Провадження №: 1-в/336/2/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника органу пробації ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 (через підсистему ВКЗ)

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області (стара назва Шевченківський районний сектор Запорізького МРВ з питань пробації Південно-Східного Міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації) про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 20.07.2017 Вільнянським судом Запорізької області за ч.ч. 2, 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до трьох років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на два роки, -

ВСТАНОВИВ:

21.06.2018 начальник Шевченківського районного сектору Запорізького МРВ з питань пробації Південно-Східного Міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації ОСОБА_6 звернулась з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання у відношенні ОСОБА_5 , засудженого вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 20.07.2017 за ч.ч. 2, 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до трьох років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на два роки.

Подання обґрунтовано тим, що 11.09.2017 засуджений був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання та здійснення нагляду, з обов`язками покладеними на нього судом, з правовими наслідками звільнення від відбування покарання з випробуванням, попереджений про недопустимість скоєння адміністративних та кримінальних правопорушень., ознайомлений з обов`язками, передбаченими ч.3 ст.164,166 КВК України. За результатами проведеної бесіди засуджений власноручно заповнив підписку, про свідчить його особистий підпис в зазначеному документі.

Під час перебування на обліку ОСОБА_5 , скоїв повторно злочин, 23.01.2018 відносно нього СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області відкрито кримінальне провадження №0000244, відомості про яке внесені в ЄРДР за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.

24.05.2018, 04.06.2018 засуджений не з`явився на реєстрацію до уповноваженого органу пробації. Документально підтверджених об`єктивних обставин, що фактично позбавляли його можливості з`явитись на реєстрацію та повідомити уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не встановлено, у зв`язку з чим, за неявку на реєстрацію без поважних причин до засудженого, згідно ч.4 ст.166 КВК України, двічі застосовано письмове попередження про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання.

В цілому, під час іспитового строку ОСОБА_5 зарекомендував себе з негативного боку, ухилявся від виконання обов`язку, покладеного па нього вироком суду, що проявилось в неодноразовій неявці до уповноваженого органу пробації на реєстрацію без документально підтверджених поважних причин, вчинення нового злочину в період відбування покарання з іспитовим строком.

На підставі Протоколів автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.06.2018, вище вказане подання передано на розгляд судді ОСОБА_7 .

На підставі Розпорядження керівника апарату суду від 07.10.2024 за №409, у зв`язку із звільненням ОСОБА_7 з посади судді у відставку відповідно до рішення Вищої ради правосуддя «Про звільнення ОСОБА_7 з посади судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя у зв`язку із поданням заяви про відставку» від 26 вересня 2024 року №2851/15-24,вище вказане кримінальне провадження, на підставі п. 2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний авторозподіл справи.

На виконання вищевказаного Розпорядження, на підставі Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.10.2024, вище вказане кримінальне провадження передано на розгляд судді ОСОБА_1 .

Ухвалою від 07.10.2024 подання прийнято до провадження та призначено до судового розгляду та призначено до судового розгляду.

Представник Шевченківського РВ ФДУ «Центр пробації» в судовому засіданні підтримала подання та просила його задовольнити, долучити до матеріалів справи вироки судів на підтвердження вчинення засудженим ОСОБА_5 кримінальних правопорушень.

Прокурор підтримав подання та просив його задовольнити, скасувавши звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення ОСОБА_5 для відбування призначеного судом покарання.

Засуджений ОСОБА_8 заперечував проти задоволення клопотання.

Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали особової справи №105/2017 дослідивши подання, суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів особової справи вбачається, що засуджений ОСОБА_5 , будучи обізнаним про вимоги вироку суду, в період іспитового строку порушив обов`язки, покладені на нього судом відповідно до ст.76 КК України, які проявлялися в неявках на реєстрацію до органу пробації без поважних причин, постійне уникнення від покладених на нього вироком суду обов`язків, що свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Положеннями ст.166 КВК України регламентується відповідальність осіб, звільнених від відбуття покарання з випробуванням, зокрема у частині другій вказаної статті передбачено, що якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбуття призначеного покарання.

При цьому, як зазначено у частині третій ст.166 КВК України, невиконання обов`язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом.

Частиною 2 статті 78 КК України регламентовано, що якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання. Аналогічні положення містяться і у ч. 2 ст. 166 КВК України.

При цьому, ч. 3 ст. 166 КВК України імперативно визначає, що невиконанням обов`язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом.

Відповідно до ч. 4 ст. 166 КВК України, систематичним вчиненням правопорушень вважається вчинення засудженим трьох і більше правопорушень, за які його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Однак, таких обставин у судовому засіданні встановлено не було, оскільки неявка засудженого на реєстрацію не свідчить про те, що вона сталася з причин, які не є поважними.

Крім того, суд не бере до уваги посилання представника пробації про вчинення засудженим ОСОБА_5 нового злочину в період іспитового строку, а саме про те, що 23.01.2018 відносно нього СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області відкрито кримінальне провадження №0000244, відомості про яке внесені в ЄРДР за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.09.2021 року за вказаним епізодом, вчиненим 23.01.2018 ОСОБА_5 виправдано, вирок набрав законної сили.

В подальшому ОСОБА_5 було засуджено вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06.11.2020 за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України (епізоди вчинені 10.07.2020) та призначено покарання з застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України у виді одного року двох місяців позбавлення волі.

Вироком Личаківського районного суду м. Львова від 15.05.2024, ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 360 КК України до 100 годин громадських робіт. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України йому призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці (вчинено 19.07.2023).

Вироком Залізничного районного суду м. Львова від 18.06.2024, ОСОБА_5 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до п`яти років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України йому призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці (вчинено 04.08.2023).

При цьому, суд звертає увагу на те, що іспитовий строк, призначений вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 20.07.2017, сплив 20.07.2019.

Тобто, суд приходить до обґрунтованого висновку, що засуджений ОСОБА_5 не вчинив нового злочину в період іспитового строку, призначеного вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 20.07.2017.

Пунктом 9 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку.

Відповідно до статті 165 КВК України, іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку. Після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації, звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Здійснювати подальший нагляд за поведінкою звільненого від відбування покарання не виявляється можливим, оскільки здійснювати свої повноваження щодо засудженої особи уповноважений орган з питань пробації мав законні підстави до 20.07.2019, тобто до моменту спливу іспитового строку.

За таких обставин, суд вважає що матеріали справи містять сумнівні відомості, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, (ч. 2 ст.8, ч. 5 ст.9 КПК України).

На підставі викладеного та керуючись ст. 76, 78 КК України,ст. 394, 395, 537-540 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області (стара назва Шевченківський районний сектор Запорізького МРВ з питань пробації Південно-Східного Міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації) про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання у відношенні ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1