Провадження № 1-кс/686/4700/25
11 червня 2025 року м. Хмельницький
Дослідивши скаргу, долучені до неї документи, слідчий суддя приходить до висновку, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.
10.07.2024 року слідчим суддею Хмельницького міськрайонного суду накладено арешт на майно у вказаному кримінальному провадженні, зокрема на належний ОСОБА_3 мобільний телефон.
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду з клопотанням про скасування арешту на вказане майно.
Правовою підставою для накладення арешту на мобільний телефон стала необхідність збереження речових доказів.
Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Частиною 2 цієї статті визначено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Виходячи із викладеного, КПК України пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна лише у випадку доведення ініціатором клопотанням того, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба, із долученням відповідних доказів на підтвердження свого клопотання та доведеності перед слідчим суддею їх переконливості.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, відчуження.
Таким чином, потреба у арешті мобільного телефону, а також мета, у зв`язку з якою було накладено арешт (забезпечення збереження речових доказів) не відпала, оскільки провадження у справі не закінчено та усі слідчі та процесуальні дії із вказаним майном в межах кримінального провадження не проведені, а тому підстави для задоволення заявленого клопотання відсутні.
За вказаних обставин тимчасове втручання в право власності, яке прямо передбаченого КПК України, не суперечить змісту ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки переслідує легітимну мету в суспільних інтересах розгляду кримінального провадження.
Натомість стосовно іншого арештованого майна, вимоги підлягають до задоволення, оскільки на думку слідчого судді у органу досудового слідства було достатньо часу, для того, що б визначити із тим чи має відношення вказане майно до вчиненого кримінального правопорушення.
За таких обставин, приходжу до висновку про часткову відмову у задоволенні клопотання.
Керуючись ст.174 КПК України, слідча суддя, -
В задоволенні клопотання відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення щодо неї можуть бути заявлені під час підготовчого провадження в суді, у випадку, якщо таке матиме місце.

Слідчий суддя ОСОБА_1