Справа №766/1820/22
н/п 1-кп/766/2785/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.01.2026 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 (на відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 (на відеоконференції)

під час відкритого судового засідання з розгляду кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР 07.01.2022 року за № 0000015 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця АР Крим, Сімферопольського району, с. Веселе, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186, ч.1 ст. ст. 357, ч.2 ст. 185 КК України,

встановив:

01.02.2022 року до Херсонського міського суду Херсонської області надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000015 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186, ч.1 ст. ст. 357, ч.2 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Просив суд звернути увагу на ту обставину, що обвинувачений неодноразово не з`являвся до судового засідання, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, щодо нього вже застосовувався розшук, після якого він знов порушив свій процесуальній обов`язок щодо необхідності з`являтися до судового засідання та повідомляти про причини неявки. Зазначив, що наявні ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду, оскільки обвинувачений вже перебуває у розшуку, та може вчиняти інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачений заперечував щодо задоволення вказаного клопотання, зазначивши, що він не переховувався від суду, був деякий час на лікарняному, пов`язаному з травмою ноги, перебував вдома, лікувався, повістки не отримував, тому що змінив місце адреси проживання та номер телефону. Також зазначив, що пішов на військову службу, та є військовослужбовцем, однак в даний час знаходиться в СЗЧ у зв`язку з лікуванням. Вказував, що не має намір переховуватися від суду, чи впливати на свідків, просив застосовувати запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.

Захисник заперечив щодо вказаного клопотання, зазначивши, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, яка застосовується у виключних випадках. ОСОБА_4 є діючим військовослужбовцем, не має намір впливати на свідків, чи ухилятись від суду, просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту

Заслухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд, враховуючи характер інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, мету і підстави застосування запобіжних заходів, визначені ст. 177 КПК України, дійшов висновку про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого виходячи з такого.

Згідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки;

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років.

Європейський Суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у своїй прецедентній практиці вказує на те, що в розумінні Конвенції є обґрунтованою підозрою. Зокрема, для обґрунтованої підозри повинні бути факти або інформація, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин (п. 175, справа «Нечипорук і Йонкало проти України»; п. 32, справа «Fox, CampbellandHartley v. the UK»; п. 88, справа «IglarMammadov v. Azerbaijan»; п. 42 «Котій проти України»; п. 51, справа «Erdagos v. Turkey»; п. 48 «Cebotari v. Moldova»).

Суд враховує, що для вирішення питання щодо можливої причетності обвинуваченого до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень здійснюється саме на виконання вимог п. п. 1, 2 ч.1 ст. 91 КПК України, якою визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

При цьому ч. 1ст. 94 КПК визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, вирішення питання щодо обґрунтованості підозри обвинуваченого потребує дослідження доказів у їх сукупності. На даний час з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами хоча і не розпочато судом, проте направлений до суду обвинувальний акт, який свідчать про вагомість зібраних під час досудового розслідування доказів, які можуть свідчити про причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованих йому протиправних дій.

При вирішенні питання щодо наявності ризиків, передбачених частиною першоюстатті 177 КПК, суд враховує, що ЄСПЛ звернуто увагу на те, що ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання; він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (п. 21, справа «Подвезько проти України»).

Обвинувачений на неодноразові виклики у судові засідання не з`явився, про причину свого неприбуття не повідомив.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.03.2024 року обвинуваченого було оголошено в розшук, та провадження по справі було зупинено.

30.04.2024 року провадження по справі було відновлено у зв`язку з повідомленням ВП ХРУП ГУНП в Херсонській області щодо факту місця проживання особи та надання ОСОБА_6 зобов`язання з`явитись до суду.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17.09.2024 року обвинуваченого було повторно оголошено в розшук у зв`язку з неодноразовими неявками обвинуваченого, та провадження по справі було зупинено.

