Житомирський апеляційний суд
Справа №276/1437/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/832/25
Категорія ч.2 ст.286 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 року колегія суддів Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника : ОСОБА_7 ,

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Хорошівського районного суду Житомирської області від 16 липня 2025 року у кримінальному провадженні № 0000254 за ч. 2 ст. 286 КК України, яким засуджено

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт Володарськ-Волинський Житомирської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

-за ч. 2 ст. 286 КК України на 5 (п`ять) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 (три) роки.

Початок строку відбування покарання вирішено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

На підставі ч. 5 та 7 ст. 72 КК України зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 29 травня 2020 року по 30 травня 2020 року з розрахунку день за день, а також період перебування під цілодобовим домашнім арештом з 31.05.2020 по 30.07.2020 з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.

Додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки підлягає реальному виконанню. Строк додаткового покарання вирішено обчислювати з моменту відбуття основного покарання.

До вступу вироку в законну силу, але не довше ніж два місяці із дня ухвалення вироку суду, застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, поклавши на нього обов`язки: прибувати до суду за кожною вимогою, повідомляти суд про зміну свого місця проживання, здати до Управління Державної міграційної служби в Житомирській області документи, які надають право на виїзд за кордон.

Скасовано арешт на автомобіль ВАЗ 2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , накладений ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 03.06.2020 у справі №296/4472/20.

Стягнуто з ОСОБА_6 витрати на проведення експертиз: судової інженерно-транспортної експертизи (висновок №11/2-541 від 05.06.2020), судової інженерно-транспортної експертизи (висновок №11/2-542 від 09.06.2020), судової трасологічної експертизи (висновок №6/1-429 від 15.06.2020), судової автотехнічної експертизи (висновок №2603/20-25 від 24.09.2020), судової інженерно-транспортної експертизи (всиновок №СЕ-19/106-24/16798-ІТ від 13.01.2025), в загальному розмірі 12741 (дванадцять тисяч сімсот сорок одну) гривню 60 копійок.

Вирішено долю речових доказів в порядку ст. 100 КПК України.

встановив:

Згідно вироку, 29 травня 2020 року близько 00 год. 20 хв. водій ОСОБА_6 , в порушення вимог пунктів 2.1. «а» та 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії, керував технічно справним автомобілем «ВАЗ 2108» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_9 , яким рухався по вул. Ватутіна в напрямку вул. Матросова в смт Хорошів Житомирської області.

Керуючи у вказаний день та час зазначеним транспортним засобом по вказаній вище вулиці, поблизу електроопори № 2/19, водій ОСОБА_6 в силу свого алкогольного сп`яніння, проявив безпечність і неуважність до дорожньої обстановки та її змін, невірно оцінив дорожню обстановку і в порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 «б» та 12.3 Правил дорожнього руху, маючи технічну можливість запобігти наїзду з моменту виявлення перешкоди для руху, яку об`єктивно спроможний був виявити з місця водія, в момент виникнення небезпеки для руху, своєчасно не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки свого транспортного засобу та рухаючись в своїй смузі руху передньою частиною керованого ним транспортного засобу здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , який перебував на проїзній частині. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді лінійного перелому кісток основи та склепіння черепу, субарахноїдальних крововиливів, розриву хребтового стовбуру в 3-х місцях, переломів ребер ліворуч, розривів кісток тазового кільця, перелому кісток ліво гомілки, розривів правої легені та аорти, від яких загинув на місці події.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вирок та ухвалити новий, яким закрити кримінальне провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Вважає, що вирок суду ухвалений з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що згідно матеріалів кримінального провадження повідомлення про підозру ОСОБА_6 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286 та ч. 1 ст. 135 КК України відбулось 29.05.2020 року та на думку захисника було необґрунтованим, оскільки сторона обвинувачення поспішаючи дотриматися строків досудового розслідування, не провівши слідчий експеримент, не встановивши об`єктивні вихідні дані, в умовах, що були на момент ДТП склала обвинувальний акт та направила його до суду.

Як вказує захисник, експерт наголосив, що за фактичних обставин справи небезпеку для руху створював саме пішохід, який знаходився на проїзній частині в умовах недостатньої видимості за відсутності світло повертаючих елементів на одежі тощо.

На думку захисника, обставини та механізм виникнення ДТП залишались не дослідженими.

Твердить, що суд залишив поза увагою застереження судових експертів- автотехніків, які проводили наведені експертизи, про необхідність надання достовірних вихідних даних, які впливають на результати проведених технічних розрахунків щодо відповідності - невідповідності дій водія вимогам Правил дорожнього руху.

Наголошує, що причинний зв`язок в автотранспортних злочинах відрізняється тим, що він встановлюється не між діями водія та наслідками, що настали, а між порушеннями Правил дорожнього руху й відповідними наслідками.

Зазначає, що стороною обвинувачення та судом не встановлена безпечна і допустима швидкість, яка мала бути у водія ОСОБА_6 в даних дорожніх і метеорологічних умовах, яка об`єктивна видимість пішохода в умовах дощу, і чи мав ОСОБА_6 технічну можливість уникнути ДТП шляхом гальмування.

Вважає, що ні експертами, а ні судом не наведено відповідні пункти Правил дорожнього руху, які забороняють водію транспортного засобу рухатись в умовах недостатньої видимості, зокрема, під час дощу, як це на свій розсуд тлумачить сторона обвинувачення.

На думку захисника, судом не надано належної правової оцінки по обвинуваченню ОСОБА_6 в частині 2 ст. 286 КК України, а саме, що ОСОБА_6 в силу свого алкогольного сп`яніння, проявив безпечність і неуважність до дорожньої обстановки, маючи технічну можливість запобігти наїзду з моменту виявлення перешкоди для руху, яку об`єктивно спроможний був виявити з місця водія з моменту виникнення небезпеки для руху".

