Справа № 564/3534/21 Провадження №11-кп/802/251/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурорів - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілого - ОСОБА_8 ,

захисника - ОСОБА_9 ,

обвинуваченого - ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0000296 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 11 грудня 2024 року щодо ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаним вироком суду ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Постійне Рівненського (колишнього Костопільського) району Рівненської області, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, з професійно-технічною освітою, не працюючий, раніше не судимий,

визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та виправданий у зв`язку з недоведеністю того, що дане кримінальне правопорушення вчинене ним.

Вироком вирішено питання речових доказів, судових витрат та цивільний позов.

Органом досудового розслідування ОСОБА_10 обвинувачувався в тому, що він, 26 вересня 2021 року, приблизно о 21 годині 30 хвилин, перебуваючи на вулиці Незалежності в с.Постійне Рівненського району Рівненської області, поблизу воріт Постійненського ліцею Деражненської сільської ради Рівненського району Рівненської області, діючи умисно, з мотивів особистих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, завдав один удар правою ногою в ділянку голови справа ОСОБА_8 , який знаходився в положенні лежачи на бруківці, внаслідок чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми у вигляді перелому правої скроневої кістки з переходом лінії перелому на основу черепа, забою головного мозку важкого ступеня з контузійно-паренхіматозними крововиливами лівої гемісфери головного мозку, оболонкові нашарування в лівій середній черепній ямці, синців повік правого ока, правої вушної раковини, які в своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що є небезпечними для життя та здоров`я потерпілого в момент їх заподіяння, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, а саме, в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння.

В поданій апеляційній скарзі прокурор вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим у зв`язку із неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Посилається на те, що місцевий суд безпідставно докази сторони обвинувачення у вигляді показань свідків визнав неправдивими, висновку експерта надав невірну оцінку, а протокол за результатами проведення НСРД взагалі не взято до уваги та не надано жодної правової оцінки. Вказує на те, що судом першої інстанції не дав належної оцінки показанням свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які були безпосередніми очевидцями нанесення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 .. Просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років.

В запереченні на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_9 вважає апеляційну скаргу прокурора безпідставною та необґрунтованою. Вказує на те, що оскаржуваний вирок ухвалений на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, які досліджені та оцінені відповідно до положень ст.94 КПК України. Просить вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Заслухавши доповідача, який виклав суть обвинувачення, доводи апеляційної скарги, прокурорів та потерпілого, які подану апеляційну скаргу підтримували та просили скасувати вирок суду і ухвалити новий, обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника, які апеляційну скаргу заперечували і просили судове рішення залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто в тому числі ухвалене з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 цього Кодексу, з наведенням належних та достатніх мотивів і підстав його ухвалення.

Законним є судове рішення, постановлене за умови правильного застосування кримінального закону і дотримання при проваджені у справі кримінально-процесуального закону.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог кримінально-процесуального закону.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави для його ухвалення.

Обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, покладений на слідчого та прокурора, які зобов`язані зібрати, перевірити та оцінити докази з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Положеннями ст.94 КПК України регламентовано, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно приписів ч.1 ст.410 КПК України, неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого рішення.

Нормами п.4 ч.1 ст.411 КПК України передбачено, що судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.

Пунктом 1 частини 3 статті 374 КПК України регламентовано, що мотивувальна частина виправдувального вироку має містити підстави для виправдання обвинуваченого та мотиви, виходячи з яких, суд відкидає докази обвинувачення.

Проте, оскаржуваний вирок суду щодо ОСОБА_10 вказаним вище вимогам кримінального процесуального закону не відповідає.

Виправдовуючи ОСОБА_10 , місцевий суд в оскаржуваному вироку виклав, в тому числі показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , дослідив протокол проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_12 , протокол проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_13 , висновок судово-медичної експертизи №201 від 19.10.2021.

Разом з тим, місцевий суд виклавши показання вказаних свідків, а також дослідивши протоколи слідчих експериментів за їх участю, не надав жодної оцінки цим доказам.

При цьому суд у своєму вироку зазначив, що свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 перебувають у неприязних відносинах із обвинуваченим, і вони обоє належать до компанії хлопців, яка протистояла компанії обвинуваченого, а тому місцевий суд прийшов до висновку, що саме неприязні відносини, які склалися між зазначеними свідками та обвинуваченим, можуть слугувати причиною оговорення обвинуваченого, тобто надання неправдивих показань проти обвинуваченого.

Проте такі висновки місцевого суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, є суперечливими та зробленими без урахування всіх обставин даного кримінального провадження. При ухваленні оскаржуваного вироку судом було допущено невідповідність висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Як вбачається із звукозапису судового засідання та оскаржуваного вироку, суд першої інстанції, дослідивши всі матеріали кримінального провадження, в тому числі докази, які викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, не проаналізував їх та не дав їм оцінку з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності для вирішення питань, зазначених у ст.368 КПК України.

Так, допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, тобто у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння не визнав.

В судовому засіданні обвинувачений категорично заперечив нанесення ОСОБА_8 удару в голову, а отже, і причинно-наслідковий зв`язок між завданим ударом і отриманими потерпілим внаслідок удару тяжкими тілесними ушкодженнями. Пояснив, що з потерпілим ОСОБА_8 не перебуває в неприязних відносинах, оскільки до події знайомий не був, ніколи не зустрічався і стосунків ніяких не мав, а відтак не міг діяти умисно з мотивів особистих неприязних відносин.

Разом з тим обвинувачений не заперечував що приймав участь у бійці яка мала місце 26 вересня 2021 року на АДРЕСА_2 , в якій приймав участь і потерпілий ОСОБА_8 ..

Допитаний місцевим судом потерпілий ОСОБА_8 суду показав, що тяжкі тілесні ушкодження він отримав в результаті бійки. Також вказував, що нічого не пам`ятає, хто йому наносив тілесні ушкодження та яких ударів завдавав, а також хто спричинив удар по голові, який і привів до тяжких наслідків, він сказати не може. Разом з тим зазначив, по розповідям знає, що була бійка і там його вдарили по голові. Зі слів хлопців йому стало відомо, що травму він отримав від удару ногою по голові. Про те, що його вдарили ногою в голову саме обвинувачений ОСОБА_10 йому повідомив ОСОБА_12 .. Також зі слів ОСОБА_12 він знає, що удари йому ще наносив ОСОБА_14 , прізвища якого він не пам`ятає. Після події до нього додому приїжджали обвинувачений і його батько. При цьому була його мати і сусіди. Запропонували йому 20 тис. грн. за те, щоб він забрав заяву. Потерпілий відмовився, тоді батько обвинуваченого сказав, що "якщо не хоче, то він заплатить тисячу доларів адвокату". Крім того, батько обвинуваченого телефонував до сестри потерпілого і просив забрати заяву. Чи наносив йому тілесні ушкодження обвинувачений він не пам`ятає. Також вказав, що конкретно звинувачувати ОСОБА_10 не може, однак вважає винним саме його.

Допитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_13 суду показав, показав, що з обвинуваченим знайомий з дитинства, перебуває в нейтральних відносинах, з потерпілим теж знайомий, разом працює на роботі. Святкували день народження. На день народженні були присутні ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , потерпілий ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , та ще один ОСОБА_20 . Були в лісі спочатку, потім пішли в центр села Постійне. На день народженні вживали горілку та пиво. В стані алкогольного сп`яніння свідок не перебував. Прийши в центр села до зупинки і пили пиво. Зі сторони бару підійшли ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 і ще якісь хлопці. До хлопців, які були на мотоциклах, а саме до ОСОБА_24 та ще одного ОСОБА_25 , підійшли ОСОБА_22 , та ОСОБА_21 , почали бійку. ОСОБА_18 лежав на асфальті, голова знаходилась на бруківці до нього підійшов ОСОБА_21 і наніс один удар ногою в голову, якою саме ногою, він не пам`ятає. Потерпілий після удару лежав, йому дівчата приносили воду. Після події ОСОБА_26 подзвонив до ОСОБА_27 щоб завезти потерпілого в лікарню. По дорозі в лікарню їдучи в автомобілі, повідомив ОСОБА_12 , що бачив як ОСОБА_21 наніс удар ОСОБА_18 . Щоб хтось інший, крім ОСОБА_21 , наносив удари потерпілому він не бачив. Через тиждень, чи більше, після події, точного часу свідок не пам`ятає до його матері зверталися щоб він поміняв свідчення. З обвинуваченим ОСОБА_21 після події спілкувався. Останній приїхав на автомобілі до нього, та попросив його щоб він поміняв свідчення. Після цього вони на автомобілі обвинуваченого поїхали у Костопіль до адвоката, де свідок під диктовку останнього написав власноручно заяву, в якій зазначив, що він відмовляється від даних свідчень проти ОСОБА_21 , і що він бачив як ОСОБА_21 наносив тілесні ушкодження потерпілому. Після цього вони поїхали на «Нову пошту» і направили цю заяву в поліцію (вказані обставини також підтверджуються дослідженою в ході судового розгляду заявою ОСОБА_13 від 15.11.2021 написаною власноручно на адресу прокурора та слідчого, про те, що він відмовляється від показів наданих під час досудового розслідування). Крім того, під час досудового розслідування за участю свідка на місці події проводився слідчий експеримент, в ході якого останній розповів та показав на місці як ОСОБА_10 заподіяв тілесні ушкодження потерпілому. Зазначив, що при проведенні будь-якого тиску зі сторони поліції, та інших осіб на нього не чинилося, та він проведений добровільно.

Крім того, згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 07 жовтня 2021 року, який проведено за участі свідка ОСОБА_13 , останній показав механізм нанесення обвинуваченим потерпілому тілесних ушкоджень, зокрема як ОСОБА_10 ногою зверху вниз наніс удар по голові ОСОБА_8 , який лежав на бруківці, при цьому вказав, що на вулиці працював ліхтар, територія освітлювалась (т.1 а.к.п.77-85 з фототаблицями).

Отже свідок ОСОБА_13 , який був очевидцем подій, під час досудового розслідування та судового розгляду вказував, що саме обвинувачений ОСОБА_10 наніс потерпілому ОСОБА_8 удар ногою в голову, коли потерпілий лежав на бруківці.

Допитаний місцевим судом свідок ОСОБА_12 суду показав, що в день події, в після обідню пору доби, він перебував на святкуванні дня народження ОСОБА_29 з іншими хлопцями. Святкування проходило в лісі поблизу села Постійне. Під час святкування до них приїхав потерпілий. Через деякий час всі разом вирушили в центр села Постійного. ОСОБА_17 та ОСОБА_30 перебуваючи на дорозі почали "дрифтувати" на мотоциклах. Потерпілий в цей час перебував біля свідка, який знімав це на телефон. В цей час до ОСОБА_31 та ОСОБА_32 підійшли обвинувачений ОСОБА_33 та ОСОБА_34 і розпочали бійку. ОСОБА_35 розбили брову, якого свідок в подальшому забрав та відтягнув до стовпа. В цей час, до ОСОБА_21 підійшла його дівчина, почала його відтягувати та казати йому, щоб ішли додому. Однак, ОСОБА_33 вирвався та наніс один удар ногою потерпілому, який лежав на спині, ноги перебували на асфальті, голова на бордюрі повернута на лівий бік. Удар був сильний та нанесений ногою по голові зверху вниз. Після цього потерпілий весь час лежав. Свідок та ще деякі хлопці підняли потерпілого та посадили на сходи поблизу магазину. Потім свідок зателефонував до свого начальника ОСОБА_27 , який приїхав на автомобілі. Тоді хлопці підняли потерпілого ОСОБА_36 та понесли його до автомобіля ОСОБА_37 біля вуха потерпілого кров, та на місці, де лежав потерпілий після удару, також була кров. Під час проведення розслідування свідок на відеозапис показав, як обвинувачений наніс удар потерпілому, який відповідає події. Крім того, як наносив удар ОСОБА_10 також бачив ОСОБА_38 . Місце пoдії покинув разом з потерпілим ОСОБА_8 поїхавши з ним до лікарні, оскільки той перебував без свідомості.

Під час слідчого експерименту від 07 жовтня 2021 року, який проведено за його участі, свідок ОСОБА_12 показав механізм нанесення обвинуваченим потерпілому тілесних ушкоджень, зокрема як ОСОБА_10 наніс один удар ногою потерпілому, який лежав на спині, ноги перебували на асфальті, голова на бордюрі повернута на лівий бік, удар був сильний та нанесений ногою по голові зверху вниз. Після цього потерпілий весь час лежав (т.1 а.к.п.65-72 з фототаблицями).

Таким чином і свідок ОСОБА_12 , який був також очевидцем подій, під час досудового розслідування та судового розгляду вказував, що саме обвинувачений ОСОБА_10 наніс потерпілому ОСОБА_8 удар ногою в голову, коли потерпілий лежав на бруківці, при цьому удар був сильний.

Місцевий суд, оцінюючи показання вказаних свідків та протоколів слідчих експериментів за їх участі, прийшов до передчасного висновку, що неприязні відносини, які склалися між зазначеними свідками та обвинуваченим, можуть слугувати причиною оговорення обвинуваченого, тобто надання неправдивих показань проти обвинуваченого.

Крім того, допитаний місцевим судом свідок ОСОБА_39 суду показав, що він зафіксував на телефон початок бійки. Розпочав бійку ОСОБА_10 та його друзі. В ході бійки він і сам постраждав - йому розбили око і поламали ребра. ОСОБА_40 і ОСОБА_41 йому теж наносили удари. Знає зі слів ОСОБА_32 , що ОСОБА_10 вдарив і його. Хто наносив удари свідок безпосередньо не бачив, однак, коли після події їхали в лікарню, ОСОБА_19 повідомив, що бачив як ОСОБА_10 наносив удар потерпілому ногою, якою саме не пам`ятає, коли той лежав, і дівчина ОСОБА_10 забирала останнього від потерпілого. Також про те, що обвинувачений наносив удари потерпілому повідомляв йому і ОСОБА_38 .

