В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.07.2025 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000145 від 13 вересня 2024 року, стосовно

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Біла Церква Київської області, громадянин України, з середньою освітою, неодружений, місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 , раніше не судимий:

- вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2014 року, за ч. 3 ст. 297 КК України, до позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;

- вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2016 року, за ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України, до позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 3 (три) місяці;

- вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2021 року, за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 185 КК України, до позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців, від відбування якого звільнений, по відбуттю строку покарання 28 червня 2024 року;

- вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 січня 2025 року, за ч. 4 ст. 185 КК України, до позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, від відбування якого звільнений, із застосуванням ст. 75 КК України, з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України,

за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, установив таке.

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_4 будучи засудженим 16 лютого 2021 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за вчинення злочинів передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяці, 28 червня 2024 року звільнившись з Державної установи«Білоцерківської виправної колонії № 35» у зв`язку з відбуттям строку покарання, маючи не зняту та не погашену в законному порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та повторно вчинив злочин проти власності при наступних обставинах.

В нічний час з 10 вересня 2024 року на 11 вересня 2024 року, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 перебував по АДРЕСА_2 та знаючи, що в будинку АДРЕСА_3 ніхто не проживає в нього виник злочинний умисел на здійснення крадіжки матеріальних цінностей з вказаного будинку.

В цей же час вночі з 10 вересня 2024 року на 11 вересня 2024 року, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, з метою реалізації свого злочинного умислу спрямованого на вчинення таємного викрадення майна (крадіжка), ОСОБА_4 скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, керуючиськорисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна,усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану введеного Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, та продовженого Указом Президента України № 469/2024 від 23 липня 2024 року, який затверджено Законом України «Про затвердження УказуПрезидента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №3891-IX від 23 липня 2024 року, шляхом вільного доступу зайшов на територію подвір`я АДРЕСА_2 , де через відкрите вікно заліз до приміщення будинку. Проникнувши в приміщення будинку, ОСОБА_4 , таємно від оточуючих здійснив таємне викрадення електроінструментів, а саме: електродрилі марки «Макіта», вартістю 2882 (дві тисячі вісімсот вісімдесят дві) та болгарку марки «DWT ws08-125E», вартістю 1429 (одна тисяча чотириста двадцять дев`ять) гривень 12 (дванадцять) копійок, які належать ОСОБА_6 , після чого відкрив із середини вхідні двері будинку та взявши вказані речі пішов до свого місця проживання АДРЕСА_2 .

Прибувши за місцем проживання ОСОБА_4 , заніс викрадені речі до власного домоволодіння, які в подальшому 13 вересня 2024 року здав до ломбарду«Найкращий ломбард» за адресою вул. Незалежності 59, м. Біла Церква,Київської області, за що отримав грошові кошти в сумі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень, тобто розпорядився майном на власний розсуд довівши свій злочинний умисел до кінця.

Своїми умисними протиправними діями, ОСОБА_7 , заподіяв ОСОБА_6 , матеріальної шкоди на суму 4311 гривень 12 копійок.

Отож, вказаними діями, ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, поєднане з проникненням у житло, в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України.

Окрім цього, 11 січня 2025 року близько 13 години ОСОБА_4 , проходив повзнеогороджену територію Товариства з додатковою відповідальністю «Узинський цукровий комбінат» (ЄДРПОУ 00372536), що розташована за адресою: вулицяВ.Симеренка, 2, місто Узин Білоцерківський район Київська область, а саме поблизу жомової ями в якій виявив силовий чотирьох жильний кабель КГ 4х16.

Достовірно знаючи, що на території України, відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, введено воєнний стан, дію якого продовжено відповідно до Указу Президента України № 740/2024 від 28 жовтня 2024 року, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел вчинити викрадення даного кабелю, якийналежить ТДВ «Узинський цукровий комбінат».

Після цього, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , перебуваючи на території ТДВ«Узинський цукровий комбінат» (ЄДРПОУ 00372536), що розташований за адресою: вулиця В. Симеренка, 2, місто Узин Білоцерківський район Київська область, переконавшись у тому, що за його протиправними діями ніхто з сторонніх осіб не спостерігає, діючи таємно, повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення за рахунок чужого майна, в умовах воєнного стану, використовуючи сокиру, яку попередньо взяв з собою, відрубав частину силового чотирьох жильного кабелю КГ 4х16 довжиною 22 метри вартістю10820,26 грн. здійснивши його викрадення.

В подальшому ОСОБА_4 викраденим силовим, чотирьох жильним кабелем КГ 4х16 довжиною 22 метри розпорядився на власний розсуд, а самевідніс на берег ставу по АДРЕСА_4 , де за допомогою вогнища спалив полімерне покриття кабелю, після чого 12.01.2025 мідну частину кабелю здав до пункту прийому металобрухту ФОП ОСОБА_8 в місті Біла Церква.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 завдав ТДВ«Узинський цукровий комбінат» (), майнову шкоду на загальну суму 10 820 гривень 26 копійок.

Отож, вказаними діями, ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України.

ІІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, отримавши згоду учасників кримінального провадження, суд визнав за недоцільне дослідження доказів щодо обставин, які ними не оспорювались, оскільки вони розуміли правильно їх зміст, сумнівів у добровільності їх позиції не було, а їм роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

На підставі ч. 4 ст. 349 КПК України, суд допитав обвинуваченого ОСОБА_4 , який винуватість визнав та надав показання, які збігаються з обставинами, викладеними в обвинувальному акті. У вчиненому кається, просив обмежитись мінімальним покаранням.

ІІІ. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України, суд визнає обставиною, яка обтяжує покарання: рецидив злочинів, оскільки ОСОБА_4 будучи судимим за умисний злочин, передбачений ч. 3 ст. 297 КК України, вчинив новий умисний злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України.

IV. Мотиви призначення покарання.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок і призначає покарання, звільняє від покарання чи від його відбування у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, або застосовує інші заходи, передбачені законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно із ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до практики Верховного Суду, що міститься в постанові від 23 червня 2020 року, у справі ЄУН 171/8/17, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення повинна враховуватися судом як загальна засада призначення покарання не лише на підставі належності відповідного правопорушення до певного виду (ст. 12 КК України), але і з обов`язковим урахування конкретних обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Судом установлено, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Санкція ч. 4 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Визначаючи вид та строк покарання ОСОБА_4 за вчинене ним кримінальне правопорушення, суд враховує ступінь його суспільної небезпеки.

Судом установлено, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий, на обліку в органі з питань пробації не перебуває, на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, дітей не має, не працює, за місцем проживання характеризується негативно, хворіє.

Отже, за викладених обставин, враховуючи встановлені обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає, що досягнення мети покарання, визначеної у ст. 50 КК України, а саме виправлення ОСОБА_4 , а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як ним, так і іншими особами, можливе, шляхом призначення мінімального покарання, передбаченого санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Одночасно судом установлено, що згідно з вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 січня 2025 року, ОСОБА_4 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України, до позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, від відбування якого звільнений, із застосуванням ст. 75 КК України, з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України

Отож, ОСОБА_4 визнається винуватим за вчинення злочину, один з яких вчинений до постановлення вищевказаного вироку, а інший після, в період іспитового строку.

Згідно з ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України, У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу

Згідно з ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно з практикою Верховного Суду, якщо в діях особи має місце повторність кримінальних правопорушень, передбачена ч. 1 ст. 32 КК, і ця особа засуджується за вчинення кількох тотожних кримінальних правопорушень, які кваліфікуються за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК, і при цьому одне або кілька з них були вчинені до ухвалення попереднього вироку, а ще одне або декілька після його ухвалення, то спеціальні правила ч. 4 ст. 70 КК не застосовуються. У такому випадку суд кваліфікує зазначені кримінальні правопорушення за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК та призначає покарання, передбачене її санкцією, а остаточне покарання визначає за правилами ст. 71 КК за сукупністю вироків (постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 08 лютого 2021 року, у справі ЄУН 390/235/19, посилання: https://reyestr.court.gov.ua/Review/94974219).

Отож, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 остаточне покарання, на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання за цим вироком, частину невідбутого покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 січня 2025 року, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

V. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

У ході судового розгляду установлено, що речовими доказами визнані: фрагмент пошкодженого телевізора, аркуш паперу зі слідами відбитків рук, 5 (п`ять) мотків мідної проволки.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.

Вказане питання вирішується судом за правилами частини дев`ятої статті 100 КПК України, а саме: (1) гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю); (2) гроші, цінності та інше майно, які призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, конфіскуються; (3) майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується; (4) майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане, знищується, а у разі необхідності - передається до криміналістичних колекцій експертних установ або заінтересованим особам на їх прохання; (5) гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку; (6) гроші, цінності та інше майно, що одержані фізичною або юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від нього, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено, конфіскуються; (6-1) майно (грошові кошти або інше майно, а також доходи від них) засудженого за вчинення корупційного злочину, легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, його пов`язаної особи конфіскується, якщо в суді не підтверджено законність підстав набуття прав на таке майно. (7) документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Отож, суд вважає за необхідне фрагмент пошкодженого телевізора, аркуш паперу зі слідами відбитків рук, - знищити, як такі що не мають цінності, а 5 (п`ять) мотків мідної проволки повернути власнику ТДВ «Узинський цукровий комбінат».

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 368 КПК, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання, зокрема, на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі. Частиною третьою цієї статті передбачено, що якщо обвинувачено декілька осіб, суд вирішує питання, зазначені в цій статті, окремо щодо кожного з обвинувачених.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Судом установлено, що у ході досудового розслідування здійснені такі витрати на залучення експерта: згідно з довідкою про проведення експертизи від 14 листопада 2024 року № СЕ-19/111-24/66452 5571,30 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, їх необхідно стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави.

Підстав для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, судом не встановлено.

Керуючись ст. 100, 124, 368, 374, 381-382, 395, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання, передбачене санкцією вказаної норми, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднати до покарання призначеного за цим вироком невідбуту частину покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 січня 2025 року та визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання рахувати з дня фактичного затримання ОСОБА_4 здійсненого на виконання цього вироку.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 5571 (п`ять тисяч п`ятсот сімдесят одну) гривню 30 (тридцять) копійок.

Речові докази:

1) фрагмент пошкодженого телевізора, аркуш паперу зі слідами відбитків рук, які зберігаються в кімнаті речових доказів відділення поліції № 1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, - знищити;

2) 5 (п`ять) мотків мідної проволки, які зберігаються в кімнаті речових доказів відділення поліції № 1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, повернути власнику ТДВ «Узинський цукровий комбінат».

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду, в порядку встановленому законом, протягом тридцяти днів з дня його оголошення, окрім як з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України вручити учасникам судового провадження копію повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя

Білоцерківського міськрайонного суду ОСОБА_9

Київської області