Провадження №: 1-кп/752/1470/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.07.2025 рокум. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002297 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростень, Житомирської області, громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , має цивільну дружину, працює не офіційно, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_8 ,

встановив:

відповідно до указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 із 5 год. 30 хв. 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, який триває. 29.07.2024 року близько 20 год. 30 хв. ОСОБА_3 разом із невстановленою досудовим розслідуванням особою на ім`я ОСОБА_9 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3, біля косметологічного салону «ІНФОРМАЦІЯ_2», помітили два лаунж стільці «UBBERUP» та лаунж столик «IDRE» д. 45 см в 52 см, які були розташовані біля входу до приміщення вказаного косметологічного салону. В подальшому, 29.07.2024 року близько 20 год. 33 хв. ОСОБА_3 та невстановлена досудовим розслідуванням особа на ім`я ОСОБА_9 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , умисно таємно протиправно в умовах воєнного стану підійшли до косметологічного салону « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де ОСОБА_3 взяв один лаунж стілець марки «UBBERUP», а невстановлена особа на ім`я ОСОБА_9 взяв один лаунж стілець марки «UBBERUP» та лаунж столик «IDRE» д. 45 см в 52 см, що належать ОСОБА_7 .

Після чого ОСОБА_3 та невстановлена досудовим розслідуванням особа на ім`я ОСОБА_9 втекли з місця вчинення злочину та розпорядились викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 4246 грн. 53 коп.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану.

Допитаний в суді обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав, разом з тим фактично підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті та вироку суду. Так, обвинувачений показав, що в той день разом з дівчиною та ще однією парою (дівчина та знайомий ОСОБА_9 ) святкували в ресторані Тбілісо його день народження. Після святкування, всі разом вийшли на вулицю, хтось з дівчат запропонував десь ще присісти. Дівчата пішли вперед, а вони з ОСОБА_9 побачили навпроти стільці і столик, які були біля косметологічного салону, і вирішили їх взяти: він взяв стілець, ОСОБА_9 - стіл та стілець і вони понесли їх за кут будинку на газон, де в подальшому на них сиділи з дівчатами орієнтовно 10 хв. Після чого вони пішли, майно лишили на газоні, що з ним трапилось в подальшому, не знає. Умислу викрадати в нього не було, думав, що це охоронювана територія будинку і з тим майном нічого не станеться. Коли брали стільці та столик, дозволу ні в кого не питали, будь яку охорону поруч не бачили. На наступний день дізнавшись від поліції про подану щодо нього заяву до поліції, звертався до потерпілої з метою відшкодування збитків, але не знайшли спільну мову щодо суми відшкодування. В подальшому мав ще одну зустріч з потерпілою і хотів повернути кошти за майно, але потерпіла хотіла 15000 грн., а він такої суми не мав. Планує відшкодувати збитки, хоча майно він і не крав, а лише взяв покористуватись. Дані ОСОБА_9 він надавав поліції, в тому числі і його номер телефону. Знає, що наразі останній мобілізований та знаходиться в зоні бойових дій.

Не дивлячись на не визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_3 його вина у вчиненні злочину за викладених у вироку обставин в повній мірі підтверджується як його показаннями щодо фактичних обставин подій, так і показаннями потерпілої, свідків та дослідженими судом письмовими доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що обвинуваченого бачила декілька разів. Вказала, що працює керуючою кометології, де було викрадено меблі вказані прокурором в обвинувальному акті. В той день, коли все трапилось, була у відрядженні, їй подзвонили дівчата, що там працюють, та повідомили, що вийшли на вулицю за меблями і їх не виявили. Зазначила, що приїхала подивилась камери на охороні, на яких чітко видно, що по АДРЕСА_3 , знаходиться ресторан, де відпочивав обвинувачений і там поруч знаходиться косметологія, де вона працює керуючою. Поруч з косметологією стояв стіл та два стільця для клієнтів. І на відео чітко було зафіксовано як обвинувачений і ще один хлопець тікають з меблями, що належать косметології. Зазначила, що отримала відео з ресторану та надала їх в поліцію. Потім дізналась номер телефону особи, що бронювала столик в ресторані, і надала його поліції. Вартість стільців не пам`ятає, оскільки купувала їх 2-3 роки назад і чеки не зберегла. Стілець коштував приблизно 1300 грн., а стіл приблизно 1500 грн. Викрадене майно належить їй, на балансі косметології воно не значиться. Зазначила, що шкода їй не відшкодована і меблі не повернуті. Обвинувачений, його дівчина, захисник та інший хлопець, що був з ним в той день, приходили через певний час та просили, щоб вона забрала заяву з поліції, але вона відмовилась. Також повідомляла їм, що хоче відшкодування збитків і замість тих стільців хоче, щоб обвинувачений придбав дерево або віддав 15000 грн.

Вказані показання потерпілої фактично узгоджуються з показаннями обвинуваченого щодо обставин викрадення майна, а також і з показаннями свідка ОСОБА_10 , допитаної за клопотанням сторони захисту, яка є цивільною дружиною обвинуваченого та надала показання аналогічні за своїм змістом показанням обвинуваченого.

Так, свідок ОСОБА_10 показала, що показала, що потерпілу знає наглядно, а ОСОБА_3 є її хлопцем. В той день вони в ресторані "Тбілісо" святкували день народження її хлопця. З ними ще була пара: ОСОБА_9 і його дівчина. Вказала, що вони вийшли з ресторану покурити і дівчина ОСОБА_9 сказала: "А давайте присядемо". Потім ОСОБА_3 і ОСОБА_9 схопили стільці і стіл та віднесли їх за ріг, а вона разом з дівчиною ОСОБА_9 пішла за ними. Вказала, що ОСОБА_3 ніс стілець, а ОСОБА_9 ніс і стіл, і стілець. Хлопці поставили меблі на траві, де стоять машини. Вказала, що вони трошки посиділи на тих меблях та розійшлись, а меблі так і залишили за рогом. Чому не повернули меблі на місце - не знає. Все відбулось спонтанно і ніхто нічого заздалегідь не планував. Вказала, що вони звертались до потерпілої з наміром відшкодувати шкоду, але потерпіла сказала розбиратись з поліцією. Через деякий час вони знову прийшли до потерпілої, щоб відшкодувати суму коштів, що вказана в обвинувальному акті, однак потерпіла хотіла вже іншу суму - 15000 грн.

Крім того, вина обвинуваченого підтверджується і:

даними, що містяться в протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або іншої події від 30.07.2024 року (т.1 а.с. 52-54), з яких вбачається, що 30.07.2024 року ОСОБА_7 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність згідно зі статтею 383 КК України, повідомила, що 29.07.2024 року приблизно о 20 год. 33 хв. дві невстановлені особи чоловічої статі вчинили крадіжку 2 стільців та стола, що були розташовані за адресою: АДРЕСА_3 та належать косметологічній клініці «ІНФОРМАЦІЯ_2» вартістю приблизно 4500 грн.;

даними, що містяться в протоколі огляду місця події від 30.07.2024 року, з ілюстративною таблицею до нього (т. 1 а.с. 55-59), з яких вбачається, місце вчинення злочину біля приміщення косметологічного салону « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ;

даними протоколу огляду диску від 29.10.2024 року з скріншотами до протоколу огляду диску та даними відеозапису на CD-R диску до нього (т. 1 а.с. 62-66), який був безпосередньо досліджений судом. Згідно даних вказаних доказів чітко вбачається, що за адресою: м. Київ, АДРЕСА_3, дві особи чоловічої статі, один з яких обвинувачений ОСОБА_3 спілкуються між собою певний час, підходять до приміщення косметологічного салону «ІНФОРМАЦІЯ_2», потім підходять до стільців і столу, які знаходяться біля вищевказаного салону, після чого ОСОБА_3 бере в руки один стілець, а інша особа чоловічої статі, бере в руки один стілець та лаунж столик і починають з ними бігти у невідомому напрямку. Доводи сторони захисту щодо недопустимості даного доказу є безпідставними, оскільки доказ було отримано у визначений законом спосіб без допущення істотних порушень кримінально процесуального закону (а.с. 60-61).

Крім того, письмовими доказами винуватості ОСОБА_3 є і: дані протоколу пред?явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.10.2024 року з фототаблицею до нього (т. 1 а.с. 67-71), з яких вбачається, що свідок ОСОБА_11 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність згідно зі статтями 384, 385 КК України, впізнала за загальними рисами обличчя та іншими ознаками в сукупності на фото під номером три - ОСОБА_3 , як особу, яка 29.07.2024 року в закладі «Tbiliso» за адресою: м. Київ, АДРЕСА_3, проводила час, розважалась та вживала алкогольні напої. Вказана свідок в суді підтвердила обставини проведення з нею слідчої дії та її правильність, вказала в залі суду на обвинуваченого як особу, яка 29.07.2024 року разом з друзями відпочивала у них в закладі, забронювавши перед цим столик на ім"я ОСОБА_12 по номеру свого мобільного телефону;

дані протоколу пред?явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.10.2024 року з фототаблицею до нього (т. 1 а.с. 72-76), з яких вбачається, що свідок ОСОБА_13 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність згідно зі статтями 384, 385 КК України, впізнала за загальними рисами обличчя та іншими ознаками в сукупності на фото під номером три - ОСОБА_3 , як особу, яка 29.07.2024 року близько 19 год. 45 хв. бігла зі стільцем чорного кольору в руках по вул. Деміївській в сторону проспекта Валерія Лобановського;

дані висновку судового експерта ОСОБА_14 №3830 від 07.11.2024 року (т.1 а.с. 79-85), відповідно до якого ринкова вартість лаунж столика «IDRE» д. 45 см в 52 см чорного кольору, який був придбаний у вересні 2023 року, станом на 29.07.2024 року складає 1166,63 грн.; лаунж стільці «UBBERUP» чорного кольору у кліькості 2 шт., які були придбані у вересні 2023 року, станом на 29.07.2024 року складає 3079,90 грн.

Суд вважає, що зібрані у справі та описані вище докази, покладені в основу вироку є належними, допустимими та достовірними, а у своїй сукупності - достатніми та взаємопов?язаними для прийняття рішення про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Слід вказати, що домовленість про спільне вчинення злочину означає наявність згоди щодо його вчинення до моменту виконання його об"єктивної сторони, не обов"язково має відбуватись в усній чи письмовій формі, а визначається і за допомогою конклюдентних дій, що свідчать про намір діяти для досягнення спільної злочинної мети. Про наявність попередньої змови між обвинуваченим та невстановленою слідством особою в даному провадженні свідчать, зокрема, показання обвинуваченого та свідка ОСОБА_10 , а також дані з відеозапису подій, з яких вбачається, що чоловіки діють разом, усвідомлюючи і розуміючи, що майно їм не належить, переконуються, що їх дії будуть непомітними для сторонніх осіб, різко хапають чуже майно та тікають з місця події. Вказані вище докази, в тому числі показання потерпілої, підтверджують і той факт, що для обвинуваченого було очевидним, що майно, яке він разом з невстановленою слідством особою взяв таємно, не належить йому, і тому не має значення належало воно потерпілій чи салону, де вона працювала, крім того, вказані особи діяли з метою обернення чужого майна на свою користь, що вказує і на наявність корисливого мотиву.

Із врахуванням викладеного, позиція сторони захисту щодо відсутності у обвинуваченого умислу на заволодінння майно та будь-якого корисливого мотиву, а також відсутності попередньої змови, в повній мірі спростована вказаними вище доказами як сторони обвинувачення, так і сторони захисту.

Твердження захисника про те, що прокурором було порушено норми ч. 4 ст. 217 КПК України суд вважає безпідставним, оскільки виділення матеріалів досудового розслідування відносно невстановленої особи в окреме провадження не вплинуло негативно на повноту досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_3 . Суд, в свою чергу, із врахуванням вимог ч. 1 ст. 337 КПК України, проводить розгляд справи лише відносно особи, якій висунуто обвинувачення.

Доводи сторони захисту щодо необхідності індивідуальної відповідальності кожного із співучасників злочину із врахуванням вартості окремих об"єктів викраденого ними майна та доцільності притягнення ОСОБА_3 лише до адміністративної відповідальності, також є безпідставними, оскільки як встановлено судом на підставі вказаних вище доказів ОСОБА_3 та невстановлена слідством особа за попередньою змовою між собою діяли з єдиним спільним умислом, направленим на заволодіння майном потерпілої, загальною вартістю 4246 грн. 53 коп., що є достатнім для визнання діяння кримінально караним, і тому обоє співвиконавців відповідають за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Наявні у справі інші документи, долучені стороною обвинувачення та досліджені судом, зокрема: витяг з ЄРДР, доручення слідчого, повідомлення слідчого, постанови слідчих, постанови прокурорів, додаток до постанови від 29.11.2024 року, рапорт, лист директора ТОВ «Комфортна оселя» №105-24К від 18.10.2024 року, заява старшого зміни охорони ТОВ «Комфортна оселя», не є доказами на підтвердження чи спростування вини обвинуваченого чи інших даних, передбачених ст. 91 КПК України, а містять в собі дані процесуального характеру і мають значення для суду при вирішенні питань щодо процесуальних витрат, заходів забезпечення та визнання допустимими тих чи інших доказів.

При призначенні ОСОБА_3 покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до тяжких злочинів, обставини вчинення злочину, відсутність тяжких наслідків від вчиненого, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, працює не офіційно, перебуває у цивільному шлюбі, має постійне місце проживання та реєстрації, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, його молодий вік, позицію потерпілої, яка не пред"явиа цивільнйи позов та не наполягала на позбавленні обвинуваченого волі. Крім того, суд вважає за доцільне визнати обставинами, що пом"якшують покарання обвинуваченого, - визнання ним фактичних обставин справи та активне сприяння розкриттю злочину. Факт не визнання обвинуваченим кваліфікації своїх дій є його позицією захисту та беззаперечним правом. Разом з тим, останній не заперечував фактичні обставини вчинених ним дій, проте в силу молодого віку, не достатнього рівня освіти і життєвого досвіду, а також не знання законів не зміг усвідомити в повній мірі юридичне значення таких дій та їх наслідки. ОСОБА_3 , що було і підтверджено потерпілою в суді, протягом досудового розслідування та судового розгляду мав намір та намагався відшкодувати завдані збитки, проте потерпіла такого бажання не виявила, і між ними залишився фінансовий спір щодо розміру відшкодування. При цьому потерпіла цивільнйи позов в суді так і не заявила.

Крім того, під активним сприянням розкриттю злочину слід розуміти добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів по справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб. В ході судового розгляду було встановлено, що обвинувачений одразу як отримав дзвінок з поліції, прибув за викликом, не переховувався, намагався вирішити питання з потерпілою та відшкодувати збитки, надавав послідовні показання, в який розказував обставини вчинення ним кримінально-караних дій, надавав повну інформацію щодо прізвища, ім"я, побатькові, контакти особи, з якою вчиняв ці дії, та щодо свідків події, що на переконання суду свідчить про наявність активного сприяння розкриттю злочину, навіть за наявності позиції сторони захисту щодо невірної кваліфікації дій ОСОБА_3 . Така позиція, на переконання суду, із врахуванням принципу презумпції невинуватості є беззаперечним правом обвинуваченого та не може бути підставою для призначення більш суворого покарання.

Враховуючи позицію прокурора в дебатах, позицію потерпілої під час судового розгляду, вказані вище дані щодо особи обвинуваченого, обставин, що помякшують покарання, та відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах, передбачених санкцією ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, тому беручи до уваги викладене, принцип індивідуалізації та співмірності заходу примусу характеру вчинених дій, а також і обставини вчинення злочину, розмір викрадено майна, позицію потерпілої, яка не наполягала на реальній мірі покарання та не пред"явила цивільний позов, дані про особу підсудного, який не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, працює, характеризується позитивно, має міцні соціальні зв"язки: матір та цивільну дружину, дві обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням. Та обставина, що ОСОБА_3 не погодився з кваліфікацією своїх дій та не зміг протягом тривалого часу відшкодувати потерпілій збитки, із врахуванням наведено вище, не є перешкодою для застосуванням судом при призначенні покарання вимог ст.ст. 75, 76 КК України.

На думку суду, призначене судом покарання із застосуванням вимог ст.ст. 75, 76 КК України є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових проступків та злочинів.

В матеріалах судової справи відсутні документи щодо наявності судових витрат та речових доказів.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п?ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.

На підставі ч. ч. 1, 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 днів.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1