УХВАЛА

08.05.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі заяву захисника ОСОБА_5 про відвід прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001842 від 14.06.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України,

в с т а н о в и в:

У провадженні Богунського районного суду міста Житомира знаходиться вказане кримінальне провадження, у якому триває судове слідство.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 подав заяву про відвід прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 у зв`язку із неправомірною зміною групи прокурорів.

Обвинувачений підтримав заяву захисника.

Прокурор заперечила проти заявленого відводу та долучила копію доручення Офісу генерального прокурора, на виконання якого було винесено постанову про зміну групи прокурорів.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, доходить висновку, що заява захисника обвинуваченого про відвід прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 77 КПК України передбачені вичерпні підстави для відводу прокурора.

Так, згідно зі ст. 77 КПК України прокурор, слідчий не має права брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, перекладач; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Згідно з ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Заява про відвід прокурора має бути обґрунтованою та підтверджуватися певними доказами, представленими в судовому засіданні, або матеріалами кримінального провадження. Проте вказаних доказів здобуто не було.

При вирішення питання повноважності видачі доручення Генеральним прокурором та постанови керівника обласної прокуратури про призначення групи прокурорів у конкретному кримінальному провадженні суд виходить із наступних положень законодавства.

Статтею 131-1 Конституції України закріплено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює:

1) підтримання публічного обвинувачення в суді;

2) організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку.

Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.

Систему прокуратури України, відповідно до статті 7 Закону України «Про прокуратуру» становлять:

1) Офіс Генерального прокурора;

2) обласні прокуратури та окружні прокуратури;

Обласну прокуратуру очолює керівник обласної прокуратури.

У разі потреби рішенням Генерального прокурора можуть утворюватися спеціалізовані прокуратури на правах структурного підрозділу Офісу Генерального прокурора, на правах обласних прокуратур, на правах підрозділу обласної прокуратури, на правах окружних прокуратур, на правах підрозділу окружної прокуратури.

Офіс Генерального прокурора є органом прокуратури вищого рівня щодо обласних та окружних прокуратур, обласна прокуратура є органом прокуратури вищого рівня щодо окружних прокуратур, розташованих у межах адміністративно-територіальної одиниці, що підпадає під територіальну юрисдикцію відповідної обласної прокуратури

Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про прокуратуру», передбачено, що Офіс Генерального прокурора організовує та координує діяльність усіх органів прокуратури.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про прокуратуру» (далі - Закон) Генеральний прокурор організовує діяльність органів прокуратури України, у тому числі визначає межі повноважень Офісу Генерального прокурора, обласних та окружних прокуратур у частині виконання конституційних функцій.

До повноважень керівника обласної прокуратури, згідно з ст. 11 Закону України «Про прокуратуру», зокрема, належить затвердження актів з питань, що стосуються організації діяльності обласної прокуратури та виконання інших повноважень, передбачених цим та іншими законами України (п.4, 10).

Згідно з пунктом 4 наказу Генерального прокурора від 07.08.2020 року № 365 «Про загальні засади організації роботи в органах прокуратури України» розмежування повноважень між органами прокуратури щодо виконання конституційних функцій визначається відповідними наказами Генерального прокурора.

Пунктом 8 наказу Генерального прокурора від 30.09.2021 року № 309 «Про організацію діяльності прокурорів у кримінальному провадженні» (далі - наказ № 309) передбачено, що нагляд за додержанням законів у конкретному кримінальному провадженні за дорученням Генерального прокурора або виконувача його обов`язків може здійснюватися без урахування визначеної спеціалізації в органах прокуратури.

Також відповідно до пункту 9 та 9.5. Наказу №309 Керівникам прокуратур усіх рівнів, їх першим заступникам і заступникам відповідно до розподілу обов`язків та у межах повноважень, передбачених КПК України дозволено у кримінальному провадженні визначати групу прокурорів, зокрема із числа прокурорів прокуратур різних рівнів, а також прокурора для керівництва такою групою (старшого групи прокурорів).

Крім цього порядок, підстави призначення та заміни прокурора у конкретному кримінальному провадженні регулюються положеннями ст. 37 КПК.