Крім того, згідно дослідженої місцевим судом судово-медичної експертизи №201 від 19.10.2021, що описана в медичних документах ОСОБА_8 травма голови за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення за ступенем тяжкості може бути віднесена до тяжких тілесних ушкоджень. Розташування синців на голові, зокрема в ділянці правої вушної раковини та в ділянці правої вушної раковини та в ділянці повік правого ока, не притаманні для таких, що утворюються при одномоментному падінні на площині (т.1 а.к.п.132-135).

При цьому, в оскаржуваному вироку судом першої інстанції взагалі не надано оцінки вищезазначеному висновку судово-медичної експертизи.

Отже, дослідивши вищевказані докази в судовому засіданні, суд першої інстанції не надав їм оцінки у вироку, що є недопустимим. Адже у виправдувальному вироку не повинен залишитися недослідженим жоден доказ, на якому ґрунтувалося обвинувачення і всім доказам обвинувачення в тому числі і письмовим, суд повинен був дати оцінку та навести переконливі мотиви, чому не прийняв їх до уваги.

Як вбачається із звукозапису судового засідання, місцевий суд дослідив протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з транспортних комунікаційних мереж та додатку до протоколу - оптичного диску, на яких зафіксовані розмови ОСОБА_10 зі свідками, які в сукупності з іншими доказами в даному провадженні можуть свідчить про причетність обвинуваченого ОСОБА_10 до вчинення інкримінованого йому злочину.

Проте, суд не навів їх у вироку, мотивів неврахування не зазначив, чим в черговий раз порушив вимоги ч.3 ст.374 КПК України.

Апеляційний суд погоджується з доводами прокурора про порушення місцевим судом вимог ст.94 КПК України, оскільки судом першої інстанції не надано оцінку доказам в їх сукупності - з точки зору їх достатності та взаємозв`язку.

Навівши викладені докази, місцевий суд не надав їм належної оцінки, не проаналізував їх в сукупності з отриманими показаннями свідків, і як наслідок не зазначив чи підтверджують вказані докази показання обвинуваченого щодо непричетності до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Поверхневе дослідження доказів в даному кримінальному провадженні позбавило суд першої інстанції ухвалити вмотивоване рішення.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що така вибірковість перевірки доказів під час судового засідання в місцевому суді попри аналіз у вироку низки інших доказів у кримінальному провадженні перешкодила суду ухвалити законний, обґрунтований та вмотивований вирок.

Таким чином, з урахуванням наведених вище обставин та виявлених істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, апеляційний суд вважає, що при ухваленні виправдувального вироку, суд першої інстанції дійшов передчасних висновків, які не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, не дав повної та об`єктивної оцінки зібраним в справі усім доказам, в їх сукупності та взаємозв`язку, з усієї доказової бази, що призвело до передчасного висновку про виправдування ОСОБА_10 у зв`язку з недоведеністю того, що дане кримінальне правопорушення вчинене ним.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України істотним порушення вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Встановлена апеляційним судом неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотні порушення кримінального процесуального закону, свідчать, що подальшу оцінку доказів з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, не можливо усунути під час апеляційного перегляду даного кримінального провадження, навіть шляхом проведення повного дослідження всіх доказів по справі, оскільки у такому разі буде порушено принцип інстанційності судової системи та право учасників кримінального провадження на оскарження процесуальних рішень (ст.24 КПК України).

Таким чином, виходячи із передбачених ст.ст.7, 9 КПК України загальних засад кримінального провадження, положень ст.ст.409, 411, 412, 415 КПК України, з метою забезпечення права сторін провадження на справедливий судовий розгляд та на оскарження процесуальних рішень, дотримання принципу змагальності сторін та свободи подання ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, апеляційний суд дійшов висновку про те, що оскаржуваний вирок щодо ОСОБА_10 підлягає скасуванню, у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального законодавства та неповнотою судового розгляду з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ч.2 ст.415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, правильності кваліфікації дій обвинуваченого, застосування судом того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Під час нового розгляду кримінального провадження необхідно усунути виявлені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, ретельно перевірити доводи апеляційної скарги прокурора, повно й всебічно, з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону проаналізувати докази, надані сторонами, дати їм належну юридичну оцінку з огляду на їх допустимість та достатність, та відповідно до вимог ст.370 КПК України ухвалити законне, обґрунтоване й вмотивоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 412, 415 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 11 грудня 2024 року щодо ОСОБА_10 - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: