ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2025 рокуСправа № 495/5900/20
Номер провадження 1-кп/495/157/2025

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001363 від 19.08.2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 10.07.2018 Деснянським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 28.08.2020;

- 26.05.2023 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі;

- 11.04.2025 вироком Дніпровського районного суду м. Києва до 5 років 2 місяців,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення умисного корисливого злочину, реальних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, маючи на меті злочинний намір, з корисливою метою та прямим умислом, розуміючи протиправний характер своїх дій, повторно скоїв корисливий злочин при наступних обставинах.

19.08.2020 року, в період часу з 07 години 17 хвилин по 07 годину 19 хвилин, обвинувачений ОСОБА_4 через незачинені двері проник до службового приміщення № 3 на другому поверсі кафе «Ассоль», розташованого за адресою: вул. Приморська, 26 в смт. Затока, м. Білгород-Дністровський Одеської області, де в цей час спала потерпіла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та впевнившись, що його дії не будуть помічені потерпілою, з тумбочки біля ліжка таємно викрав належне останній наступне майно: мобільний телефон марки «Apple модель «iPhone 7 Rose Gold 32 GB» вартістю 3 674,75 гривень; мобільний телефон марки «Samsung» модель «Galaxy J320 Gold 1,5/8 GB» 2016 року вартістю 1073,75 гривень.

Після чого, обвинувачений ОСОБА_4 разом з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник та викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 4 748,50 гривень.

2. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями, вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.3 ст.185 КК України, що виразилося у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинена повторно.

3. Оцінка доказів на підтвердження встановлених судом обставин.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні 15.02.2022 року визнав повністю свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та пояснив, що 19.08.2020 року він приїхав на відпочинок з жінкою та дітьми. Пішов вияснити за номера та коли підіймався на другий поверх, побачив відчинений номер, в якому відпочивали дві дівчини. Після того, як він зрозумів, що дівчини сплять, зайшов у номер та викрав два мобільних телефони. Потім спустився до місця, де стояла його жінка та повідомив її, що телефони він випадково знайшов і вони пішли на море. Після чого, приїхали робітники поліції та він зізнався у скоєному. Просив суд суворо його не карати.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні 15.02.2022 року зазначила, що її підзахисний визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та щиро кається у скоєному. Просила при призначенні покарання зарахувати строк відбутого покарання за попереднім вироком Ружинського районного суду Житомирської області від 16.01.2019 року.

У судовому засіданні 28.11.2025 року обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав, просив призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 2 (два) місяці та просив повернути заставу внесену за нього на підставі ухвали слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, але подала до суду заяву, згідно із якою просить суд розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 проводити без її участі. Зазначила, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого в неї не має та цивільний позов подавати не збирається.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч.3 ст.349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням матеріалів характеризуючих його особу.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно із яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч.1 ст.337 КПК України.

Таким чином, суд, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за ч.3 ст.185 КК України, за кваліфікуючими ознаками таємне викрадення чужого майна.

4. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання

Обставинами, передбаченими ст.66 КК України, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.

5. Мотиви призначення покарання.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_4 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

Відповідно до приписів ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Приймаючи до уваги вищевикладене, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст.65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим діяння, обставини його вчинення, фактично спричинені наслідки кримінального правопорушення, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, а саме: щире каяття, та відсутність обставин, що його обтяжують, з урахуванням особи обвинуваченого який раніше судимий та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим діяння, та обставини його вчинення, зокрема враховуючи, що обвинувачений вчинив злочин, який у відповідності до положень ст.12 КК України є тяжким, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , неможливе без ізоляції від суспільства на певний строк, оскільки останній будучи раніше засудженим за вчинення інших кримінальних правопорушень, відповідних висновків для себе не зробив, тобто не піддався заходам перевиховання, та знов вчинив умисне кримінальне правопорушення, що свідчить про його свідоме нехтування правилами встановленими в суспільстві, відсутність бажання стати на шлях виправлення, що свідчить про його стійку антисоціальну спрямованість, а тому суд вважає, що покаранням, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде покарання в межах санкції ч.3 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі, при цьому відсутні підстави для застосування при призначенні покарання ст. ст. 69, 75 КК України.

Остаточне покарання суд визначає за правилами ч.4 ст.70 КК України, оскільки ОСОБА_4 має не відбуте покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 11 квітня 2025 року.

Згідно із ч.11 ст.182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому, застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Згідно з п.8 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу» від 11.01.2012 року №15 застава повертається особі або заставодавцю у безготівковій формі на зазначений ними банківський рахунок, а у разі відсутності такого рахунка - готівкою через банки або підприємства поштового зв`язку. Для повернення коштів, внесених як застава, особа чи заставодавець подає до територіального управління ДСА або апеляційного суду, Вищого антикорупційного суду, якому відкрито депозитний рахунок, на який було внесено заставу, такі документи: заява особи чи заставодавця, в якій обов`язково зазначаються реквізити банківського рахунка, на який зараховуватимуться кошти, що підлягають поверненню, а у разі відсутності банківського рахунка - відомості про банк чи підприємство поштового зв`язку; засвідчена судом копія ухвали слідчого судді, суду, вироку суду, в якому міститься рішення про повернення застави; копія платіжного або іншого документа, що підтверджує факт внесення коштів як застави.

Відносно обвинуваченого ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.08.2020 року під час досудового розслідування було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено розмір застави у сумі 43 940 грн.

27.08.2020 року були внесені кошти на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області застави за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у сумі 43 940 грн.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу згідно вимог ч.11 ст.182 КПК України.

6. Інші рішення щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України із обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави необхідно стягнути процесуальні витрати - документально підтверджені витрати на проведення експертизи від 09.09.2020 №660 ТГ, вартість якої складає 980 гривень 70 копійок.

Цивільний позов у цьому кримінальному провадженні не заявлений.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 128-129, 349, 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.3 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 2 (два) місяці.

Відповідно ч. 4 ст. 70 КК України, призначити ОСОБА_4 за сукупністю кримінальних правопорушень, за який він засуджується цим вироком та, за який його засуджено вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 11 квітня 2025 року, остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням у виді 5 (п`яти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 17.01.2023 року, відповідно до вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 11 квітня 2025 року, з урахуванням обставини, наведеної у мотивувальній частині вироку.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 980 грн. (дев`ятсот вісімдесят гривень) 70 коп.

Після набрання вироком законної сили повернути заставодавцю заставу, внесену за ОСОБА_4 на підставі ухвали слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.08.2020 року у розмірі 43 940 гривень (сорок три тисячі дев`ятсот сорок) грн.

Речові докази по справі:

- мобільний телефон марки «Apple Iphone 7», рожевого кольору та мобільний телефон марки «Samsung Galaxy G3», золотистого кольору - вважати повернутими потерпілій ОСОБА_7 , згідно розписки.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до пункту 15 статті 615 КПК України, після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_8