Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/7566/21
Номер провадження 1-кп/711/75/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2026 року Придніпровський районний суд м.Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000030 від 26.02.2020 року, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Вінницької область, Томашпільського району, с.Липівка, одруженого, громадянина України, українця, депутатом, ліквідатором наслідків на ЧАЕС не являється, працюючого Генеральним директором ПрАТ «Юрія», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

зі зміненим обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України, суд -

В С Т А Н ОВ И В :

На розгляді в Придніпровському районному суді м.Черкаси знаходилось кримінальне провадження №0000030 від 26.02.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.240, ч.2 ст.364-2 КК України.

Правова кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 240 КК України, а саме незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення; та за ч. 2 ст. 364-1 КК України, а саме зловживання повноваженнями, тобто умисне, з метою одержання неправомірної вигоди для інших осіб використання всупереч інтересам юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми службовою особою такої юридичної особи своїх повноважень, якщо це спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам.

В ході розгляду справи, 15 січня 2026 року прокурором Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у відповідповідності до ст. ст. 338, 341 КПК України подано змінене обвинувачення відносно ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 240 КК України, а саме незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.

Згідно зміненого обвинувального акту від 14.01.2026 року, ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що протоколом від 05.11.2015 за № 2015/05/11 засідання наглядової ради публічного товариства «Юрія» обрано ОСОБА_6 генеральним директором ПАТ «Юрія».

В подальшому згідно з протоколом № 2017/04/18 від 18.04.2017 та наказу № ЮЮ 000000184/1 від 19.04.2017 продовжив виконувати обов`язки Генерального директора ПАТ «Юрія» з 19.04.2017.

Протоколом № 1/2018 річних загальних зборів акціонерів ПАТ «Юрія» від 18.04.2018 змінено тип товариства з публічного акціонерного товариства «Юрія» на приватне акціонерне товариство «Юрія».

Відповідно до п. 1.2 статуту ПрАТ «Юрія» (нова редакція), затвердженого річними загальними зборами акціонерів ПрАТ «Юрія», протокол №1/2018від 18.04.2018, та статуту ПрАТ «Юрія» (нова редакція), затвердженого річними загальними зборами акціонерів ПрАТ «Юрія», протокол №1/2019від 16.04.2019, товариство здійснює діяльність на підставі та у повній відповідності до Конституції України, Цивільного та Господарського кодексів України, Законів України «Про акціонерні товариства», «Про цінні папери та фондовий ринок», «Про депозитарну систему» та інших законодавчих актів, які діють на території України.

Відповідно до п. 3.8.3 статуту ПрАТ «Юрія» товариство зобов`язане виконувати інші обов`язки, що передбачені чинним законодавством України.

Згідно з Розділом 9.3 «Генеральний директор» статуту ПрАТ «Юрія», виконавчим органом товариства, який здійснює керівництво його поточною діяльністю є Генеральний директор, який в межах, передбачених Статутом, самостійно приймає рішення щодо здійснення керівництва господарською діяльністю та керування поточними справами Товариства, які оформлюються у вигляді наказів та розпоряджень, що є обов`язковими для виконання усіма працівниками Товариства.

Крім того, до компетенції та повноважень Генерального директора належать:

здійснення керівництва господарською діяльністю Товариства, керування поточними справами Товариства;

вирішення питань організації виробництва, постачання, збуту, фінансування, кредитування, обліку і звітності, здійснення комерційних розрахунків, внутрішнього контролю, трудового розпорядку, інші питання діяльності працівників Товариства;

організація виконання планів діяльності Товариства, виконання Товариством зобов`язань перед державою і контрагентами за господарськими договорами, вимог з охорони праці та техніки, вимог щодо охорони навколишнього природного середовища;

прийняття рішень про введенні в експлуатацію, виведенні з експлуатації (консервація), списання основних засобів, незалежно від їх вартості;

раціональне використання всіх ресурсів Товариства для одержання максимального прибутку;

затвердження внутрішніх положень підприємства, посадових інструкцій працівників, інструкцій, планів;

керівництво роботою внутрішніх структурних підрозділів та забезпечення виконання покладених на них завдань;

прийняття на роботу та звільнення з роботи співпрацівників Товариства, застосування заходів заохочення та накладення стягнення;

всі питання, що стосуються фінансово-господарської діяльності Товариства, крім тих, які законодавством, Статутом або рішенням загальних зборів віднесені до компетенції іншого органу Товариства.

видавати накази, інструкції та інші акти, які стосуються поточної та оперативної діяльності Товариства;

підписувати фінансові, банківські, процесуальні та інші документи;

приймати на роботу, переводити та звільняти працівників згідно чинного законодавства та ін.

Згідно з положеннями ст. 38 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" використання природних ресурсів в Україні здійснюється в порядку загального і спеціального використання природних ресурсів.

В порядку спеціального використання природних ресурсів громадянам, підприємствам, установам і організаціям надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату для здійснення виробничої та іншої діяльності, а у випадках, передбачених законодавством України, - на пільгових умовах.

Відповідно до ст. 39 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища"до природних ресурсів загальнодержавного значення належать підземні води.

Згідно зі ст. 46 Водного кодексу України водокористування може бути двох видів - загальне або спеціальне.

Відповідно до ст. 48 Водного кодексу України спеціальне водокористування це забір води з водних об`єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об`єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів.

Спеціальне водокористування здійснюється фізичними та юридичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських та інших державних і громадських потреб.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 44 Водного кодексу України водокористувачі зобов`язані здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу.

Згідно зі ст. 49 Водного кодексу України спеціальне водокористування є платним та здійснюється на підставі дозволу на спеціальне водокористування.

Відповідно до ст. 19 Кодексу України про надра, надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр.

Згідно зі ст. 21 Кодексу України про надра, надра у користування для видобування підземних вод (крім мінеральних) і розробки родовищ торфу надаються без надання гірничого відводу на підставі спеціальних дозволів, крім випадків, передбачених статтею 23 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 23 Кодексу України про надра землевласники і землекористувачі в межах наданих їм земельних ділянок мають право без спеціальних дозволів та гірничого відводу видобувати корисні копалини місцевого значення і торф загальною глибиною розробки до двох метрів, а також підземні води (крім мінеральних) для всіх потреб, крім виробництва фасованої питної води, за умови, що обсяг видобування підземних вод із кожного з водозаборів не перевищує 300 кубічних метрів на добу.

Згідно пп. 6 п. 8 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 615 від 30.05.2011, дозвіл без проведення аукціону надається у разі геологічного вивчення, в тому числі дослідно-промислової розробки, видобування підземних вод (крім мінеральних) для всіх потреб, крім виробництва фасованої питної води, за умови, що обсяг видобування питних підземних вод з водозаборів перевищує 300 куб. метрів на добу.

Отже, чинним законодавством передбачено обов`язок отримання господарюючими суб`єктами як дозволу на спеціальне водокористування, так і спеціального дозволу на користування ділянкою надр. При цьому, спеціальний дозвіл на користування надрами дає право на видобування підземних вод, а дозвіл на спеціальне водокористування - право на їх використання.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді Генерального директора ПрАТ «Юрія», виконуючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, тобто будучи службовою особою, діючи в порушення вищевказаних вимог ст.ст. 19, 21, 23 Кодексу України про надра, ст.ст. 44, 46, 48, 49 Водного кодексу України та пп. 6 п. 8 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, в період з 30.07.2018 по 24.01.2020, знаходячись на території ПрАТ «Юрія», яке розташоване за адресою: вул. Кобзарська, 108, м. Черкаси, більш точний час у ході досудового розслідування не було встановлено, достовірно знаючи, що термін дії спеціального дозволу на користування надрами № 4412 від 29.07.2013 закінчився 29.07.2018 та новий спеціальний дозвіл очолюване ним ПрАТ «Юрія» у встановленому законом порядку не отримало, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, будучи уповноваженим здійснювати керівництво господарською діяльністю Товариства, керувати поточними справами Товариства, вирішувати питання організації виробництва, внутрішнього контролю, трудового розпорядку, інші питання діяльності працівників Товариства, здійснив незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення (водних ресурсів підземні води), шляхом викачування води з 2 підземних свердловин глибиною 37 метрів (№1) та 34 метри (№3) за період з 30.07.2018 до 24.01.2020 об`ємом 262304 м3 підземної води, чим відповідно до висновку експерта за результатами проведення інженерно-екологічної експертизи № 786/20-23 від 03.08.2020 та розрахунку розміру відшкодування збитків, обумовлених самовільним використанням водних ресурсів за відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне користування надрами (підземні води), складеного Державною екологічною інспекцією Центрального округу, спричинено шкоду на загальну суму 824 946, 08 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, закрити кримінальне провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, наслідки закриття йому зрозумілі.

Захисник ОСОБА_4 пітримав клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 , та просив його задовольнити, а кримінальне провадження закрити на підставі ст.49 КК України.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Представник потерпілого ОСОБА_5 також не заперечувала, щодо задоволення клопотання.

Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно умов ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Питання про застосування давності до особи, що вчинила особливо тяжкий злочин, за який згідно із законом може бути призначено довічне позбавлення волі, вирішується судом. Якщо суд не визнає за можливе застосувати давність, довічне позбавлення волі не може бути призначено і заміняється позбавленням волі на певний строк.

Давність не застосовується у разі вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, передбачених у статтях 109-114-1, проти миру та безпеки людства, передбачених у статтях 437-439 і частині першій статті 442 цього Кодексу.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України, а саме незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення, яке карається штрафом від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на той самий строк.

У відповідності до ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_6 а саме передбачений ч.2 ст.240 КК України, відноситься до нетяжкого злочину.

Відповідно до ст.22 КПК України «Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне одстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.»

Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч.ч.2, 3 ст.49 КК України.

Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч.8 ст.284 КПК України).

Отже, строк притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності, враховуючи, що кримінальне правопорушення у скоєнні якого він обвинувачується є нетяжким злочином та скоєний у період часу з 30.07.2018 по 24.01.2020 року, - сплив 24 січня 2025-го року, а тому клопотання є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Процесуальні витрати понести за рахунок держави.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов не заявлений.

Доля речових доказів повинна бути вирішена в порядку ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.49 КК України, ст.ст.284,376-378 КПК України, суд-

У Х В А Л И В :

Клопотання ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК Українипро закриття кримінального провадження, в зв`язку закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000030 від 26.02.2020 року, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України- закрити на підставі ст.49 КК України.

Звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України,на підставі ст.49 КК України.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати в сумі 3922 грн. 56 коп - понести за рахунок держави.

Речові докази відсутні.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м.Черкаси протягом семи днів учасниками процесу з дня її проголошення.

Відповідно до вимог ч.2 ст.376 КПК України повний текст ухвали виготовлено та проголошено 19 січня 2026 року о 10 год в залі судових засідань Придніпровського районного суду м. Черкаси.

Головуючий: ОСОБА_1