Справа № 346/973/25
Провадження № 1-кп/346/486/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки: АДРЕСА_1 , громадянки України, приватного підприємця, одруженої, з базовою середньою освітою, раніше не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачена ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом порушила правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_7 .

Злочин вчинено при наступних обставинах.

04.01.2025 року, приблизно о 12 годині 50 хвилин, у світлу пору доби, на сухому асфальтному дорожньому покритті, водій ОСОБА_4 керувала технічно справним автомобілем марки «TOYOTA» моделі «HIGHLANDER» реєстраційний номер НОМЕР_1 сірого кольору та рухалася прямою ділянкою автомобільної дороги P-24 сполученням «Татарів - Кам?янець-Подільський», що в селі Великий Ключів Коломийського району, у напрямку до села Мишин Коломийського району Івано-Франківської області.

В цей час, у зустрічному для автомобіля марки «TOYOTA» моделі «HIGHLANDER» реєстраційний номер НОМЕР_1 сірого кольору напрямку, ближче до правого краю проїзної частини дороги, призначеної для руху транспортних засобів у напрямку до міста Коломия, на велосипеді вітчизняного виробництва, рама якого пофарбована у світлий колір, рухався ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_2 .

Рухаючись вказаною прямою ділянкою автомобільної дороги та при наближенні автомобіля марки «TOYOTA» моделі «HIGHLANDER» реєстраційний номер НОМЕР_1 сірого кольору під керуванням ОСОБА_4 , до велосипеда вітчизняного виробництва, рама якого пофарбована у темний колір, яким керував ОСОБА_7 , та який рухався ближче до правого краю проїзної частини дороги у напрямку до міста Коломия, водій ОСОБА_4 , проявила неуважність, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не урахувала дорожню обстановку, стан дорожнього покриття та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним виїхала на смугу зустрічного руху де допустила зіткнення із зустрічним велосипедом вітчизняного виробництва, рама якого пофарбована у світлий колір під керуванням ОСОБА_7 .

При цьому ОСОБА_4 , порушила вимоги Правил дорожнього руху України, а саме:

п. 1.2., згідно якого в Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів;

п. 1.5., який вказує, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров?ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п. 2.3., в якому зазначено, що для забезпечення безпеки дорожного руху водій зобов?язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; п. 10.1., який зобов?язує водія перед будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п. 12.1., який вказує, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

У результаті порушення водієм ОСОБА_4 вказаних пунктів Правил дорожнього руху України сталася дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої ОСОБА_7 відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 05.02.2025 року отримав тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми тіла, з множинними переломами кісток скелету, ушкодженням внутрішніх органів та великих судин, які призвели до шоку і крововтрати, від яких ІНФОРМАЦІЯ_3 о 21 годині 10 хвилин останній помер у КНІ «Коломийська ЦРЛ» КМР.

В судовому засіданні прокурор долучив угоду про визнання винуватості від 13.05.2025 року.

В судовому засіданні обвинувачена свою вину у вчиненні злочину визнала повністю та підтвердила обставини вчиненого нею кримінального правопорушення відповідно до викладеного. У вчиненому щиро покаялась та просила суд затвердити укладену угоду про визнання винуватості, наслідки укладення та затвердження угоди, вид покарання, який буде застосовано до неї в разі укладення угоди та виключні підстави оскарження вироку суду розуміє.

Прокурор та захисник обвинуваченої також просили суд затвердити дану угоду про визнання винуватості.

Потерпілий в судовому засіданні подав письмову угоду прокурору на укладення ним та обвинуваченою угоди про визнання винуватості, в якій надає згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості між ним та обвинуваченою ОСОБА_4 . Також, вважає за можливе призначити обвинуваченій покарання за ч. 2 ст. 286 КК України, із застосуванням ст. 75 КК України та без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Заслухавши думку сторін провадження, роз`яснивши сторонам провадження наслідки укладення та затвердження угоди відповідно до вимог ст. 473 КПК України, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України і закону, переконавшись, що укладення сторонами даної угоди є добровільним, суд вважає, що укладену під час судового розгляду між прокурором та обвинуваченою угоду про визнання винуватості слід затвердити з наступних підстав.

Згідно ч.4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачена ОСОБА_4 , в судовому засіданні вину визнала, відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, та виходячи з положень статей 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості при викладених вище обставинах може бути укладена.

Зміст угоди відповідає положенням обвинувального акта та вимогам ст.472 КПК України, а обвинувачення, з яким погоджуються обвинувачена ОСОБА_4 , є обґрунтованим і свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, що підтверджуються доказами та відповідає фактичним обставинам, не суперечить інтересам суспільства і не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб.

Правильною є і узгоджена сторонами кваліфікація діянь обвинуваченої за ч.2 ст.286 КК України, так як обвинувачена ОСОБА_4 , вчинила порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, що ґрунтується на зазначених вище обставинах кримінального правопорушення і відповідно до ст.349 КПК України при визнанні обвинуваченою своєї вини не потребують підтвердження іншими доказами.

При узгодженні покарання сторонами враховано як ступінь суспільної небезпеки та тяжкості вчиненого, так і особу обвинуваченої, фактичні обставини вчиненого правопорушення, як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченої, відповідно до ст.66 КК України, визнано щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку, надання допомоги потерпілому після вчинення кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання не встановлено, що відповідає як закону, так і фактичним даним кримінального провадження.

Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 , раніше не судима, на обліках в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, на утриманні має малолітнього сина, по місцю проживання характеризується з позитивної сторони, являється інвалідом третьої групи.

Суд, визначаючись у питанні можливості затвердження угоди виходить з того, що кваліфікація діянь ОСОБА_4 , за ч.2 ст. 286 КК України є правильною, а запропоноване угодою покарання також відповідає положенням ст. 65 КК України щодо тяжкості кримінального правопорушення, з урахуванням даних про особу обвинуваченої, конкретних обставин справи, обставинами, що пом`якшують покарання, якими згідно ч.1 ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку, надання допомоги потерпілому після вчинення кримінального правопорушення, а також відсутності обставин, що обтяжують покарання.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок чи інших дій, ніж ті, що передбачені в угоді, відповідає фактичним обставинам правопорушення, не суперечать інтересам суспільства і не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб, відповідає встановленим національними та міжнародними законодавчими актами вимогам і підлягає затвердженню з призначенням узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати покласти на обвинувачену.

Питання речових доказів у справі вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Підсумовуючи вищенаведене, керуючись на підставі викладеного, ст.ст. 100, 314, 368, 370, 373, 374, 468-476, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Угоду про визнання винуватості від 13 травня 2025 року, укладену між прокурором Коломийської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 , - затвердити.

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити їй покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю один рік.

Відповідно до вимог ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою формування життєвих навичок.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави 10 346 (десять тисяч триста сорок шість) гривень 70 (сімдесят) копійок витрат за проведення експертиз.

Речові докази:

- автомобіль марки «TOYOTA HIGHLANDER» реєстраційний номер НОМЕР_2 із свідоцтвом про його реєстрацію НОМЕР_3 - повернути власнику ОСОБА_8 ;

- велосипед вітчизняного виробництва, рама якого пофарбована у світлий колір із написом «Mustang» - повернути потерпілому.

Арешт майна, накладений згідно ухвали слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської, по справі 346/79/25 - скасувати.

Копію вироку прокурору та обвинуваченому вручити негайно після його проголошення.

На вирок може бути подано апеляцію до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом тридцяти діб з дня його проголошення. У випадку неподання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після закінчення встановлених строків апеляційного оскарження.

Суддя: ОСОБА_1