Слобідський районний суд міста Харкова
Номер провадження 1-кп/641/662/2025 Справа № 641/3860/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 року м.Харків

Слобідський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження від 20.05.2025 № 0000611 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Харкова, неодруженого, з вищою освітою, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України,

установив:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

У громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при невстановлених обставинах, але не пізніше червня 2024 року, виник та сформувався стійкий злочинний намір, направлений на вчинення кримінально караних діянь, що полягають у виправдовуванні збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

01.07.2024 року о 16 год. 33 хв., з метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_4 , діючи умисно, перебуваючи у Слобідському районі м. Харкова, у точно невстановленому досудовим розслідуванням місці, використовуючи належний йому мобільний телефон з номером мобільного оператора ТОВ «лайфселл» НОМЕР_1 , в ході особистого спілкування зі своїм братом ОСОБА_6 , обговорював ракетний обстріл території України (м. Харкова), а саме влучання в термінал «Нової пошти», зазначивши: «…А вот там на «Новую пошту» попало…», «…Я ж говорю они уже доигрались…». Під час спілкування з братом ОСОБА_4 наводить аргументи, що акти збройної агресії мають своє логічне пояснення.

28.07.2024 року о 15 год. 49 хв., з метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_4 , діючи умисно, перебуваючи у Слобідському районі м. Харкова, у точно невстановленому досудовим розслідуванням місці, використовуючи належний йому мобільний телефон з номером мобільного оператора ТОВ «лайфселл» НОМЕР_1 , в ході особистого спілкування зі своїм братом ОСОБА_6 , обговорював ракетний обстріл території України (м. Харкова), а саме удар по «Міжнародному аеропорту Харків», зазначивши: «…Снесли на х*р шар этот с радара. Нет уже…», «…Та там три или четыре точки горело, блин. Такой дым шёл. Снесли, короче…», «…Нет, просто они ж, как данные могут передавать. Это же наземный радар, он же цели может обнаруживать…». Під час спілкування з братом ОСОБА_4 зазначає, що удар по радіолокаційній станції був нанесений тому, що станції можуть передавати дані літакам F-16 та виявляти цілі ураження. Такими своїми висловлюваннями ОСОБА_4 виправдовував акти збройної агресії Російської Федерації проти України.

Зміст та форма висловлювань ОСОБА_4 01.07.2024 та 28.07.2024 були доступні для сприйняття ОСОБА_6 і згідно з висновком судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи мовлення Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБ України № 4/1 від 09.01.2025 містять інформацію з ознаками виправдовування деяких актів збройної агресії Російської Федерації проти України.

Отже, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 436-2 КК України, тобто виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, вчинене повторно.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Допитаний у судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_4 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, розкаявся у скоєному, погодився із кваліфікацією органом досудового розслідування у вчиненому ним діянні, не оспорював встановлених в ході розслідування фактичних обставин справи на підставі яких йому пред`явлене обвинувачення. Пояснив, що дійсно обговорював по телефону новини з телеграм каналу щодо ударів по Харкову зі старшим братом, який на той час перебував в Києві, та висловлював своє відношення до тих подій, вважаючи збройну агресію російської федерації виправданою. Наданий час в цьому щиро розкаюється.

Прокурор та захисник не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

При цьому суд переконався у правильності розуміння ОСОБА_4 обвинувачення, у добровільності його позиції, а також з`ясував позиції інших учасників судового провадження і належно роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

У зв`язку з викладеним, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд бере до уваги і визнає обставиною, яка пом`якшує покарання - його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

Мотиви призначення покарання

Прокурор під час судових дебатів просив призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 3 ст. 436-2 КК України у виді п`яти років позбавлення волі, без конфіскації майна, застосувати положення ст.75 КК України, звільнивши від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Захисник просив врахувати, що обвинувачений вчинив ненасильницький злочин, під час вчинення правопорушення перебував під впливом старшого брата, надалі активно співпрацював зі слідством, призначити мінімальне покарання та застосувати положення ст.75 КК України, звільнивши від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Згідно з класифікацією кримінального правопорушення, передбаченої ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 436-2 КК України, відноситься до тяжкого злочину.

Дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягався, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, спостерігався у дитячого лікаря - психіатра, має зареєстроване місце проживання, неодружений. Крім того, батько обвинуваченого - ОСОБА_7 , 1949 р.н., відповідно до висновку лікарсько-консультаційної комісії за станом здоров`я потребує стороннього догляду і не спроможний до самообслуговування.

Відповідно до ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставину, що пом`якшує, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, негативне ставлення ОСОБА_4 до вчиненого, а також вимоги ст. 50 КК України, згідно з якою метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, думку прокурора, який вважав за доцільне призначення покарання у виді 5 років позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України, без конфіскації майна, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, він ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Водночас, враховуючи що обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні негативно оцінив власну протиправну поведінку, висловив щирий жаль з приводу вчиненого, розкаявся, а тому суд вважає за можливе звільнити від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням ряду обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На думку суду, призначене покарання відповідає характеру та ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також є достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

На період іспитового строку суд покладає на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, має бути справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попереджати вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідати його меті, гуманності, справедливості і не потягнути за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Вирішуючи питання щодо обрання міри запобіжного заходу ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, суд враховує те, що ОСОБА_4 засуджується до покарання з іспитовим строком, отже, суд не знаходить підстав для обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, у зв`язку з чим суд скасовує застосований до обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Суд встановив, що 18.01.2025 ОСОБА_4 затримано за підозрою у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України. 20.01.2025 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено заставу у розмірі 1500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 4 542 000 грн з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України. 13.03.2025 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою до 18.04.2025 та визначено заставу в розмірі 1400 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 4 239 200 грн, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України. 14.04.2025 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою до 12.06.2025 та визначено заставу в розмірі 1200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 3 633 600 грн, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України. 04.06.2025 ухвалою Слобідського районного суду міста Харкова продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 строк тримання під вартою до 02.08.2025 із застосуванням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 100 (сто) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 302800 грн з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Крім того, оскільки обвинувачений перебуває під вартою з 18.01.2025 і до теперішнього часу, слід зарахувати в якості відбутого покарання за цим вироком строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 починаючи з 18.01.2025 по 29.07.2025 включно виходячи з того, що відповідно до ст. 72 КК України одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі, а строк відбуття покарання обвинуваченому слід рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у кримінальному провадженні

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Долю речових доказів необхідно вирішити згідно з вимогами ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі, пов`язані з проведенням експертиз, згідно ч. 2 ст. 124 КПК України, слід покласти на обвинуваченого.

Згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 в період з 18.01.2025 по 29.07.2025 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою - скасувати.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 негайно з-під варти.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз:

-в сумі 13 132 (тринадцять тисяч сто тридцять дві) грн 35 коп. за проведення судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи мовлення від 09.01.2025 № 4/1, проведеної експертом Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБ України;

-в сумі 4 457 (чотири тисячі чотириста п`ятдесят сім) грн 00 коп. за проведення судової експертизи відео-, звукозапису від 23.04.2025 № 80/4, проведеної експертом Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБ України.

Арешт на майно, що належить ОСОБА_4 , а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 50,9 кв. м., що накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02.05.2025, скасувати.

На підставі ст. 96-1, ст. 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію щодо мобільного телефона марки «Xiaomi», model «M1804E4A», модель приладу «Мі Мах 3» ІМЕІ: НОМЕР_2 . НОМЕР_3 із сім-картою НОМЕР_1 , а також щодо жорсткого диску «Western Digital», 1 ТВ, s/n: WCC6YOPU0Y3L; жорсткого диску «Western Digital», 1 ТВ, s/n: WCC6YOPU004Р, жорсткого диску «Kingston» 480GB, s/n: SA400S37/480G та передати їх в дохід держави, частково скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 22.01.2025.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок суду у частині встановлення обставин справи, дослідження яких судом визнано недоцільним у порядку ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1