Вважає, що висновки суду та їх обґрунтування не узгоджуються з обвинувальним актом та не відповідають фактичним обставинам справи

Твердить, що в даній дорожній ситуації аварійно-небезпечна ситуація створена була саме пішоходом, а не водієм ОСОБА_6 . Твердження сторони обвинувачення про те, що від АЗС до місця наїзду на пішохода йшов сильний зливовий дощ, що наявність конденсату на вітровому склі автомобіля, зобов`язували ОСОБА_6 припинити рух, та змінити його напрямок є неґрунтовні і не регламентовані Правилами дорожнього руху, а є лише міркуваннями та припущеннями з цього приводу.

Зазначає, що посилання суду у вироку на те, що стороною захисту не було запропоновано використати інші фактичні (вихідні) дані для проведення експертизи є виключно необґрунтовані, адже за ухвалами суду такі дані мали бути здобуті в законний спосіб шляхом проведення слідчого експерименту, чого не міг виконувати захист.

Посилається на те, що в місці наїзду на пішохода відсутні пішохідний перехід чи будь- які дорожні знаки щодо обмеження швидкості тощо.

На думку захисника, доводи вини ОСОБА_6 наведені у вироку їх неналежна оцінка не є вагомі і переконливі та несуть вибірковий характер.

Від прокурора надійшли письмові заперечення на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , в яких він просить апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали подану апеляційну скаргу, заперечення прокурора, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 в умисних діях, які виразилися у порушенні Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, а саме за ч.2 ст.286 КК України, обґрунтувавши це належним чином у вироку з посиланням на докази та надавши їм відповідну оцінку з такими висновками погоджується і апеляційний суд.

Обвинувачений ОСОБА_6 винним себе у пред`явленому обвинуваченні не визнав, пояснив, що в той день, коли він виїжджав з АЗС, йшов сильний зливовий дощ, склоочисники на автомобілі працювали в максимальному режимі, вітрове скло автомобіля було «запотівше», проте, ОСОБА_6 вирішив доїхати до себе додому. Проїхавши кількасот метрів, рухаючись освітленою вулицею по дорозі в смузі попутного напрямку зі швидкістю 50-55 км/год при увімкненому ближньому світлі фар, побачив силует людини на дорозі на відстані 10-15 метрів, після чого, одразу ж загальмував та відчув удар внаслідок зіткнення з пішоходом. Коли зупинився та вийшов з автомобіля побачив непритомного чоловіка. На місці події залишався приблизно 10 хвилин, однак нікому не повідомляв про даний випадок та не телефонував, хоча мав при собі мобільний телефон. Оскільки дуже злякався, тому залишив місце події на власному транспортному засобі. Автомобіль припаркував у дворі поблизу домоволодіння за місцем свого проживання, транспортний засіб накрив плівкою. Після цього, «випив залпом» приблизно 400 500 мл горілки та сів на порозі будинку. Коли вийшла дружина брата - пояснив їй, що збив людину. У подальшому, орієнтовно через 40 хвилин, він поїхав разом з дружиною брата та зі своїм знайомим на місце ДТП, де вже були працівники поліції та служба екстреної медичної допомоги. На місці події зізнався поліцейським, що це він збив людину, після чого вжив алкоголь. У подальшому, його було доставлено в місцеву лікарню для проведення експертизи. У ході досудового розслідування за його участі проводився слідчий експеримент, однак, при цьому метеорологічні умови не відповідали тим, які були під час ДТП.

При проведенні слідчого експерименту від 30.05.2020, підозрюваний повідомив, що дорожня обстановка та т/з із освітленням відповідають тим при яких сталася ДТП, однак на момент ДТП був зливний дощ а на даний момент моросить. Крім того. Повідомив, що рухався автомобілем в напрямку вул. Героїв України в смт. Хорошів на відстані 0,5 м від осьової лінії зі швидкістю 50-55 км/год. Вперше побачив пішохода на відстані 1,3 м від осьової лінії та на відстані 37.5 м від електроопори 2/19. У вказаному місці відбулося зіткнення. Відстань видимості пішохода в ближньому світлі фар становить 38,4 м, відстань видимості елементів проїжджої частини в ближньому світлі фар становить 61,5 м. У протоколі відображено зауваження ОСОБА_6 , відповідно до якого слідчий експеримент проведено за відсутності дощу. Фактично на момент ДТП ОСОБА_6 виявив пішохода в безпосередній близькості - на відстані 10 метрів (т.1, а.сп. 202-209).

Незважаючи на таку позицію обвинуваченого, суд першої інстанції безпосередньо дослідивши докази, навівши їх у вироку спростував вказані показання обвинуваченого, та прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Потерпіла ОСОБА_11 показала, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди загинув її чоловік ОСОБА_10 . Очевидцем події безпосередньо не була. Того дня чоловік пішов на нічне чергування в Райсільгоспенерго та вранці не повернувся. Близько 08 год. 30 хв. приїхали поліцейські та показали фото загиблого чоловіка, після чого потерпіла поїхала до відділку поліції та надавала покази. В ніч з 28.05.2020 на 29.05.2020 моросив дощ. На місці пригоди була наступного дня, близько 12:00 год., де ям та вибоїн на проїжджій частині не помічала, дорожнє покриття - сухе. Їй відомо, що тіло чоловіка було виявлено поблизу його місця роботи.

