КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №11-кп/824/3655/2025 Головуючий суддя: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду матеріали судового провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києв від 11 лютого 2025 року у кримінальному провадженні №0000727, про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Києва, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця призваного по мобілізації, командира 3 відділення курсанту Київського Інституту Національної гвардії України, раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України,-

в с т а н о в и в :

У грудні 2024 року до Святошинського районного суду м. Києва надійшло клопотанням прокурора Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності підозрюваного ОСОБА_8 за ч.5 ст.407 КК України, на підставі ч.5 ст.401 КК України.

В обґрунтування свого клопотання прокурор зазначав, що 13.09.2024 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Так, курсант Київського Інституту Національної гвардії України молодший сержант ОСОБА_8 , у порушення вимог ст.ст.17, 65, 68 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, без поважних причин та без дозволу командування, в умовах воєнного стану, перебуваючи на військовій практиці 10.02.2024 близько 07 год. 50 хв. не прибув із звільнення до розташування Київського інституту Національної гвардії України, який розташований за адресою: м. Київ, вул. Оборони Києва, 7 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби.

18.11.2024 року молодший сержант ОСОБА_8 прибув до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, де заявив про себе.

Під час досудового розслідування підозрюваний ОСОБА_8 добровільно звернувся із клопотанням до прокурора про намір повернутися до військової частини для продовження проходження військової служби, а також отримано письмову згоду командира військової частини НОМЕР_1 на проходження підозрюваним військової служби.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_8 вперше вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України, під час дії воєнного стану.

З огляду на викладене, прокурор вважав можливим звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 407 КК України на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, а кримінальне провадження закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києв від 11 лютого 2025 року у задоволенні клопотання прокурора про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, в порядку, передбаченому ч.5 ст.401 КК України, для продовження проходження військової служби - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, яка надійшла разом з матеріалами кримінального провадження до апеляційного суду.

В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу та призначити новий розгляд в суді першої інстації.

Скаргу обгрунтовує тим, що ОСОБА_8 сумлінно виконує обов?язки підозрюваного. Зокрема, ОСОБА_8 був присутній у підготовчому засіданні 11.02.2025 року в Святошинському районному суді міста Києва.

Просить звернути увагу на те, що КПК України передбачає стадійність та послідовність рішень, кроків, подій та дій учасників досудового розслідування та суду.

Вказує, що наразі відбувається стадія розгляду судом клопотання про звільнення особи підозрюваного ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, оформленої Київською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони центрального регіону 13 грудня 2024 року, яке знаходилось на вирішенні в Святошинському районному суді міста Києва.

11 лютого 2025 року в Святошинському районному суді міста Києва відбулось підготовче засідання у справі №1-кп/759/2086/24, ун. № 759/27542/24 з розгляду клопотання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.04.2024 року за № 0000727, про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Вислухавши думку ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно зі ст.44 КК України та ст.285 КПК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Стаття 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження, у відповідності з чим КПК України визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку.

Конституційний Суд України у Рішенні від 08 квітня 2015 року №3-рп/2015 сформулював юридичну позицію, за якою обмеження права на апеляційне оскарження рішення суду не може бути свавільним та несправедливим; таке обмеження має встановлюватися виключно Конституцією та законами України, переслідувати легітимну мету, бути обумовленим суспільною потребою досягнення цієї мети, пропорційним та обґрунтованим; у разі обмеження права на оскарження судових рішень законодавець зобов`язаний запровадити таке нормативне регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію права на судовий захист і не порушувати сутнісний зміст такого права (абз. 3 п.п.2.2 п.2 мотивувальної частини рішення).

Відповідно до приписів ст.392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме:

1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу;

2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру;

3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положення частини другої статті 392 щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р/2019 від 13.06.2019.

Ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

З матеріалів справи вбачається, що в судовому засіданні 11 лютого 2025 року Святошинський районний суд міста Києва розглянув клопотанням прокурора Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності підозрюваного ОСОБА_8 за ч.5 ст.407 КК України, на підставі ч.5 ст.401 КК України для продовження проходження військової служби та постановив оскаржуване рішення.

При цьому, наведена ухвала суду постановлена в порядку статей 286-288 КПК під час судового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_9 , а отже, при здійсненні судового провадження.

Згідно з ч.4 ст.286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

За змістом ч.4 ст.288 цього Кодексу, у разі встановлення судом необґрунтованості клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд своєю ухвалою відмовляє у його задоволенні та продовжує судове провадження в загальному порядку, якщо таке клопотання надійшло після направлення обвинувального акта до суду.

При цьому, відповідно до ч.5 цієї статті лише ухвала суду про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Таким чином, відповідно до наведених норм закону, ухвала суду про відмову у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності та відмову в закритті кримінального провадження з цієї підстави не може бути предметом самостійного апеляційного оскарження, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому судовому розгляду. Заперечення проти такої ухвали може бути включено до апеляційної скарги на остаточне судове рішення за наслідком розгляду кримінального провадження.

Оскільки адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, то провадження у справі необхідно закрити, як помилково відкрите.

Керуючись ч.4 ст.286, ч.4 ст.288, ст.419 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києв від 11 лютого 2025 року.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4