провадження №1-кп/947/1218/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

03 листопада 2025 року м.Одеса

Київський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , у присутності секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000392 від 12.06.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Щастя Луганської області, громадянина України, із середньо спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, раніше не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.4 ст.296 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

І. Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі.

1. Відповідно до обвинувального акту від 26.08.2025 року по кримінальному провадженню №0000392 від 12.06.2025 року, ОСОБА_3 обвинувачується:

1.1. в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України;

1.2. у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмету, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

ІІ. Позиція сторін кримінального провадження.

2. Під час судового розгляду, прокурор підтримав пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.4 ст.296 КК України. Запропонував не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та обмежитися допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого, стосуються речових доказів.

3. Потерпілий в судовому засіданні, проти розгляду кримінального провадження в скороченому порядку не заперечував. Погодився з думкою прокурора щодо скороченого порядку.

4. Обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду, свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.4 ст.296 КК України визнав повністю, погодився не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Показання давати погодився.

5. На стадії судових дебатів, прокурор зокрема зазначив, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.4 ст.296 КК України під час судового розгляду, з урахуванням позиції обвинуваченого, доведена повністю.

6. Просив визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.4 ст.296 КК України та призначити йому покарання за ч.1 ст.121 КК України у виді 5 років позбавлення волі; за ч.4 ст.296 КК України у виді 4 років позбавлення волі та на підставі ч.1 ст.70 КК України, остаточно призначити обвинуваченому покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді у виді 5 років позбавлення волі.

7. При цьому, враховуючи особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, вважав за можливе звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 роки і покласти обов`язки, передбачені ст.76 КК України. Вирішити долю речових доказів.

8. На стадії судових дебатів, потерпілий погодився з прокурором щодо виду та розміру покарання, яке необхідне призначити обвинуваченому. Підтвердив, що будь яких претензій до обвинуваченого на має, отримав від нього відшкодування у розмірі 22000,00 грн.

9. Обвинувачений, на стадії судових дебатів, зазначив, що заперечень не має.

10. Під час останнього слова, обвинувачений вибачався, у тому числі перед потерпілим, щиро каявся. Заявив, що працює, просив надати йому шанс жити.

ІІІ. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

11. Враховуючи позицію учасників кримінального провадження щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, суд визнає, що під час судового розгляду було доведено, що:

12. 02.06.2025, приблизно о 00:10 год., ОСОБА_3 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прямуючи по вулиці Сім`ї Глодан в м.Одеса, неподалік будинку №10 (біля магазину ТОВ «АТБ- МАРКЕТ) побачив ОСОБА_5 , який здійснював поповнення мобільного рахунку в платіжному терміналі.

13. Побачивши ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, з метою порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, зневажливо ставлячись та ігноруючи норми моралі та етики, підійшов до ОСОБА_5 , використовуючи нецензурну лексику.

14. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на порушення громадського порядку, а також на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 наблизився до ОСОБА_5 скоротивши відстань витягнутої руки між ними, та без будь-яких пояснень, використовуючи малозначний привід (відмову потерпілого у наданні цигарки), безпричинно, діючи з особливою зухвалістю, наявним у нього слюсарним молотком наніс один удар в область голови ОСОБА_5 , спричинивши останньому умисні тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, закритих переломів кісток склепіння та лицьового черепа, які мають єдину лінію перелому, закритий повний осколковий вдавлений перелом передньої стінки правої лобної пазухи зі зміщенням уламків у просвіт пазухи та з розповсюдженням лінії перелому на лобну кістку справа та нижню стінку правої лобної пазухи із скупченням крові в правій лобній пазусі, забійної рани лобної ділянки справа, гематоми верхньої повіки правого ока забійної рани лобної ділянки справа, гематоми верхньої повіки правого ока, які за ступень тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

15. Згідно з ч.2 ст.24 КК України, прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

16. Відповідно до ч.1 ст.121 КК України, кримінальна відповідальність настає за умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, чи таке, що спричинило втрату будь-якого органу або його функцій, каліцтво статевих органів, психічну хворобу або інший розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, або переривання вагітності чи непоправне знівечення обличчя.

17. Згідно з ч.4 ст.296 КК України, кримінальна відповідальність настає за дії, передбачені частинами першою, другою або третьою цієї статті, якщо вони вчинені із застосуванням вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

18. Водночас, ч.1 ст.296 КК України передбачає кримінальну відповідальність за хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

19. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого та/або майно потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи та власності.

20. Головною рушійною силою хуліганських дій є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому та/або майну потерпілого, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства.

21. В таких випадках, протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти.

22. За ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла.