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що він виїжджав на місце події в складі СОГ в якості спеціаліста-криміналіста. Огляд проводив слідчий ОСОБА_13 , була темна пора доби. Пам`ятає, що ДТП трапилась недалеко від в`їзду до смт Хорошів. На місці події були працівники райвідділу поліції. Крім того, на місці пригоди знаходилося тіло загиблого та шильдик від автомобіля з надписом «Лада». Покриття дорожнє було мокрим, в районі місця наїзду була велика калюжа (протяжністю 5-10 метрів, частково на дорозі), опадів не було. Спочатку фіксували все на місці ДТП, а потім поїхали до території домоволодіння, де знаходився автомобіль. Коли зайшли разом з поліцейськими в подвір`я будинку, то виявили автомобіль ВАЗ 2108 чи 2109 бежевого кольору, передня частина якого була явно пошкоджена (вигнута всередину), значка авто не було в місці кріплення. На подвір`ї був обвинувачений, який розповідав про обставини події. Повідомляв, що був на якомусь заході, повертався додому, збив людину, зупинився, вийшов, подивитися, злякався і поїхав додому. Від обвинуваченого, який знаходився поряд з ним, відчувався запах алкоголю, була нечітка хода. На подвір`ї не бачив пляшок з-під алкоголю. Обвинувачений розповідав, що після заходу вжив алкоголь.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що працює у ВП №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, 29.05.2020 вночі, ближче до 01:00 год., їхав на власному автомобілі по вул. Ватутіна в смт Хорошів та побачив нерухоме тіло чоловіка на дорозі, зрозумів, що сталось ДТП. Коли зупинився, підійшов до чоловіка, перевірив пульс ознак життя не було. Одразу зателефонував на лінію «102» та повідомив про виявлені ним обставини. Обійшовши територію, помітив, що поблизу тіла потерпілого лежав значок з надписом «лада», розсип скла, а також мобільний телефон «Nokia». Також повідомив, що в момент виявлення тіла потерпілого йшов зливовий дощ, через що була обмежена видимість, в місці розташування тіла потерпілого дорожнє покриття було рівним, а далі на проїзній частині дороги була велика калюжа шириною 2 м. та довжиною близько 5 м., кущів не було, вулиця освітлювалась ліхтарями з протилежного боку дороги. Після того, як приїхала слідчо-оперативна група на місце події прийшов ОСОБА_6 , який запитав що трапилось та запропонував свою допомогу. Згодом обвинувачений підійшов до тіла потерпілого, ОСОБА_6 вів себе схвильовано, був блювотний рефлекс. Крім того, в обвинуваченого були явні ознаки алкогольного сп`яніння: порушення мови, почервоніння обличчя та тремтіння рук.

Свідок ОСОБА_15 , пояснив, що на час події працював начальником слідчого відділення Хорошівського ВП, у зв`язку з надходженням повідомлення на лінію «102» виїхав на місце ДТП, де було виявлено загиблого потерпілого, уламки від частин транспортного засобу. На місці події дорога освітлена вуличними ліхтарями, дорожнє покриття мокре, на дорозі були калюжі, об`єктів, які б обмежували видимість дороги не було. При розмові з обвинуваченим останній повідомив йому, що керував автомобілем, йшов дощ, освітлення фар автомобіля було недостатнє, через деякий час відчув удар та зупинився. Коли побачив тіло чоловіка, то дуже злякався, а тому залишив місце ДТП. Сказав, що вживав алкоголь з друзями до ДТП. Крім цього, свідок повідомив, що огляд проводився також за місцем знаходження автомобіля, на якому виявлені характерні пошкодження для ДТП. Ємностей від спиртного при вилученні автомобіля не було.

Крім того, судом допитано свідків сторони захисту: ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .

Так, свідок ОСОБА_16 пояснив, що 28.05.2020 разом з іншими учасниками спілки, яких було приблизно 10-12 чоловік, у тому числі ОСОБА_6 , займались розчищенням берегів озера «Марічка», що розташоване між с. Дворище та смт Хорошів Хорошівського району. Працювали протягом 8 годин, алкогольні напої не вживали. Обвинувачений на вказаний захід приїхав на власному автомобілі. Свідок повідомив, що він поїхав раніше, а ОСОБА_6 ще залишився біля водойми.

Свідок ОСОБА_17 пояснив, що в травні 2020 року, в обідню пору, разом з іншими учасниками спілки зібрались біля озера «Марічка» для проведення робіт з благоустрою. ОСОБА_6 приїхав на автомобілі марки «Лада» Останній був тверезий. Свідок не бачив, щоб обвинувачений вживав алкоголь під час знаходження на озері. Територія з водоймою складає приблизно 3 га. ОСОБА_6 працював на протилежному березі озера, на відстані близько 300 метрів від нього. Закінчили прибирання ще до темна, десь о 20:00 год. Після цього, особисто з ОСОБА_6 не розмовляв та не бачив як останній залишив водойму.

Згідно рапорту інспектора Хорошівського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_18 від 29.05.2020 в 00 год. 25 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що заявник, капрал поліції Хорошівського ВП ОСОБА_14 , повертаючись з чергування на власному автомобілі, виявив тіло чоловіка на дорозі по вул. Ватутіна в смт Хорошів (т.1, а.сп. 160-162);

Згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 29.05.2020 з фототаблицею, схемою та відеозаписом ОМП до протоколу, ДТП трапилась поблизу електроопори 2/19 по вул. Ватутіна в смт Хорошів Житомирської області. На момент огляду була темна пора доби, похмуро, без опадів, температура повітря складала 11 градусів тепла. Ділянка дороги в районі ДТП пряма в плані, горизонтального профілю, покриття асфальтобетонне, мокре, з наявністю калюжі. Проїжджа частина розділена на 2 смуги руху шириною 3,70 м та 3,90 м. В районі ДТП виявлено дорожню розмітку 1.1 ПДР. До проїжджої частини праворуч та ліворуч примикають узбіччя, далі за якими розташовані будівлі. Наявне міське електроосвітлення. Об`єктів, які б обмежували оглядовість водія, не виявлено. У протоколі зафіксовано відсутність транспортного засобу на місці пригоди та слідів шин. У протоколі також відображено зафіксована на проїжджій частині слідова інформація, розмірна та просторова характеристика якої деталізована у схемі до протоколу, розташування трупа чоловічої статі. Крім того, згідно п. 22 протоколу, серед іншого на проїжджій частині виявлено шильдик із зображенням емблеми автомобіля ВАЗ (Лада) (т.1, а.сп. 163-178).