Відповідно до частин 1, 3 цієї статті прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів. Якщо прокурор, який у відповідному кримінальному провадженні здійснює повноваження прокурора, не може їх здійснювати через задоволення заяви про його відвід, тяжку хворобу, звільнення з органу прокуратури або з іншої поважної причини, що унеможливлює його участь у кримінальному провадженні, повноваження прокурора покладаються на іншого прокурора керівником відповідного органу прокуратури.

Частиною 3 ст. 110 КПК України передбачено, що рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

Як вбачається з матеріалів справи, обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні був направлений до суду прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону.

В подальшому, відповідно до доручення в.о. Генерального прокурора, спрямованого до Житомирської обласної прокуратури 11.11.2024р., у зв`язку із надмірним навантаженням та рівномірним розподілом справ між спеціалізованими прокуратурами (на правах обласних) та обласними прокуратурами, останнім було доручено створити групи із числа прокурорів обласних та/або окружних прокуратур. Також керівникам обласних прокуратур було доручено приймати рішення про зміну групи прокурорів у конкретних кримінальних провадженнях.

На виконання доручення Офісу генерального прокурора, з метою ефективного підтримання публічного обвинувачення, додержання розумних строків та рівномірного розподілу навантаження, керівником обласної прокуратури 30.12.2024р була прийнята відповідна постанова про зміну групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0001842 та визначено прокурорів Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . Старшим групи прокурорів є ОСОБА_3 .

За своїм змістом вказане доручення в.о. Генерального прокурора є прямою вказівкою підлеглим прокурорам обласної прокуратури на зміну групи прокурорів в конкретних кримінальних провадженнях та прийняття для цього відповідної постанови із визначенням прокурорів як обласної, так і окружної прокуратури для здійснення представництва в суді.

Крім цього із системного аналізу вказаної нормативної бази слідує, що Офіс Генерального прокурора та Генеральний прокурор (виконуючий обов`язки) є органом прокуратури найвищого рівня та має право розмежовувати повноваження між різними органами прокуратури щодо представництва інтересів в суді та виносити накази і надавати доручення по конкретним кримінальним провадженням чи їх певному виду, в тому числі надавити письмові доручення прокуратурам нижчого рівня щодо їх компетенції та необхідності прийняття постанови про зміну групи прокурорів з різних рівнів та спеціалізацій. Тому винесення в подальшому постанови керівника обласної прокуратури про зміну групи прокурорів відповідає його повноваженням, є обгрунтованим та узгоджується із отриманим дорученням від вищої ланки прокуратури.

Стосовно обмежень, передбачених статтею 37 КПК України при зміні прокурора, на які посилається захисник, то із зазначеної правової норми вбачається, що частина 1 статті 37 КПК України дозволяє керівнику відповідного органу прокуратури визначити прокурора чи групу прокурорів, які будуть здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні. При цьому жодних обмежень щодо можливості зміни групи прокурорів в ході судового розгляду діючим кримінальним процесуальним законодавством не встановлено.

Більше того частина 3 статті 37 КПК України надає можливість керівнику органу прокуратури передати повноваження іншому прокурору за наявності інших поважних причин, що унеможливлюють участь попереднього прокурора. При цьому КПК не містить переліку таких поважних причин. А тому до їх числа слід віднести обставини, вказані у доручені в.о.Генерального прокурора щодо розумного розподілу утвореного навантаження між різними видами прокуратур з метою ефективного виконання конституційних функцій прокуратури.

Чинне кримінальне процесуальне законодавство України не наділяє суд повноваженнями щодо надання вказівок керівнику прокуратури, його першому заступнику і заступникам, які діють у межах своїх повноважень, на вчинення процесуальних дій щодо участі того чи іншого прокурора у конкретному кримінальному провадженні.

Таким чином, керівник Житомирської обласної прокуратури може виносити постанови не тільки у випадках, які прямо передбачені КПК України, але і в інших випадках, коли він визнає це за потрібне або на виконання письмового доручення Генерального прокурора.

Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що зміна групи прокурорів у вказаному кримінальному провадженні та визначення групи прокурорів Житомирської окружної прокуратури і прокурора ОСОБА_3 , здійснена з порушенням вимог закону.

Таким чином, суд вважає, що заявником не доведено обґрунтованості заявленого відводу.

Керуючись ст.80-81, 369-372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви захисника про відвід прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 , відмовити.

Ухвала оскарження не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1