печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши судове провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_5 від 21.01.2025 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000375 від 21.01.2025 та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

18.03.2025 у провадження Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , яку 26.03.2025 отримано слідчим суддею ОСОБА_1 , на постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_5 від 21.01.2025 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000375 від 21.01.2025 та зобов`язання вчинити дії.

Вказану постанову заявник вважає постановленою безпідставно, без належної перевірки доводів, необґрунтованою, а тому просить скасувати постанову про відмову у задоволенні клопотання.

Особа, що подала скаргу, в судове засідання не з`явилась, про місце і час розгляду скарги повідомлений належним чином. Адвокат ОСОБА_3 подала до суду заяву про розгляд скарги у її відсутність, вимоги скарги підтримує та просить задовольнити

Слідчий, рішення якого є предметом оскарження, в судове засідання не з`явився, про час розгляду скарги повідомлявся належним чином, заяви чи клопотання на адресу суду не надходили.

За правилами ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 3 статті 306 КПК України передбачено, що відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення в межах заявлених вимог, приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що Третім слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000375 від 21.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України.

Досудове розслідування кримінального провадження розпочато на підставі заяви адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення від 21.10.2024. Так, у вказаній заяві адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , серед іншого, просить визнати ОСОБА_4 потерпілим.

Постановою старшого слідчого Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_5 від 21.01.2025 у задоволенні заяви адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , в частині визнання ОСОБА_4 потерпілим, відмовлено.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Дану скаргу подано належною особою та у строки, передбачені КПК України.

Аргументуючи рішення слідчий вказав, що досудовим розслідуванням на даний час не отримано дані, які б свідчили про спричинення шкоди ОСОБА_4 , а відтак у органу досудового розслідування відсутні об`єктивні та достатні дані і правові підстави для визнання ОСОБА_4 потерпілим.

Проте, слідчий суддя з висновками слідчого у постанові від 21.01.2025 погодитися не може, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Згідно із ч.2 ст.55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч.5 ст.55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий, дізнавач або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Як зазначено у ч.2 ст.9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Вимогами ч. 5 ст. 110 КПК України, передбачено, що мотивувальна частина рішення слідчого, викладеного у формі постанови повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, однак слідчим при винесенні постанови вказані вимоги проігноровані.

За викладених обставин, в силу принципу змагальності сторін, стороною обвинувачення не надано належних та допустимих доказів, які б давали підстави слідчому судді дійти до висновку про законність та вмотивованість рішення слідчого, а відтак слідчий суддя приходить до висновку, що таких не має та як наслідок вважає за необхідне скасувати постанову від 21.01.2025, як таку, що є передчасною, та яка не відповідає вимогам ст. 55, 110 КПК України, оскільки оскаржувана постанова слідчого є недостатньо вмотивованою в частині завдання шкоди ОСОБА_4 або ж відсутності такої шкоди у кримінальному провадженні № 0000375 від 21.01.2025.

Разом з тим, слідчий суддя відмовляє у задоволенні вимог скарги у частині зобов`язання старшого слідчого Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_5 винести постанову про визнання ОСОБА_4 потерпілим, оскільки слідчий здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Керуючись ст. ст. 55, 303-304, 307, 309, КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_5 від 21.01.2025 про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000375 від 21.01.2025.

Зобов`язати старшого слідчого Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_5 або іншу уповноважену службову особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, в межах кримінального провадження № 0000375 від 21.01.2025, розглянути заяву адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 від 21.10.2024 відповідно до вимог ст. 55 КПК України.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1