Відповідно до результатів обстеження ОСОБА_6 на стан алкогольного сп`яніння пристроєм «Драгер» від 29.05.2020, вміст алкоголю склав 1,83 проміле (т.1, а.сп. 179).

Згідно акту медичного огляду ОСОБА_6 від 29.05.2020 та результатів токсикологічного дослідження від 19.06.2020, у зразку крові ОСОБА_6 , що було відібрано 29.05.2020 о 2 год. 20 хв., виявлено етиловий алкоголь в концентрації 2 проміле (т.1, а.сп. 180-181).

Протоколом огляду місця події від 29.05.2020, на території домоволодіння по АДРЕСА_1 виявлено автомобіль ВАЗ 2108 р.н. НОМЕР_1 з ознаками механічних пошкоджень (розбите вітрове скло, деформована передня декоративна решітка, реєстраційний номер та кришка капота). За результатами огляду транспортний засіб вилучено(т.1, а.сп. 183-189).

Згідно відповіді на запит Житомирського ЦГМ від 02.06.2020 №08-03-16/1-607, 29.05.2020 близько 00.00 год. в смт Хорошів спостерігалися наступні погодні умови: хмарно, температура повітря +12,2°С, відносна вологість повітря 80%, вітер північно-східний, метеорологічна дальність видимості 20 км; спостерігався зливовий дощ слабкої інтенсивності (т.1, а.сп. 192).

Згідно листа Хорошівської селищної ради від 17.06.2020 №516, вуличне освітлення в смт Хорошів по вул. Ватутіна, в т.ч. на електроопорі 2/19, 28.05.2020 та 29.05.2020 було увімкнене з настанням темної пори доби до світанку автоматичним реле «день-ніч». Аварійних відключень у зазначений проміжок не було (т.1, а.сп. 210).

З копії водійського посвідчення ОСОБА_6 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВАЗ 2108 р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 мав право керування транспортними засобами категорії В та С, термін дії яких закінчився 18.03.2020. Автомобіль ВАЗ 2108 р.н. НОМЕР_1 належить на праві власності ОСОБА_9 (т.2, а.сп. 18);

Згідно висновку судово-медичної експертизи від 06.08.2020 № 1250/44, смерть ОСОБА_10 настала від тупої сукупної травми тіла, що супроводжувалась переломами кісток скелету, ушкодженням внутрішніх органів, внутрішньою кровотечею, що підтверджується даними розтину трупа та гістологічною експертизою. Враховуючи характеристики, локалізацію виявлених на трупі ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, данні медико-криміналістичної експертизи, слід рахувати, що в момент первинного контакту потерпілий знаходився у вертикальному чи близькому до нього положенні, більш вірогідно, що первинно контактуючою була ліва задньо-бокова поверхня тіла (т.1, а.сп. 215-217).

Згідно висновку експерта від 05.06.2020 №11/2-541 за результатом проведення судової інженерно-транспортної експертизи, в процесі дослідження технічного стану гальмової системи, рульового керування та зовнішніх світлових приладів наданого на дослідження автомобіля марки ВАЗ-2108 р/н НОМЕР_1 , не встановлено яких-небудь характерних ознак раптової відмови або технічних несправностей систем, вузлів, агрегатів і деталей, що впливають на безпеку дорожнього руху, які могли б знаходитися в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП (т.1, а.сп. 218-233).

Відповідно до висновку експерта від 09.06.2020 №11/2-542, місце наїзду автомобілем марки ВАЗ-2108 р/н НОМЕР_1 на пішохода розташоване по вул. Ватутіна в смт Хорошів Житомирської області, в смузі руху в напрямку до вул. Матросова, неподалік електроопори ЛЕП №2/19, на деякій відстані перед початком утворення осипу скла (поз. №6 на схемі), в безпосередній близькості між зафіксованими осколками скла (поз. №3 на схемі). На автомобілі марки ВАЗ-2108 р/н НОМЕР_1 виявлено механічні пошкодження ударно-динамічного характеру, що сконцентровані в передній частині автомобіля та виражені слідами згину та вдавлювання полімерного матеріалу, згину та вдавлювання металу, руйнації кронштейнів кріплення декоративної решітки радіатора, руйнації скла, при цьому загальний напрямок слідоутворюючої сили направлений спереду назад та зверху вниз відносно повздовжньої вісі автомобіля (т.1, а.сп. 234-244).

Згідно висновку експерта від 15.06.2020 №6/1-429, шильдик з емблемою ВАЗ вилучений під час огляду місця ДТП міг складати комплектне ціле з решіткою радіатора автомобіля ВАЗ-2108 реєстраційний номер НОМЕР_1 (т.1, а.сп. 245-250).

Згідно висновку експерта від 10.07.2020 №110-МК, враховуючи недостатню кількість пошкоджень на одязі та взутті постраждалого, а також наявність слідів ковзання на правому черевику з нечітким характером, тому не виключається можливість, що постраждалий знаходився у вертикальному положенні або близькому до нього. Встановити якою поверхнею був повернутий постраждалий до травмуючого фактору не представляється можливим. Наявність слідів ковзання на одному із черевиків та відсутність на іншому свідчить про те, що постраждалий рухався в момент контакту з транспортним засобом (т.2, а.сп. 1-5).

Відповідно до висновку експерта від 24.09.2020 №2603/20-25 за результатом проведення судової атотехнічної експертизи, в даній дорожній ситуації, з урахуванням вихідних даних та моменту виникнення небезпеки: водієві ОСОБА_6 небезпеки для руху іншими учасниками дорожнього руху створено не було, а він керуючи транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, сам своїми діями створив небезпеку для себе та інших учасників дорожнього руху, питання про причинний зв`язок з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди виходить за межі компетенції експерта автотехніка (оцінка дій водія вимогам пункту 2.9.а) ПДР України) і може бути вирішена слідством самостійно, з урахуванням дорожньої обстановки та вимог вказаного пункту ПДР (т.2, а.сп. 6-9).

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_19 підтвердив достовірність складеного ним висновку від 24.09.2020 №2603/20-25, при цьому зазначивши, що не було надано вихідних даних щодо моменту виникнення небезпеки для руху водію ОСОБА_6 . Також зазначив, що небезпека для руху визначається з моменту, коли видно пішохода.

Твердження захисника про безпідставне повідомлення ОСОБА_6 про підозру є необґрунтованим.

При розгляді кримінального провадження по суті суд перевіряє наявність достатніх доказів для доведення винуватості особи, а не обґрунтованості підозри. На стадії судового провадження стороною обвинувачення повинно бути доведено винуватість поза розумним сумнівом, а не обґрунтованість підозри.

А тому, обґрунтованість підозри перевіряється на стадії досудового розслідування, а не під час судового розгляду кримінального провадження по суті та не може бути підставою для скасування вироку і виправдання обвинуваченого.

Так, суть доводів апеляційної скарги захисника зводиться до незгоди з оцінкою доказів судом першої інстанції. При цьому захисник фактично викладає власну оцінку обставин справи.

Водночас сторона захисту не заперечує, наїзд автомобілем під керуванням ОСОБА_6 на пішохода ОСОБА_10 . З показань обвинуваченого, який також не оспорює того факту, що унаслідок ДТП пішохід помер, захисник зазначає, що в даній дорожній ситуації аварійно небезпечна ситуація створена була саме пішоходом, а не водієм ОСОБА_6 .

Зі свого боку колегія суддів акцентує, що для з`ясування наявності об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, повинні бути встановленими три обов`язкові ознаки: суспільно небезпечне діяння (порушення правил безпеки дорожнього руху), суспільно небезпечні наслідки (спричинення смерті потерпілому або заподіяння тяжких тілесних ушкоджень) та причинний зв`язок між діянням і наслідками.

Диспозиція зазначеної норми є бланкетною і для визначення того, чи було порушено правила безпеки дорожнього руху, необхідно звертатися до ПДР, якими регламентовано єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Допущені особою, яка керує транспортним засобом, порушення ПДР можуть бути умовно поділені на дві групи: а) порушення, які самі собою (без порушення інших правил дорожнього руху) не здатні викликати суспільно небезпечні наслідки, зазначені у ст. 286 КК України; б) порушення, які самі собою (навіть без будь-яких інших додаткових факторів) містять реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків і тим самим є головною, вирішальною умовою, без якої наслідки не настали б і яка з неминучістю викликає (породжує) їх у конкретній ДТП, що мала місце.

Водночас обов`язковою ознакою об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого наведеною нормою закону, що характеризує вчинене діяння (дію чи бездіяльність), є не будь-які з допущених особою порушення правил дорожнього руху, а лише ті з них, які спричиняють (викликають, породжують) суспільно небезпечні наслідки, передбачені в частинах 1, 2 або 3 цієї статті, тобто тільки такі порушення, які є безпосередньою причиною настання цих наслідків у кожному конкретному випадку ДТП, і перебувають із ними у причинному зв`язку.

У цьому кримінальному провадженні місцевий суд провів розгляд з урахуванням положень ст. 337 КПК України в межах висунутого ОСОБА_6 обвинувачення відповідно до обвинувального акта, дослідив і оцінив усі докази в сукупності та чітко встановив у вироку, що порушення ним правил безпеки дорожнього руху стали причиною настання наслідків, передбачених ч. 2 ст. 286 КК України, тобто перебували у прямому причинному зв`язку з ними.

Усупереч доводам сторони захисту, наведеним у апеляційній скарзі захисника ОСОБА_7 , суд першої інстанції у сформульованому обвинуваченні, яке визнане доведеним, зазначив, що причиною дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків є порушення вимог пунктів 1.5,2.3 «б» та 12.3 ПДР, допущені водієм ОСОБА_6 , котрий маючи технічну можливість запобігти наїзду з моменту виявлення перешкоди для руху, яку об`єктивно спроможний був виявити з місця водія, в момент виникнення небезпеки для руху, своєчасно не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки свого транспортного засобу та рухаючись в своїй смузі руху передньою частиною керованого ним транспортного засобу здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , який перебував на проїзній частині, внаслідок чого пішохід загинув на місці події.

Установлюючи механізм й обставини ДТП, суд, крім інших доказів, дослідив висновок експерта від 24.09.2020 №2603/20-25 за результатом проведення судової атотехнічної експертизи, згідно з яким в даній дорожній ситуації, з урахуванням вихідних даних та моменту виникнення небезпеки: водієві ОСОБА_6 небезпеки для руху іншими учасниками дорожнього руху створено не було, а він керуючи транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, сам своїми діями створив небезпеку для себе та інших учасників дорожнього руху.

Твердження захисника про невірно визначений момент небезпеки для руху, стороною обвинувачення в рамках досудового розслідування при призначенні автотехнічної експертизи є необгрунтованими.

Визначення моменту виникнення небезпеки (перешкоди) для руху належить в юридичній площині, а не технічній.

Відповідно до п. 1.1.3 розділу II Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08.10.1998, згідно якого момент виникнення небезпеки для руху, як правило, має зазначатися у документі про призначення експертизи (залучення експерта). Якщо у документі про призначення експертизи (залучення експерта) момент виникнення небезпеки не зазначений, то експерт, виходячи з аналізу дорожньої обстановки, може визначити його за даними, що містяться в матеріалах справи.

