Справа № 489/9443/25
Провадження № 1-кс/489/3299/25
У Х В А Л А

25 листопада 2025 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Інгульського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції), підозрюваної ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_3 , погодженого із прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.11.2025 за № 0006429, щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Лебедин Сумської області, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , одруженої, з повною загальною середньою освітою, військовослужбовиці, раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального Кодексу України,

в с т а н о в и в:

Слідчий звернувся з клопотанням, погодженим з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що Першим слідчим відділом ТУ ДБР у м. Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи військовослужбовицею ВЧ НОМЕР_1 , 22.10.2025 самовільно залишила місце служби в пункті тимчасової дислокації військової частини та незаконно перебувала поза її межами, проводила час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням військової служби, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовицю, яка самовільно залишила місце служби.

24.11.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а саме у самовільному залишені місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану.

24.11.2025 ОСОБА_5 затримана слідчим Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві в приміщенні ТУ ДБР у м. Миколаєві.

В клопотанні слідчого зазначено, що на даний час існують ризики, передбачені п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки з моменту самовільного залишення місця служби переховувалась від органів військового управління. Крім того, вона підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, враховуючи одержані під час досудового розслідування беззаперечні докази вчинення нею тяжкого злочину є достатньо підстав вважати, що підозрювана розраховує на уникнення кримінальної відповідальності та не бажає настання для себе негативних наслідків у вигляді призначення зазначеного вище покарання; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки у розпорядженні підозрюваної мається військовий квиток, виданий Міністерством оборони України та який містить всі необхідні відомості щодо призову на військову службу та подальшого її проходження, присвоєння військових звань тощо. Цей факт дає підстави вважати, що підозрювана може сховати або знищити цей документ з метою створення перешкод досудовому розслідуванню у встановленні фактичних обставин проходження нею військової служби, починаючи з моменту призову; незаконно впливати на свідків, оскільки не маючи обмежень у пересуванні підозрюваний буде мати можливість впливати до дачі завідомо неправдивих показів, схиляти до дачі завідомо неправдивих показів, які виправдовують її , чи схиляти до відмови давати свідчення, а також інших можливих свідків, які дотепер не допитані але підлягають допиту за обставинами кримінального провадження, які їй достовірно відомі; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки на даний час не проведено всіх необхідних і можливих слідчих дій з метою отримання доказів вини підозрюваного; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки перебуваючи на свободі, підозрювана вчинила тяжке кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби, а тому є підстави вважати, що підозрювана з метою приховання вчинення нею злочину, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали подане клопотання, просили його задовольнити. Зазначили, що під час дії воєнного стану самовільне залишення військової частини негативно впливає на обороноздатність країни, а не застосування такого запобіжного заходу як тримання під вартою до підозрюваної у вчиненні такого злочину сприятиме вчиненню таких кримінальних правопорушень іншими військовослужбовцями.

Захисники підозрюваної ОСОБА_5 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заперечували проти клопотання слідчого, просили відмовити в його задоволенні. В обґрунтування заперечень зазначили, що ОСОБА_5 під час окупації Сумської області створила ДФТГ у якій брала активну участь, очолюючи розвідку. Після деокупації Сумської області у 2022 році добровільно мобілізувалась і проходить службу в бойових підрозділах по теперішній час. З метою переведення до підрозділу для безпосередньої участі у бойових діях тричі зверталась до керівництва військової частини, у якій вона проходить службу, із наміром бути переведеною до іншої військової частини, а саме роти спеціального призначення ГУР. Оскільки її прохання не задовольнили, вона самовільно залишила розташування військової частини з метою в подальшому бути звільненою від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України. У зв`язку з цим самостійно повідомила ВЧ НОМЕР_1 , що залишила місце служби та ініціювала проведення службового розслідування з метою якнайшвидшого проведення досудового розслідування. Після отримання інформації про внесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, самостійно прибула до слідчого 24.11.2025 та надала документи, необхідні для звернення до суду з клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності, зокрема згоду командира ВЧ НОМЕР_2 на проходження нею служби у вказаній частині.