10.12.2024 року провадження по справі було відновлено у зв`язку з повідомленням ВП ХРУП ГУНП в Херсонській області щодо факту місця проживання особи та надання ОСОБА_4 зобов`язання з`явитись до суду.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.02.2025 року обвинуваченого було повторно оголошено в розшук у зв`язку з неодноразовими неявками обвинуваченого, та провадження по справі було зупинено та надано дозвіл на затримання з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

19.05.2025 року провадження по справі було відновлено у зв`язку з доставкою обвинуваченого до суду для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою від 19.05.2025 року у задоволені клопотання про обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було відмовлено та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений на неодноразові виклики у судові засідання: 01.07.2025, 15.09.2025, 05.11.2025, 08.12.2025 року не з`явився, про причину свого неприбуття не повідомив. Ухвали про примусовий привід обвинуваченого не виконані.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 08.12.2025 року розгляд вищевказаного кримінального провадження було зупинено. ОСОБА_4 оголошено у розшук та надано дозвіл на затримання та доставки до Херсонського міського суду Херсонської області для вирішення питання про обрання відносно нього запобіжного заходу.

07.01.2026 року на виконання ухвали суду про розшук, обвинуваченого ОСОБА_4 було доставлено до Херсонського міського суду Херсонської області.

Згідно з висновком, який міститься в постанові Верховного Суду України від 19.03.2015 (справа №5-1кс15), під ухиленням від слідства або суду з погляду застосуванняст. 49 ККУкраїни слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо).

Оцінюючи наявність ризиків, які можуть стати підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд враховує можливість обвинуваченого переховуватись від суду (для участі в судові засідання неодноразово не з`являвся, змінює постійне місце проживання, про що не повідомляє суд, ухилявся від виконання ухвал суду про привід, тричі був оголошений у розшук через систематичні неявки до суду), вчинити інше кримінальне правопорушення.

Докази поважності обвинуваченого 01.07.2025, 15.09.2025, 05.11.2025, 08.12.2025 року суду не представлені, оскільки згідно наявних в справі доказів обвинувачений ОСОБА_4 перебував на амбулаторному лікуванні в інші дні, ніж в які проводилось судові засідання. Крім того, перебування на амбулаторному лікування не є тією поважною причиною, яка перешкоджає явки до суду, чи участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Також при вирішенні питання суд бере до уваги у сукупності обставини, які передбачені ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, яке може бути застосоване до обвинуваченого у разі доведення обсягу обвинувачення під час судового розгляду; дані про особу, який є раніше судимим, є діючим військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 , в даний час перебуває в СЗЧ, не має законного джерела доходу; судом також враховуються вік та стан здоров`я обвинуваченого, які не перешкоджають утриманню в умовах ізоляції від суспільства, оскільки даних на підтвердження неможливості утримання обвинуваченого під вартою до суду не надходило, що дає можливість зробити висновок про те, що стан здоров`я не перешкоджає перебуванню у місцях попереднього ув`язнення.

Для запобігання встановленим ризикам суд вважає необхідним застосувати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Інший, більш м`який запобіжний захід, на погляд суду, не зможе запобігти вищезазначеному ризику та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого з огляду на вказані обставини. У зв`язку з чим суд відмовляє в задоволенні клопотання адвоката та обвинуваченого про обрання більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне, з метою забезпечення кримінального провадження, попередження переховування ОСОБА_4 від суду, з метою недопущення розумних строків розгляду кримінального провадження, перепоною для чого були неявки обвинуваченого до суду, клопотання прокурора слід задовольнити та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою.

Разом з тим, зі змісту ч. 3 ст. 183 КПК України випливає, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178цього Кодексу,має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування (п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України).

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд вважає за необхідне встановити заставу в розмірі у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, в сумі 66 560 гривень.

У разі внесення застави слід зобов`язати ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до суду, та покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатися з м. Херсону без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; носити електронний засіб контролю.

Керуючись ст.ст.131, 132, 176-178, 183, 184,194, 331,КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді «тримання під вартою» - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під варту, строком до 07 березня 2026 року включно.

Визначити заставу у розмірі у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, в сумі 66 560 гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на рахунок ТУ ДСА України в Херсонській області, призначенням платежу: застава за обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , провадження по справі №1-кп/766/2785/26

Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 прибувати за кожною вимогою до суду та покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатися із м. Херсона без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; носити електронний засіб контролю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Ухвала в частині застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під варту може бути оскаржена безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом 5 днів дня її проголошення.

СуддяОСОБА_1