ЄУН справи: 336/4033/25
Номер провадження: 1-кп/336/1166/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі сторін: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000282 від 22.02.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, українця, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, студента, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 301-1 КК України,

з угодою про визнання винуватості від 30 квітня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у невстановлений слідством період часу, перебуваючи за місцем свого фактичного мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на умисне зберігання дитячої порнографії без мети збуту, ігноруючи принципи моральності, духовного і культурного життя суспільства та принципи статевої моралі в суспільстві, всупереч ст. 1, 21 Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001,ст. ст. 1, 2, 6, 7 Закону України «Про захист суспільної моралі», ст. ст. 2, 7, 8, 23, 19, 34, 36, 40 Конвенції про права дитини, яка ухвалена Резолюцією Генеральної асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 і набула чинності 02.09.1990, ст. 9 Конвенції про кіберзлочинність від 07.09.2005, яка набула чинності 01.07.2006, ст. 20 Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства від 25.10.2007, яка набула чинності 01.12.2012, ст. ст. 1, 2, 3 Факультативного протоколу до Конвенції про права дитини щодо торгівлі дітьми, дитячої проституції і дитячої порнографії, який ратифікований 03.04.2003, реалізовуючи свої злочинні наміри, зберігав на персональному комп`ютері матеріали порнографічного характеру за участю неповнолітніх та малолітніх осіб.

Так, 14.04.2025 року під час проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , був вилучений системний блок в корпусі чорного кольору, який належить ОСОБА_4 , в якому виявлено відеофайл, а саме: «video_1@21-08-2023_22-17-18», на якому відповідно до висновку експерта № СЕ-19/104-25/15496-МЗ від 22.04.2025 наявна інформація, яка відноситься до дитячої порнографії, яку ОСОБА_4 умисно зберігав без мети збуту чи розповсюдження.

В матеріалах кримінального провадження міститься угода про визнання винуватості у кримінальному провадженні, відповідно до якої, 30 квітня 2025 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором Шевченківської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_6 , за участі адвоката ОСОБА_5 , була укладена угода про визнання винуватості та скріплена підписами сторін.

За умовами угоди сторони вважають за можливе при призначенні покарання обвинуваченому, за вчинений злочин, передбачений ч.1 ст. 301-1 КК України, погоджуються на призначення останньому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі та на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити від відбування покарання з випробувальним (іспитовим) строком, з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1, ст. 76 КК України, а саме: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні винуватим у скоєнні кримінального правопорушення визнав себе повністю, щиро розкаявся, пояснив обставини скоєного правопорушення, свої права, передбачені ст. 474 КПК України, розуміє.

Обвинувачений та прокурор в судовому засіданні заявили, що вони цілком розуміють наслідки угоди, укладення угоди є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж передбачені в угоді.

Суд переконався, що обвинувачений розуміє свої права, передбачені КПК України, зокрема ст. 474 КПК України, у добровільності укладання сторонами угоди і, що угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді. Узгоджені сторонами вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, разом з цим, судом з`ясовано, що він цілком розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, наслідки її невиконання, відповідно ст. 476 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Захисник у судовому засіданні вважає, що укладення угоди не суперечить інтересам підзахисного.

Суд встановив, що умови угоди, не суперечать вимогам КПК України, оскільки вона укладена у провадженні щодо тяжкого злочину за ч.1 ст. 301-1 КК України, відповідає вимогам ст. 472 КПК України, не суперечить вимогам КК України, оскільки обставини, викладені в ній відповідають матеріалам справи, дії обвинуваченого кваліфіковано вірно за ч.1 ст. 301-1 КК України, а саме умисне зберігання дитячої порнографії без мети збуту чи розповсюдження.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Згідно з частиною п`ятою статті 65 Кримінального кодексу України, у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 314, 368, 370, 473, 474, 475, 476 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Угоду про визнання винуватості від 30 квітня 2025 між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором Шевченківської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_6 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000282 від 22.02.2025 - затвердити.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 301-1 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави грошові кошти за проведення експертизи від 22.04.2025 за залучення експерта на загальну суму 3 565,60 грн.

Речові докази: мобільний телефон Xiaomi Redmi note 12 чорного кольору, imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , з сім-картами операторів мобільного зв`язку з номерами: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , мобільний телефон Xiaomi Redmі note 8 чорного кольору, imeil : НОМЕР_5 , imei2: НОМЕР_6 , без сім-карти, карта пам`яті Kingston Micro SD 16 Gb - залишити власнику ОСОБА_4 ; системний блок НР серійний номер CZC3300X22 - опломбовано пломбами НПУ - повернути ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно із ч. 4 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити учасникам кримінального провадження: прокурору, обвинуваченому та захиснику.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1