23. Відповідно до положень ст. 33 КК України, якщо особою вчинено два або більше передбачених різними статтями КК злочинів, за жоден з яких її не було засуджено, вчинене визнається сукупністю злочинів.

24. Сукупність злочинів може бути ідеальною та реальною. Ідеальна сукупність виникає, коли особа однією дією вчиняє одночасно два або більше злочинів, відповідальність за які передбачено різними статтями КК України. Ознаками ідеальної сукупності є вчинення злочину: а) одним діянням; б) в одному місці; в) одночасно, а також г) наявність усіх необхідних ознак, передбачених двома чи більше різними статтями КК України. Реальна сукупність має місце, коли особа в різний час кількома різними та відокремленими одне від одного діяннями вчинила два або більше злочинів. Кожен зі злочинів, які становлять сукупність, кваліфікується окремо за відповідною статтею (частиною статті) КК України.

25. Таким чином, суд робить висновок, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.4 ст.296 КК України доведена поза розумним сумнівом, а його дії кваліфіковано правильно, оскільки він однією дією вчиняв одночасно два злочини, відповідальність за які передбачено різними статтями КК України (наявна ідеальна сукупність), а саме: заподіяв потерпілому ОСОБА_5 умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України та вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмету, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.296 КК України.

ІV. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

26. Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.4 ст.296 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що учасники судового розгляду не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, а саме: в частині події кримінальних правопорушень, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форми його вини та вирішив обмежитися допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують особу обвинуваченого та стосуються речових доказів та процесуальних витрат.

27. Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 підтвердив суду обставини вчинених ним кримінальних правопорушень, які викладені в обвинувальному акті, оголошені прокурором в судовому засіданні та надалі з`ясовані у нього судом. Зазначив, що перебував у стані алкогольного сп`яніння.

V. Призначення покарання.

28. При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

29. Так, ОСОБА_3 відповідно до ч.5 ст.12 КК України, вчинив кримінальні правопорушення, яке класифікується як тяжкі злочини, раніше не судимий, на обліках у медичних установах не перебуває, офіційно не працює, не одружений, утриманців не має, за місце проживання характеризується позитивно.

30. Згідно з досудовою доповіддю від 31.10.2025 року відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , оцінка ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, оцінюється як висока; ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється, також як високий. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 , без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеки для суспільства. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливо лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально - виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає за доцільне покласти на особу додаткові обов`язки, передбачені ч.3 ст.76 КК України, зокрема: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконати заходи, передбачені пробаційною програмою «Попередження вживання психоактивних речовин».

31. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому у відповідності до вимог ст.66 КК України, суд вважає щире каяття, активне сприяння судовому розгляду та добровільне відшкодування завданого збитку.

32. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому у відповідності до вимог ст.67 КК України суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

33. Відповідно до ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

34. З урахуванням наведеного, конкретних обставин вчинення ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого та їх наслідків, суд реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за домірне призначити обвинуваченому покарання в межах санкцій ч.1 ст.121, ч.4 ст.296 КК України, у виді позбавлення волі у мінімальному та ближче до мінімального розмірі відповідно, із застосуванням ч.1 ст.70 КК України, яке на думку суду є необхідним й достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

35. Водночас, враховуючи особу обвинуваченого, а саме: відсутність судимостей, а також відсутність претензій зі сторони потерпілого, та досудову доповідь органу пробації, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , у винятковому випадку, можливе без ізоляції від суспільства, а тому також вважає за можливим на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання із випробуванням, та покласти на нього додатково обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

VІ. Цивільний позов та заходи забезпечення кримінального провадження.

36. Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

37. Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації.

38. Таким чином, арешт накладений на молоток з речовиною бурого кольору, відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 17.06.2025 року по справі №947/21870/25 (провадження №1-кс/947/8759/25) підлягає скасуванню.

VІІ. Речові докази та процесуальні витрати.

39. Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

40. Процесуальні витрати у кримінальному провадженні сторонами не заявлені.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

1. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять (5) років;

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотири (4) роки.

2. На підставі на підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.4 ст.296 КК України, покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять (5) років.

3. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 3 (три) роки.

Відповідно до ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом іспитового строку виконання наступних обов`язків: 3.1. періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 3.2. повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; 3.3. не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; 3.4. працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу); 3.5. виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Зміна прокримінального мислення» та «Попередження вживання психоактивних речовин»; 3.6. пройти курс лікування від розладів психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин.

4. Арешт накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 17.06.2025 року по справі №947/21870/25 (провадження №1-кс/947/8759/25) на молоток з речовиною бурого кольору - скасувати.

5. Речові докази: молоток з речовиною бурого кольору - знищити.

6. Цей вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Київський районний суд міста Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

7. Цей вирок не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

8. Цей вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1