Захисники вважають, що наведені у клопотанні слідчого ризики не доведені. Так, на думку захисників, та обставина, що ОСОБА_5 самостійно дізнавшись про наявність кримінального провадження добровільно прибула до слідчого, свідчить про відсутність ризику переховування її від органу досудового розслідування чи суду. Ризик знищення військового квитка не може бути підставою для застосування запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні, оскільки обставини, які підлягають встановленню можуть бути підтверджені іншими документами, наявними в матеріалах кримінального провадження. Ризик впливу на свідків вважають не доведеним, оскільки обставини кримінального правопорушення не можуть підтверджуватись показаннями свідків. У клопотанні не відображено в чому полягає суть ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Підозрювана в судовому засіданні не заперечувала свою причетність до залишення військової частини. Пояснила, що дійсно залишила військову частину, оскільки з весни 2025 року бойових завдань не виконувала, а здійснювала охорону складів. З метою безпосередньої участі у бойових діях пройшла відбір до іншої військової частини, проте дозволу на переведення від керівництва ВЧ НОМЕР_1 не отримала. Після залишення військової частини постійно підтримувала зв`язок з військовослужбовцями з метою пришвидшити проведення розслідування. В подальшому через телефон гарячої лінії ДБР дізналась про наявність кримінального провадження за фактом залишення нею військової частини та самостійно прибула до ТУ ДБР у м. Миколаєві. Зазначає, що бажає продовжити військову службу, у зв`язку з чим знищувати військовий квиток наміру не має. На свідків також не впливала, навпаки намагалась пришвидшити проведення розслідування щодо вчиненого нею правопорушення.

Заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання в їх сукупності, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 статті 177 КПК України встановлено, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Щодо обґрунтованості підозри.

В судовому засіданні підозрювана не спростовувала доводи клопотання про обґрунтованість підозри щодо самовільного залишення ним військової частини.

На підтвердження обґрунтованості підозри до клопотання слідчим надано в копіях такі документи: витяг з ЄРДР за № 0006429 від 17.11.2025 у якому викладено обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме, що військовослужбовиця ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_5 22.10.2025 самовільно залишила місце служби;повідомлення командира ВЧ НОМЕР_1 про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, наказ командира ВЧ НОМЕР_1 №1053 від 22.10.2025 про призначення службового розслідування, акт службового розслідування №7206 від 04.11.2025, наказ командира ВЧ НОМЕР_1 №292 від 04.11.2025 про результати службового розслідування, складені за фактом самовільного залишення 22.10.2025військової частини ОСОБА_5 ;довідка-доповідь командира ВЧ НОМЕР_1 №633/5818 від 22.10.2025 за фактом самовільного залишення військової частини військовослужбовицею ОСОБА_5 ; пояснення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в яких зазначено про намагання встановити зв`язок з ОСОБА_5 та відмову останньої добровільно повертатись до військової частини; витяги з наказів командира ВЧ НОМЕР_1 від 29.04.2025 № 130 щодо проходження ОСОБА_5 служби та від 22.10.2025 №349 про зняття ОСОБА_5 з усіх видів забезпечення, у зв`язку з самовільним залишенням військової частини; військовий квиток серії НОМЕР_3 від 09.11.2022; протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 19.11.2025; протокол затримання від 24.11.2025; повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України; протокол допиту підозрюваної від 24.11.2025.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наданих стороною обвинувачення до клопотання документів, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ним злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КПК України.

Щодо заявлених ризиків.

З доданих до клопотання документів вбачається, що ОСОБА_5 підозрюється у залишенні військової частини НОМЕР_1 вчиненому 22.10.2025. Повідомлення ВЧ НОМЕР_1 про вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з цим фактом, до ТУ ДБР у м. Миколаєві надійшло 10.11.2025. Відомості про вказане кримінальне правопорушення внесені 17.11.2025, а вже 24.11.2025 ОСОБА_5 самостійно, добровільно прибула до слідчого ТУ ДБР у м. Миколаєві де її і було затримано в службовому кабінеті того ж дня.

В той же час, з наявних у матеріалах службового розслідування пояснень головного сержанта 2-го загону ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_10 та з протоколу допиту свідка ОСОБА_11 слідує, що ОСОБА_5 одразу після залишення військової частини повідомила про це та зазначила причину такого вчинку.

Таким чином спростовуються доводи клопотання, що ОСОБА_5 не повідомляла про себе правоохоронним органам, як про військовослужбовицю, яка самовільно залишила місце служби.

Виключно тяжкість покарання за такої поведінки підозрюваної не може свідчити про наявність ризику переховування.

При цьому до клопотання не додано доказів вчинення підозрюваною будь-яких дій направлених на переховування від органів досудового розслідування та суду.

З урахуванням встановлених обставин ризик переховування є не доведеним.

Також прокурором не доведено наявність ризику знищення, схову або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а саме військового квитка виданого ОСОБА_5 Міністерством оборони України та який містить всі необхідні відомості щодо призову на військову службу та подальшого її проходження, присвоєння військових звань тощо, оскільки не наведено жодних конкретних даних про те, що підозрювана вчиняла спроби приховати чи знищити військовий квиток. При цьому, такі відомості щодо призову на військову службу та подальшого її проходження, присвоєння військових звань ОСОБА_5 можуть бути підтверджені наказами командирів військових частин та іншими документами, зокрема й тими, що вже наявні у розпорядженні органу досудового розслідування.

Також слідчий суддя вважає не доведеним ризик впливу на свідків та ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Так, в клопотанні не вказані конкретні свідки, на яких може вплинути підозрюваний та яке значення мають показання цих свідків у кримінальному провадженні. Матеріали додані до клопотання не містять відомостей, що з часу вчинення кримінального правопорушення, у яких підозрюється ОСОБА_5 , вона намагалася вплинути на свідків в даному провадженні або перешкоджала кримінальному провадженню іншим чином.

Навпаки, як встановлено судом, ОСОБА_5 за першим викликом слідчого одразу прибула до органу досудового розслідування. При цьому матеріали клопотання не містять відомостей, що підозрювана вчиняла будь-які дії, направлені на перешкоджання кримінальному провадженню.

До того ж слідчий у клопотанні зазначає, що по справі фактично виконано всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе, а отже нівелюється ризики перешкоджати кримінальному провадженню.

Крім того, слідчий суддя вважає недоведеним ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється ОСОБА_5 . Так, ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась. Службу в ЗСУ проходить з 09.11.2022, з того часу і до 22.10.2025 самовільно військову частину не залишала.

Також суд враховує дані про особу підозрюваної, яка має постійне місце проживання, одружена, службу в Збройних Силах України проходить з 09.11.2022 року, учасник бойових дій, отримала поранення та має захворювання, пов`язані з проходженням військової служби, нагороджена Президентом України 25.05.2023 орденом «За мужність» ІІІ ступеня, Всеукраїнським об`єднанням «Країна» 30.09.2022 медаллю «Незламним Героям російсько-Української війни».

На підтвердження наміру продовжити військову службу ОСОБА_5 надала письмову згоду командира ВЧ НОМЕР_2 на проходження нею служби у вказаній військовій частині. За клопотанням сторони захисту було допитано свідка військовослужбовця ВЧ НОМЕР_2 ОСОБА_12 , який повідомив, що ОСОБА_5 протягом пів року проходила відбір з метою служби у ВЧ НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказана військова частина готова прийняти її на службу, проте наявні перешкоди у відсутності згоди керівництва ВЧ НОМЕР_1 .

За вказаних обставин, слідчим суддею не встановлено наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор.

Посилання прокурора та слідчого, що відсутність запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної матиме негативний вплив на інших військовослужбовців та створить передумови для самовільного залишення ними військової служби не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки запобіжний захід не є покаранням за вчинене правопорушення метою якого є запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

У той же час, відповідно до ч. 3 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Висновки суду.

Слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого про застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволенню не підлягає, при цьому ОСОБА_5 на підставі ч. 3 ст. 194 КПК України має бути зобов`язана прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 відмовити.

Зобов`язати ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1