Провадження № 1-кс/204/3246/25
УХВАЛА

Іменем України

12 листопада 2025 року Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, в режимі відеоконференції, клопотання слідчого слідчого відділу УСБУ у Дніпропетровській області молодшого лейтенанта юстиції ОСОБА_6 , погоджене з заступником керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні № 0000641 від 01.05.2025 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в селі Бутенки, Кобеляцького району, Полтавської області, громадянина України, військовослужбовця війської служби за призовом в особливий період, гранатометника 1 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону ВЧ НОМЕР_1 , солдата, зі слів не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.408, ч.1 ст.263 КК України,-

встановив:

До суду надійшло клопотання слідчого слідчого відділу УСБУ у Дніпропетровській області молодшого лейтенанта юстиції ОСОБА_6 , погоджене з заступником керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні № 0000641 від 01.05.2025 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.408, ч.1 ст.263 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що Слідчим відділом Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000641 від 01.05.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 258, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 408 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що солдат ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом в особливий період та проходячи її на посаді гранатометника 1 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, з метою ухилення від військової служби, без наміру її проходження у майбутньому, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів, начальників та без поважних причин 24.08.2025 року самовільно залишив місце служби з метою ухилитися від військової служби, а саме місце тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 у районі відведення підрозділу 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , яке розташоване в АДРЕСА_2 та проводив час на власний розсуд, поза межами тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 , не пов`язуючи його із виконанням обов`язків з військової служби.Крім того, солдат ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом в особливий період та проходячи її на посаді гранатометника 1 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.178 Цивільного кодексу України, Постанови Верховної Ради України від 17 червня 1992 року «Про право власності на окремі види майна», Постанови Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року «Положення про дозвільну систему України»: наказу МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року «Про затвердження інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, бойових припасів до них і вибухових речовин», діючи умисно, за невстановлених в ході досудового розслідування обставин та часі незаконно придбав гранату РГД-5 та запал УЗРГМ-2. Які в подальшому зберігав за місцем реєстрації, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , до 10 листопада 2025 року.Під час обшуку, 10 листопада 2025 року, в період часу з 16 год. 36 хв. по 19 год. 45 хв. за місцем реєстрації ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено корпус гранати РГД-5 з маркуваннями на ній «18-91» та запал УЗРГМ-2 з маркуваннями на ньому

«-83», «583».Таким чином, дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408 та ч. 1 ст. 263 КК України дезертирстві, тобто самовільному залишенні місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану та придбанні, зберіганні бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

ОСОБА_5 10.11.2025 затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408 та ч. 1 ст. 263 КК України.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень підтверджуються наступними матеріалами кримінального провадження:Актом та матеріалами службового розслідування щодо безпідставної відсутності на військовій службі ОСОБА_5 від 24.08.2025 № 1402;Протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 06.11.2025;Протоколом обшуку за місцем реєстрації ОСОБА_5 від 10.11.2025;Протоколом затримання ОСОБА_5 від 10.11.2025.Окрім того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то це поняття означає існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, зокрема й в рішенні Суду від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».

Орган досудового розслідування вважає, що ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі, має можливість перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, впливаючи на поведінку свідків у даному кримінальному провадженні у зв`язку із чим він може вчинити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.Пункт 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Про існування вказаного ризику свідчать наступні обставини: ОСОБА_5 на підставі достатніх вагомих доказів повідомлено про підозру у скоєнні умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби, за яке законом передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від 5 до 12 років. Невідворотність покарання за злочини вже саме по собі є підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Пункт 3 ч. 1 ст. 177 КПК України підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні та інших осіб, причетних до вчинення вищевказаного злочину. На теперішній час є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 , може як у спосіб погроз, так і реально незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, з метою схилити їх надати вигідні для себе показання чи схилити до відмови у раніше наданих показаннях. Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від учасників кримінального провадження, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України. Тобто ризик впливу на потерпілих та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.Пункт 5 ч. 1 ст. 177 КПК України підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. На підставі зібраних у кримінальному провадженні доказів, характеру вчинених злочинів та особистих характеристик підозрюваного ОСОБА_5 наявні обґрунтовані підстави вважати, що, перебуваючи на волі, він може продовжити вчинення кримінальних правопорушень. Як вбачається з повідомлення про підозру, такі дії вчинено умисно, що свідчить про наявність сталого злочинного наміру.У зв`язку із наявністю вищевказаних ризиків, є необхідність в обранні підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.Обрання такого запобіжного заходу є вимушеною необхідністю, яка зумовлена забезпеченням виконання покладених на ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, а також з метою запобігання спробам останнього переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні та інших осіб, або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чиномВодночас, застосувати інші, більш м`які запобіжні заходи (особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт) ніж взяття під варту, не можливо з наступних причин:особисте зобов`язання - не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 і попередити ненастання вищевказаних ризиків, так як дії останнього потребують постійного контролю;особиста порука слідчому чи прокурору не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за ОСОБА_5 , окрім того такий запобіжний захід не забезпечить його належну процесуальну поведінку;застава слідчому чи прокурору не надходили заяви або клопотання від підозрюваного ОСОБА_5 , його рідних або інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України при звернені слідчого, прокурора до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного запобіжного заходу;домашній арешт не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного, так як місцеперебування останнього, а також інші його дії потребують постійного контролю з метою запобігання вищевказаних ризиків.Водночас слід зазначити, що досудове розслідування вищевказаного злочину ще триває, продовжують встановлюватися всі обставини вчинення кримінальних правопорушень, а також особи, причетні до його вчинення, що може суттєво вплинути на подальшу поведінку підозрюваного. Дані обставини вказують на необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Водночас, у відповідності до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України. Враховуючи вищевказані обставини, орган досудового розслідування вважає, що є необхідність у застосуванні до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави. Враховуючи викладене, слідчий звертається до суду з даним клопотанням.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання і просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні.

В судовому засіданні підозрюваний та його захисник не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Ознайомившись з наданими матеріалами клопотання, заслухавши думку сторін, слідчий суддя приходить до наступного.

Подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , слідчий суддя вважає, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про достатність підстав вважати обґрунтованою підозру у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначає, що причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Згідно ч.1 ст.176 КПК України, Запобіжними заходами є: 1)особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава;4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурором доведено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років, а також у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, за яке передбачено покарання у виглідя позбавлення волді на строк від трьох до семи років, підозрюваний, намагаючись уникнути покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється. Запобігти вище зазначеним ризикам можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому слідчий суддя вважає можливим задовольнити клопотання слідчого. Застосування більш м`якого запобіжного заходу, за відсутності дієвих стримуючих чинників, є недоцільним, оскільки не буде достатнім для запобігання визначеним ризикам, передбаченим п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Крім того, згідно ст.183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Слідчий суддя, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, зважаючи на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого військового кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, беручи до уваги, що на даний час на території України введено воєнний стан, враховуючи, характер вчиненого кримінального правопорушення, що свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи, суд в даному випадку вважає за доцільне не визначати розміру застави.

Керуючись ст. ст. 110, 131-132, 176-178, 183-187, 193-194,196-197, 205, 309-310 КПК України, суд,-

постановив:

Клопотання слідчого слідчого відділу УСБУ у Дніпропетровській області молодшого лейтенанта юстиції ОСОБА_6 , погоджене з заступником керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні № 0000641 від 01.05.2025 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.408, ч.1 ст.263 КК України задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 60 днів, тобто до 08 січня 2026 року, без визначення розміру застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1