені ст. 65 КК України, у тому числі встановлені судом обставини, які пом`якшують покарання та обставину, що обтяжує покарання, суд вважає, що обвинуваченій ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкцій частини 2 статті 286 КК України, у виді позбавлення волі на мінімальний строк з позбавленням права на керування транспортними засобами.

Підстав для застосування ст. 69 КК України, при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд не вбачає.

Водночас, враховуючи обставини, що характеризують тяжкість кримінального правопорушення, яке обвинувачена ОСОБА_4 вчинила вперше, особу обвинуваченої, яка відшкодувала завдану шкоду, обставини, які пом`якшують покарання, суд доходить висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_4 без ізоляції її від суспільства і вважає за можливе, на підставі статті 75 КК України, звільнити обвинувачену ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням, з покладенням на неї обов`язків, передбачених частиною 1 статті 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до приписів ст. 100 КПК України.

Питання щодо майна, на яке накладено арешт, слід вирішити у відповідності до ст.174 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Обраний обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до набрання вироком законної сили залишити попередній.

Керуючись статтями 368, 371, 374, 615 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватою по пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України, і призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання, у виді позбавлення волі, з випробуванням, якщо вона протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

Відповідно до частини 1 статті 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази:

- автомобіль марки Volkswagen Tiguan, д.н.з. НОМЕР_1 , після набрання вироком законної сили повернути власнику;

- автомобіль марки «Audi» моделі «801.8 S», д.н.з. НОМЕР_2 , після набрання вироком законної сили повернути власнику;

- автомобіль марки Iveco моделі 120 Е28, д.н.з. НОМЕР_3 , який передано на зберігання власнику ОСОБА_12 , після набрання вироком законної сили залишити власнику.

Арешт накладений на вказані речові докази скасувати відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту до набрання вироком законної сили залишити попередній.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Іршавський районний суд Закарпатської області.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя Іршавського

районного суду: ОСОБА_1