Справа 288/1684/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2025 року. селище Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

представник потерпілої - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в селищі Попільня Житомирської області в режимі відеоконференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000044 від 20 квітня 2025 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

07 жовтня 2025 року до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000044 від 20 квітня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України.

Ухвалою судді від 07.10.2025 року обвинувальний акт був призначений до підготовчого судового засідання.

09.10.2025 року прокурором було надано до суду клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що під час досудового розслідування до обвинуваченого був застосований такий запобіжний захід, строк якого спливає 14.10.2025, проте, ризики, передбачені ст.177 КПК України, продовжують існувати і на даний час. Зокрема, прокурор зазначив, що обвинувачений вчинив умисний злочини, що відносяться до категорій особливо тяжких.

В судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.

Потерпіла та її представник підтримали клопотання прокурора, та просили продовжити запобіжний захід тримання під вартою.

Обвинувачений і його захисник щодо заявленого прокурором клопотання про продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечували, захисник зазначив, що стороною обвинувачення не надано жодного доказу на підтвердження наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, обвинувачений просив обрати інший запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою .

Заслухавши думку прокурора, потерпілої, представника потерпілої, обвинуваченого, захисника, вивчивши матеріали клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під варту, суд дійшов наступного висновку.

У відповідності до положень ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

В силу вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з вимогами ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Ухвалюючи рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів в сукупності оцінює всі обставини, у тому числі, передбачені ст. 178 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Під час досудового розслідування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ухвалою Богунського районного суду м.Житомира 15.09.2025 року був продовжений запобіжний захід у виді утримання під вартою строк дії якої спливає 14.10.2025 року.

Так, вирішуючи питання щодо заявленого прокурором клопотання щодо продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд вважає необхідним задовольнити заявлене клопотання, оскільки є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, та ризики, передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема:

- існує реальний ризик переховування ОСОБА_7 від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні;

- окрім цього ОСОБА_7 , може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, зокрема: свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , малолітніх свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ОСОБА_12 та інших свідків у кримінальному провадженні з метою зміни останніми показів під час судового розгляду;

- ОСОБА_7 вчинив інкримінований йому злочин, передбачений ч. 1 ст. 115 КК України перебуваючи в статусі військовослужбовця, який з 21.02.2024 не з`явився вчасно на службу без поважних причин та незаконно був відсутній на службі у військовій частині до моменту затримання 20.04.2025, тому існує ризик вчинити інше кримінальне правопорушення.

Судом враховуються положення ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», у відповідності до яких, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000) запобіжні заходи що суттєво обмежують право особи на свободу пересування Суд вважає такими, що є необхідними у демократичному суспільстві за умови, що їхньою метою було попередження злочинів. У своєму рішенні у справі «Москаленко проти України» від 20.05.2010 (п.36) Суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Міра запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою обґрунтовано обиралась згідно відповідної ухвали слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира. На переконання суду, будь-яких даних щодо зменшення чи відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для можливості застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не встановлено.

Окрім того, суд враховує, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого необхідно враховувати наявність конкретного суспільного інтересу, який превалює над принципом поваги до свободи особистості з метою забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні.

Таким чином, тримання під вартою обвинуваченого в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу щодо обвинуваченого, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і основоположних свобод.

Оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, не зможуть забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та запобігти вказаним ризикам, до ОСОБА_7 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Клопотання обвинуваченого про пом`якшення запобіжного заходу, залишити без задоволення, оскільки інший запобіжний захід не здатен запобігти тим ризикам, на які посилається прокурор, та продовжують існувати і наразі.

Отже, суд дійшов висновку про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на які вказує прокурор, тому зазначене в цілому, а також з огляду на положення ст.183 КПК України, виправдовує застосування до обвинувачених виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вимогами ст.197 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.176, 177, 178, 183, 194, 196, 315 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Попільня, Попільнянського району, Житомирської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 07 грудня 2025 включно.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника про пом`якшення запобіжного заходу залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя Попільнянського

районного суду ОСОБА_1