Слідчий, згідно приписів ст. 40 КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності та володіє дискреційними повноваженнями формулювання в постанові про доручення проведення судової експертизи моменту виникнення небезпеки для руху.

У поданій апеляційній скарзі не наведено порушення вимог КПК України чи іншого закону, які допустив слідчий при формулюванні моменту виникнення небезпеки для руху в постанові про призначення судової автотехнічної експертизи.

Варто зауважити, що захисник вправі самостійно доручати проведення експертизи і долучати висновок експерта як на стадії досудового так і на стадії судового провадження. Сторона захисту не була обмежена в праві самостійно залучити експерта із формуванням власних вихідних даних та моменту виникнення небезпеки для руху.

Не була обмежена сторона захисту в можливості порушити перед судом першої інстанції питання про необхідність доручення проведення автотехнічної експертизи із формулюванням коректних (на думку захисту) вихідних даних та моменту виникнення небезпеки для руху.

Крім того, допитаний у суді першої інстанції експерт, який виконував судову автотехнічну експертизу від 24.09.2020 №2603/20-25 підтвердив достовірність складеного ним висновку, зазначивши, що не було надано вихідних даних щодо моменту виникнення небезпеки для руху водію ОСОБА_6 .. Також зазначив, що небезпека для руху визначається з моменту, коли видно пішохода.

Матеріали кримінального провадження не містять жодних даних, які би свідчили про необґрунтованість проведеної вказаної вище судової автотехнічної експертизи, або таких, що викликали б сумніви в її правильності. Висновки проведеної експертизи є достатньо обґрунтованими, логічними та об`єктивними, надані в межах компетенції експерта, істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи, встановлено не було, а тому її обґрунтовано покладено в основу обвинувального вироку.

У свою чергу колегія суддів зауважує, що відповідно до ст. 101 КПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи (ч. 1); кожна сторона кримінального провадження має право надати суду висновок експерта, який ґрунтується на його наукових, технічних або інших спеціальних знаннях (ч. 2); висновок експерта не є обов`язковим для особи або органу, що здійснює провадження, але незгода з висновком експерта повинна бути вмотивована у відповідних постанові, ухвалі, вироку (ч. 10).

Автотехнічна експертиза - це експертне дослідження з метою встановлення механізму й обставин ДТП, технічного стану транспортних засобів, причин виходу з ладу їх деталей, а також обставин, що сприяли чи могли сприяти виникненню ДТП. Предметом цієї експертизи є фактичні дані про дорожню обстановку на місці пригоди, дії учасників пригоди і їх можливості, механізм ДТП, технічний стан транспортного засобу та його деталей, а також про обставини, що сприяли виникненню ДТП, що встановлює експерт-автотехнік на підставі своїх спеціальних знань і матеріалів справи (провадження).

Водночас юридичний аналіз причинно-наслідкового зв`язку виходить за межі дослідження технічної причинності між діями учасника дорожнього руху і виникненням ДТП, яку за встановленими методиками досліджують відповідні автотехнічні експерти. Такий зв`язок як ознаку об`єктивної сторони кримінального правопорушення суд установлює за кримінально-правовими правилами оцінки, спираючись на висновки експерта та на інші докази. Вирішення питання про те, діяння якого учасника ДТП є головною умовою, причиною заподіяння наслідків, з урахуванням характеру допущених ними порушень, належить до компетенції суду, адже автотехнічні експертизи в розумінні ч. 2 ст. 242 КПК України не є обов`язковими для постановлення остаточного рішення у справі та підлягають оцінці в сукупності і взаємозв`язку з іншими доказами.

Положеннями ст. 240 КПК України визначено порядок проведення слідчого експерименту та зазначені обставини, які з`ясовуються під час його здійснення.

При цьому обставини, які зафіксовані у протоколі, мають бути предметом дослідження під час судового розгляду в сукупності з іншими доказами, а зміст протоколу повинен відповідати вимогам статей 104, 240 КПК України

Із матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_6 викладаючи власну версію щодо обставин ДТП, стверджував про відсутність своєї винуватості у її наслідках.

Саме з метою перевірки й уточнення наданих ОСОБА_6 відомостей щодо обставин ДТП, за його згодою 30 травня 2020 року було проведено слідчий експеримент.

Обвинуваченим ОСОБА_6 спочатку було зазначено, що дорожня обстановка та т/з із освітленням відповідають тим при яких сталася ДТП, однак на момент ДТП був зливний дощ а на даний момент моросить, в кінці слідчої дії вже вказав про відсутність дощу.

Поряд з цим, зі змісту протоколу слідчого експерименту вбачається, що слідча дія проводилась за правилами ст. 240 КПК України, з метою відтворення обставин ДТП. Під час слідчого експерименту ОСОБА_6 у присутності понятих не тільки розповідав, а й детально на місці показував відомі йому обставини вчиненого кримінального правопорушення за фактом наїзду на пішохода ОСОБА_10 . Протокол слідчого експерименту повністю відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зокрема й ст. 104 КПК України.

В подальшому, ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 28.11.2022 (т.2 а.п.64- 65) було задоволено клопотання прокурора, доручено органу досудового розслідування: слідчому відділенню ВП №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області провести слідчу дію, а саме слідчий експеримент у кримінальному провадженні №0000254 по обвинуваченню ОСОБА_6 в умовах максимально наближених до умов ДТП ( т.2 а.п.87).

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, неодноразово 23.06.2023, 29.06.2023, 29.11.2023, 02.07.2024 до суду надходили відповіді ГУНП в Житомирській області, що у зв`язку з відсутністю відповідних погодних умов (зливного дощу) провести вказану слідчу дію до зазначеної дати не є можливе (т.2а.п.80,85,97,139)

В матеріалах кримінального провадження містяться протоколи проведення слідчих експериментів від 11.11.2023, 25.04.2024 ( т.2 а.п. 153-157, 171-173) .

Згідно рапортів старшого слідчого в ОВС ВРЗСТ СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_20 неодноразово вживалися заходи для проведення слідчого експерименту, однак у зв`язку із відсутністю зливного дощу, провести вказану слідчу дію не представилось за можливе (т.2 а.п.174,175).

Органом досудового розслідування вживались всі можливі заходи для виконання ухвали суду.

Про те, поняття терміну злива це короткочасні рідкі опади значної інтенсивності, що випадають з купчасто-дощових, рідше - з купчастих хмар (словник метереологічних термінів офіційний сайт Українського гідрометеорологічного центру), який характеризується раптовістю та короткочасністю, а характеристика зливовий дощ слабкої інтенсивності вказує, що за своєю силою він виявляється на нижній межі визначення зливи, тобто, це дуже сильний дощ, але його інтенсивність трохи вища за показники звичайного дощу.

З цього слідує, що слідчий експеримент 30.05.2020 р., в цілому було проведено в умовах максимально наближених до умов ДТП: ділянка дороги, темна пора доби, освітлення, аналогічний транспортний засіб, дощ хоча і з меншою інтенсивністю ніж вказує підозрюваний.

При цьому, апеляційний суд враховує, що виконати слідчий експеримент, в точно таких умовах, в яких сталася відповідна подія не завжди можливо, а іноді і неможливо через певні ситуації, в яких вона відбувалася (бойова обстановка, стихійне лихо, тощо), а в даному випадку через раптовість та короткочасність метереологічного явища, його тривалості та кількості опадів, підтвердженням чого є неодноразові намагання сторони обвинувачення підлаштуватися під відповідні погодні умови, які б ще і задовольняли захист, оскільки захист завжди мав зауваження щодо інтенсивності дощу, вказуючи, що вона менша ніж під час ДТП.

При цьому, для відтворення події в тих же умовах, що і були на час ДТП, з позиції сторони захисту, слід враховувати і стан водія, який мав тяжку ступінь алкогольного сп`яніння, а відповідно міг по іншому реагувати на небезпеку для руху, а це суперечило б вимогам ч.4 ст. 240 КПК України, оскільки при проведенні слідчої дії не можна наражати на небезпеку життю і здоров`ю її учасників.

При проведенні слідчого експерименту 30.05.2020 р. були встановлені вихідні дані, швидкість 50-55 км/год., з увімкненим ближнім світлом фар, дощ, місце розташування пішохода 1.3 м. від лінії 1.1 ПДР та 37.5 м. до електроопори, які разом з іншими вихідними даними отриманими при ОМП ( пряма ділянка дороги, мокрий асфальт, відсутність слідів гальмування, тощо) та матеріалами кримінального провадження були надані експерту.

Суд першої інстанції врахував показання обвинуваченого, свідків, експерта, а також дані, що містяться у протоколах, складених за результатами слідчих дій, висновках експертиз та інших письмових доказах, зміст яких детально наведено у вироку.

Сторона захисту в апеляційній скарзі зазначає про те, що обставини ДТП та його механізм не з`ясовані і не досліджені експертним шляхом, оскільки не отримано достовірних вихідних даних щодо об`єктивної видимості елементів дороги в даних дорожніх умовах та об`єктивної видимості пішохода на проїзній частині в темну пору доби в умовах недостатньої видимості.

Колегія суддів з цим не погоджується з огляду на наступне.

Суд надав оцінку висновку інженерно транспортної експертизи від 13.01.2025 № СЕ 19/106-24/16798 ІТ проведеної за клопотанням сторони захисту, згідно якої у даній дорожньо-транспортній ситуації, відповідно до фактичних даних у причинному зв`язку зі створенням аварійної обстановки та виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди знаходиться: у варіанті 1: невідповідність дій водія автомобіля ВА3-2108 (номерний знак НОМЕР_3 ) ОСОБА_6 , технічним вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху; у варіанті 2: питання про наявність можливості у водія автомобіля уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди шляхом виконання п. 2.9 а) Правил дорожнього руху може бути вирішено органами слідства (суду) самостійно на основі юридичного аналізу вимог даного пункту Правил дорожнього руху. (Висновки при варіанті 3 судом не бралися до уваги через їх вірогідний характер).

При призначенні даної експертизи судом враховано, що протокол слідчого експерименту від 30.05.2020 року не визнано недопустимим, а доводи захисника про безпідставність запропонованих прокурором даних, за яких виникає небезпека для руху, на відстані 200-300 метрів для обвинуваченого до місця наїзду на пішохода, а також видимості елементів дороги 61,5 м., суд оцінив критично, оскільки обвинувачений під час допиту повідомив суду, що сильний зливовий дощ йшов з моменту його виїзду із заправки до моменту наїзду на пішохода (дана відстань становила 200-300 метрів).

У свою чергу, стороною захисту не було запропоновано використати інші фактичні дані для проведення експертизи.

Крім того, експерт ОСОБА_21 зазначив, що небезпека для руху виникає з моменту виявлення силуета пішохода, разом з цим пояснив, що якщо водій нічого не бачить через дощ, то мав би зупинитись.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 за відсутності посвідчення водія, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння ( вміст етилового алкоголю виявлено в концентрації 2 проміле) керував транспортним засобом в нічний час в умовах недостатньої видимості з водійського місця, обумовлених зливовим дощем та наявним конденсатом на вітровому склі транспортного засобу, не припинив рух автомобіля, не зменшив швидкість, чим порушив приписи п.2.9 «а» ПДР, таким чином сам створив загрозу безпеці дорожнього руху.

Суд діяв відповідно до положень КПК, детально проаналізувавши усі експертизи, які надали сторони, тому доводи висловлені в апеляційній скарзі про протилежне не ґрунтуються на матеріалах справи.

Усупереч твердженням захисника, у цьому кримінальному провадженні з метою встановлення істини і для забезпечення засади змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами обвинувачення та захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів, суд, зважаючи на приписи ч. 2 ст. 101 КПК України, оцінив висновки експертиз, допитав експертів перевірив і оцінив докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтувалося на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в сукупності.

У апеляційній скарзі захисник акцентує на тому, що саме в даній дорожній ситуації аварійно небезпечна ситуація створена була саме пішоходом. Однак, усупереч твердженням захисника, суд у вироку чітко зазначив, що аргументи сторони захисту про порушення правил безпеки дорожнього руху пішоходом, не спростовують винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, адже він повинен був і мав можливість виконати вимоги пунктів 1.5, 2.3 «б» та 12.3 ПДР, невиконання яких перебуває у причинному зв`язку з настанням ДТП та її наслідками, з чим погоджується суд апеляційної інстанції, адже саме собою порушення учасником дорожнього руху ПДР не виключає винуватості іншого учасника руху, а створення небезпеки учасником дорожнього руху, яку водій мав можливість виявити, не звільняє його від обов`язку вжити заходів, необхідних для уникнення або зменшення шкідливих наслідків від створеної небезпеки.

Незважаючи на наявність інтенсивних опадів, запотівання лобового скла транспортного засобу, в умовах нічної пори доби, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння водій ОСОБА_6 , не маючи змоги належним чином стежити за дорожньою обстановкою через недостатню видимість, керував автомобілем зі швидкістю 50 км/год, чим порушив вимоги п. 2.3. б) ПДР. Згідно показань обвинуваченого ОСОБА_6 до самого наїзду на пішохода вітрове скло, незважаючи на включений обдув, роботу склоочисників та відкриті вікна, не було повністю розпотілим.

Суд дійшов переконливого висновку, що, якби не було конкретних порушень ПДР обвинуваченим, цей суспільно небезпечний наслідок не настав би, що свідчить про наявність саме в його діянні однієї з обов`язкових ознак об`єктивної сторони злочину - причинного зв`язку між ними.

Суд дотримався вимог статей 10, 22 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і реалізації наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою в наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання всіх учасників процесу розглянуті відповідно до вимог КПК.

Для встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, докази відіграють не кількісну роль, а використовуються в доказуванні, якщо в них доведено достовірність фактів і обставин.

У цьому кримінальному провадженні суд дослідив у повному обсязі всі надані сторонами докази, на підставі яких з`ясував усі обставини, передбачені у ст. 91 КПК України, мотивував неврахування окремих із них та дійшов обґрунтованого висновку, що зібрані докази в їх сукупності та взаємозв`язку беззаперечно доводять вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення проти безпеки дорожнього руху.

Колегія суддів зауважує, що незгода захисника обвинуваченого з оцінкою судом першої інстанції доказів у кримінальному провадженні не може бути достатньою та обґрунтованою підставою для визнання їх недопустимими, а є лише способом захисту і намаганням спростувати ці докази, які об`єктивно вказують на вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286КК України.

Не може апеляційний суд погодитися і з доводами захисту про недоведеність перебування ОСОБА_6 , в стані алкогольного сп`яніння під час ДТП. Показання ОСОБА_6 , про те, що він вчинивши ДТП зі смертельним наслідком, будучи схвильованим приіхавши додому випив залпом пляшку горілки, а потім повернувся на місце ДТП апеляційний суд вважає надуманою версією направленою на применшення своєї вини та пом`якшення свого покарання, зважаючи, що ця обставина є обтяжуючою покарання обставиною.

При цьому, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_6 освідчена, дієздатна, доросла людина, яка проходила навчання та має значний стаж водіння, що спростовує таку його алогічну (нераціональну, абсурдну, аномальну) версію подій.

Натомість докази свідчать про інше, те, що він діяв логічно та обдумано, залишив місце ДТП, заховав автомобіль на подвір`ї домоволодіння, однак оглянувши його виявив значні пошкодження і зрозумів, що внаслідок ушкоджень на автомобілі та слідів, які залишилися на місці ДТП він буде викритий, а тому повернувся пішки на місце ДТП, вигадавши алогічну версію про вживання великої кількості алкоголю після ДТП щоб себе виправдати.

Це підтверджується і результатами токсилогічного дослідження за яким у ОСОБА_6 виявлено велику концентрацію алкоголю в крові (2.0 %) час відбору 29.05.2020 р. 2 год. 20 хв., показаннями свідка ОСОБА_15 про те, що ОСОБА_22 повідомляв що вживав алкоголь з друзями до ДТП, а він дійсно був з друзями на місцевому озері, свідка ОСОБА_14 , що ОСОБА_22 прийшов на місце ДТП вже з явними ознаками алкогольного сп`яніння, в нього трусилися руки було порушення мови.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду про те, що ОСОБА_6 вчинив ДТП в стані алкогольного сп`яніння.

З огляду на те, що винуватість ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України доведена сукупністю вищенаведених доказів підстав для закриття кримінального провадження за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, як зазначено в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_7 немає.

Призначене ОСОБА_6 покарання є співмірним характеру вчинених дій, їх небезпечності, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даним про особу винного. Розмір призначеного обвинуваченому у покарання відповідає принципу індивідуалізації, відповідно до якого суд на основі оцінки ряду загальних і спеціальних критеріїв, зазначених у законі, визначив особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, внаслідок якого настала непоправна втрата людини справедливу міру покарання, спрямовану на досягнення цілей виправлення засудженого.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які давали б підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 420 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Хорошівського районного суду Житомирської області від 16 липня 2025 року щодо ОСОБА_6 - без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції,

Судді: