печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4688/26-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2026 року Печерський районний суд міста Києва у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0003247 від 10.12.2025,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням у кримінальному провадженні № 0003247 від 10.12.2025 про арешт майна на земельні ділянки: з кадастровим номером :03:006:0126 площею 0,99 га, яка перебуває у власності ОСОБА_4 ; з кадастровим номером :03:006:0513 площею 2,9699 га, яка перебуває у власності ОСОБА_5 ; з кадастровим номером :03:007:0085 площею 12,8701 га, яка перебуває у власності ОСОБА_5 ; з кадастровим номером :03:006:0127 площею 0,9899 га, яка перебуває у власності ОСОБА_6 ; з кадастровим номером :03:006:0512 площею 1,9799 га, яка перебуває у власності ОСОБА_7 , із забороною відчуження, розпорядження та користування вказаними земельними ділянками.

Метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні, збереження вищевказаного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

З наданих в обґрунтування клопотання матеріалів вбачається, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003247 від 10.12.2025 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у період з 2008 по 2022 рік групою осіб, серед яких службові особи органів місцевого самоврядування, працівники проектних організацій та окремі громадяни, які є кінцевими вигодонабувачами злочинної схеми, здійснено протиправне виведення та незаконне заволодіння земельними ділянками державної власності на території Української територіальної громади Обухівського району Київської області. Протиправний механізм набуття земельних ділянок полягав у виділенні земельних ділянок підставним особам та подальшого укладення фіктивних правочинів щодо зазначених земельних ділянок в інтересах учасників групи.

Так, розпорядженням Обухівської РДА Київської області від 28 серпня 2008 року № 1365 передано у власність 20 підставним громадянам 20 земельних ділянок загальною площею близько 20 га із земель лісового фонду на території Української міської ради Обухівського району, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, а саме земельні ділянки: :03:006:0120 пл. 0,9 га у власність ОСОБА_8 ; :03:006:0121 пл. 0,9 га у власність ОСОБА_9 ; :03:006:0122 пл. 0,9 га у власність ОСОБА_10 ; :03:006:0124 пл. 0,9 га у власність ОСОБА_11 ; :03:006:0125 пл. 0,9 га у власність ОСОБА_12 ; :03:006:0126 пл. 0,9 га у власність ОСОБА_13 ; :03:006:0127 пл. 0,9 га у власність ОСОБА_14 ; :03:006:0128 пл. 0,9 га у власність ОСОБА_15 ; :03:006:0131 пл. 0,9 га у власність ОСОБА_16 ; :03:007:0035 пл. 0,9 га у власність ОСОБА_17 ; :03:007:0036 пл. 0,9 га у власність ОСОБА_18 ; :03:007:0037 пл. 0,9 га у власність ОСОБА_19 ; :03:007:0038 пл. 0,9 га у власність ОСОБА_20 ; :03:007:0039 пл. 0,9 га у власність ОСОБА_21 ; :03:007:0040 пл. 0,9 га у власність ОСОБА_22 ; :03:007:0041 пл. 0,9 га у власність ОСОБА_23 ; :03:007:0042 пл. 0,9 га у власність ОСОБА_24 ; :03:007:0043 пл. 0,9 га у власність ОСОБА_25 ; :03:007:0044 пл. 0,9 га у власність ОСОБА_26 ; :03:007:0060 пл. 0,9 га у власність ОСОБА_27 .

Одразу після виділення зазначені земельні ділянки за фіктивними договорами купівлі-продажу перейшли у власність мешканця міста Харкова ОСОБА_4 після чого змінено їх цільове призначення на ведення індивідуального садівництва та 23.11.2009 останньому видано державні акти на право власності на земельні ділянки.

Після оформлення права власності на зазначені земельні ділянки за ОСОБА_4 , учасниками організованої групи вчинено ряд фіктивних правочинів із залученням підконтрольних осіб, з метою легалізації отримання права власності на земельні ділянки кінцевими вигодонабувачами.

Так, між мешканцем міста Харкова ОСОБА_28 та ОСОБА_4 , який є найманим працівником ОСОБА_28 , укладено фіктивний договір позики, за яким ОСОБА_4 нібито отримав від ОСОБА_28 грошові кошти у розмірі 110 000 доларів США.

09.02.2016 Червонозаводським районним судом міста Харкова видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_28 грошових коштів, за невиконання зазначеного договору та не повернення боргу і відкрито виконавче провадження.

13.02.2016 між ОСОБА_4 та мешканцем міста Львова ОСОБА_29 укладено договори купівлі-продажу земельних ділянок з кадастровими номерами :03:006:0120, :03:006:0121, :03:006:0122, :03:006:0124, :03:006:0125, :03:007:0035, :03:007:0036, :03:007:0037, :03:007:0038, :03:007:0039, :03:007:0040, :03:007:0041, :03:007:0042, :03:007:0043, :03:007:0044, :03:007:0060, згідно умов якого ОСОБА_29 перерахував грошові кошти на рахунок Червонозаводського відділу ДВС Харківської області в рахунок погашення боргу ОСОБА_4 перед ОСОБА_28 .

31.03.2021 ОСОБА_29 за договором дарування безоплатно передав право власності на зазначені земельні ділянки з кадастровими номерами :03:006:0120, :03:006:0121, :03:006:0122, :03:006:0124, :03:006:0125, :03:007:0035, :03:007:0036, :03:007:0037, :03:007:0038, :03:007:0039, :03:007:0040, :03:007:0041, :03:007:0042, :03:007:0043, :03:007:0044, :03:007:0060 своїй доньці ОСОБА_5 , яка є дружиною ОСОБА_28 . При цьому, представником ОСОБА_29 під час укладання зазначених договорів, виступав ОСОБА_30 , який є директором одного із підприємств, де власником виступає ОСОБА_28 .

В подальшому 11.02.2022 земельні ділянки з кадастровими номерами :03:006:0121, :03:006:0122, :03:007:0035, :03:007:0036, :03:007:0037, :03:007:0038, :03:007:0039, :03:007:0040, :03:007:0041, :03:007:0042, :03:007:0043, :03:007:0044, :03:007:0060 об`єднано в одну ділянку з кадастровим номером :03:007:0085 площею 12.8701 га, та земельні ділянки з кадастровими номерами :03:006:0120, :03:006:0124, :03:006:0125 об`єднано в одну ділянку з кадастровим номером :03:006:0513 площею 2,9699 га, та проведено державну реєстрацію права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :03:007:0085 та :03:006:0513 за ОСОБА_5 .

Крім того, 30.12.2011 між ОСОБА_4 , представником якого виступав ОСОБА_28 у якості продавця та ОСОБА_31 у якості покупця, укладено договір купівлі-продажу земельних ділянок з кадастровими номерами :03:006:0128, :03:006:0131.

В подальшому земельні ділянки з кадастровими номерами :03:006:0128, :03:006:0131 об`єднано в одну ділянку з кадастровим номером :03:006:0512 та 16.07.2014 право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:006:0512 площею 1,9799 га за договором купівлі-продажу між ОСОБА_31 та ОСОБА_7 передано у власність останньої.

Крім того, 19.01.2021 за договором купівлі-продажі, укладеним між ОСОБА_4 у якості продавця та ОСОБА_6 у якості покупця, за останньою зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:006:0127 площею 0,9899 га.

Допитані із числа громадян, яким було виділено у власність зазначені 20 земельних ділянок, у якості свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_22 , ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , ОСОБА_32 , ОСОБА_25 , ОСОБА_12 , ОСОБА_23 показали, що із заявами про виділення земельних ділянок на території Української міської ради Обухівського району не зверталися, земельні ділянки у власність та кошти за їх продаж не отримували, права третім особам на отримання земельних ділянок та розпорядження ними не надавали.

Згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно зазначені ділянки на території Української територіальної громади Обухівського району Київської області, на праві приватної власності належать:

- земельна ділянка з кадастровим номером :03:006:0126 площею 0,99 га перебуває у власності ОСОБА_4 ;

- земельна ділянка з кадастровим номером :03:006:0513 площею 2,9699 га перебуває у власності ОСОБА_5 ;

- земельна ділянка з кадастровим номером :03:007:0085 площею 12,8701 га перебуває у власності ОСОБА_5 ;

- земельна ділянка з кадастровим номером :03:006:0127 площею 0,9899 га перебуває у власності ОСОБА_6 ;

- земельна ділянка з кадастровим номером :03:006:0512 площею 1,9799 га перебуває у власності ОСОБА_7 .

Для виконання завдання щодо запобігання можливості вказаними особами здійснити подальше відчуження земельних ділянок, виникла необхідність у накладенні на них арешту з метою забезпечення збереження речових доказів.

Підставами накладення арешту на майно є сукупність розумних підозр вважати, що це майно є доказами кримінального правопорушення.

26.01.2026 постановою слідчого земельні ділянки з кадастровими номерами :03:006:0126, :03:006:0513, :03:007:0085, :03:006:0127, :03:006:0512 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Таким чином, на даний час в органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вказаний об`єкт нерухомого майна з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки вони відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, зокрема вказані земельні ділянки з кадастровими номерами :03:006:0126, :03:006:0513, :03:007:0085, :03:006:0127, :03:006:0512 набуті кримінально протиправним шляхом та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Прокурор подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, вимоги клопотання підтримав у повному обсязі, з наведених у ньому підстав, та просив задовольнити.

Власники майна у судове засідання не з`явилися, про дату та час судового розгляду повідомлялися належним чином.

Слідчий суддя розглянув клопотання за відсутності власників майна на підставі ч. 1 ст. 172 КПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалась.

Вивчивши клопотання та дослідивши його матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів , інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Крім того, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, арешт з метою забезпечення речових доказів, по суті являє форму забезпечення доказів у кримінальному провадженні та не вимагає обов`язкового повідомлення підозри у кримінальному провадженні, не пов`язується з особою, підозрюваною у вчиненні кримінального провадження.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Так, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, та полягає у тимчасовому позбавленні права на відчуження, розпорядження та/або користування майном (ч. 1, п. 7 ч. 2 ст. 131, ч. 1 ст. 170 КПК України).

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати (ч. 2 ст. 173 КПК України):

- правову підставу для арешту майна;

- розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

- наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Так, зважаючи на обставини кримінального правопорушення, яке розслідуються у межах цього кримінального провадження, доводи прокурора про існування ризиків відчуження, знищення, спотворення речових доказів у кримінальному провадженні є цілком обґрунтованими.

Викладене в клопотанні про арешт майна переконує слідчого суддю у тому, що мета цього заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді запобігання цьому ризику може бути досягнута.

Критерії розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження є оціночними поняттями. Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що будь-яке втручання у право особи з боку держави має забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

На переконання слідчого судді, загальні інтереси суспільства у вигляді досягнення завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України (зокрема, захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування тощо), виправдовують ступінь втручання у право власності особи, яке пов`язане з накладенням арешту на належне їй майно.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку про часткове задоволення клопотання та накладення арешту на майно, а саме: земельні ділянки: з кадастровим номером :03:006:0126 площею 0,99 га, яка перебуває у власності ОСОБА_4 ; з кадастровим номером :03:006:0513 площею 2,9699 га, яка перебуває у власності ОСОБА_5 ; з кадастровим номером :03:007:0085 площею 12,8701 га, яка перебуває у власності ОСОБА_5 ; з кадастровим номером :03:006:0127 площею 0,9899 га, яка перебуває у власності ОСОБА_6 ; з кадастровим номером :03:006:0512 площею 1,9799 га, яка перебуває у власності ОСОБА_7 , оскільки таке майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, його визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та метою такого арешту є забезпечення збереження речових доказів.

Разом з тим, з урахуванням принципів розумності та співмірності застосування заходів забезпечення кримінального провадження, наслідки накладеного арешту для третіх осіб, клопотання в частині заборони користування зазначеним нерухомим майном задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 98, 170-173, 175, 309, 372, 532 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання - задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні № 0003247 від 10.12.2025 із забороною відчуження та розпорядження вказаним майном, а саме: на земельні ділянки з кадастровим номером :03:006:0126 площею 0,99 га, яка перебуває у власності ОСОБА_4 ; з кадастровим номером :03:006:0513 площею 2,9699 га, яка перебуває у власності ОСОБА_5 ; з кадастровим номером :03:007:0085 площею 12,8701 га, яка перебуває у власності ОСОБА_5 ; з кадастровим номером :03:006:0127 площею 0,9899 га, яка перебуває у власності ОСОБА_6 ; з кадастровим номером :03:006:0512 площею 1,9799 га, яка перебуває у власності ОСОБА_7 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1