Справа № 761/7178/22
Провадження № 1-кп/761/1244/2025
У Х В А Л А

18 серпня 2025 року м. Київ

Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , в приміщенні суду під час судового розгляду у об`єднаному кримінальному провадженні (№0000402 та №0000183) за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , кожного, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

У С Т А Н О В И В :

Шевченківським районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд у наведеному кримінальному провадженні, при цьому в судовому засіданні прокурор заявив клопотання щодо продовження обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 строку тримання під вартою, посилаючись на те, що ризики поведінки останніх, яка може зашкодити кримінальному провадженню, своєї актуальності не втратили.

Сторона захисту та обвинувачені заперечували з приводу задоволення клопотання.

Вирішуючи клопотання, суд зважає на відомості, які характеризують обвинувачених, і хоча останні є раніше не судимими, однак на даний час обвинувачуються у вчиненні декількох умисних особливо тяжких корисливих злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, поєднаних із проникненням у житло та погрозою застосування насильства відносно осіб, що зазнали нападу, що свідчить про істотно високий ступінь суспільної небезпеки таких дій, і в сукупності з обставинами кримінального провадження, на переконання суду, створює реальні ризики щодо можливості обвинувачених, перебуваючи в умовах менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, переховуватися від суду.

Крім того, враховуючи обізнаність обвинувачених про потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, які, враховуючи стадію судового розгляду, мають надати свої показання в суді, суд дійшов висновку, що обвинувачені можуть незаконно впливати на останніх з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Також суд зважає на те, що вирішуючи питання розумності продовження строку подальшого утримання обвинувачених в умовах несвободи, необхідно враховувати особливості конкретної справи, у якій необхідне тривале утримання особи під вартою, оскільки у деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним засобом, який дає змогу гарантувати явку обвинуваченого до суду, зокрема, з урахуванням його особистості, характеру злочину, а також тяжкості ймовірного покарання.

Так, «особливими випадками» відповідно до позицій ЄСПЛ є справи, у яких існують конкретні вказівки на справжні інтереси суспільства, які попри презумпцію невинуватості переважують правила поваги до особистої свободи та виправдовують тримання особи під вартою.

Для цього суд має вивчити всі факти «за» і «проти» наявності справжньої вимоги громадських інтересів, яка виправдовувала б відступ від правила поваги до особистої свободи.

Отже, вирішуючи питання щодо реальності ризиків непроцесуальної поведінки обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , суд має керуватись наявністю підстав, які свідчать про необхідність подальшого ізолювання осіб від суспільства з метою забезпечення інтересів невизначеного кола громадян.

Першою такою підставою ЄСПЛ визначив ймовірність нез`явлення обвинуваченого до суду, тобто прийняття останнім заходів, спрямованих на переховування від суду з метою уникнення покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих дій.

Оцінюючи реальність існування ризику переховування обвинуваченого від суду, крім суворості покарання, суд має врахувати також складності обставин справи і судового розгляду.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Разом з тим, суд бере до уваги певну тривалість кримінального провадження, а також тривалість утримання обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 під вартою, що з урахуванням практики ЄСПЛ, зокрема загальних висновків, викладених у справах «Штепа проти України», «Ноймайстер проти Австрії» (Neumeister v. Austria), має місце зменшення ризику непроцесуальної поведінки обвинувачених зі спливом часу, за умови відсутності появлення нових обставин, що виправдовуватимуть застосування раніше обраного запобіжного заходу, а тому, на переконання суду, в даному конкретному випадку є доцільним визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

При визначенні розміру застави, суд зважає не лише на обсяг інкримінованого обвинувачення, а виходить і з тих позицій Європейського суду з прав людини, відповідно до яких розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підсудного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так і під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою (рішення «Гафа проти Мальти»).

Отже, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - не має бути таким, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.

На підставі викладеного, в даному конкретному випадку, у порядку виключення, що обумовлено обставинами справи (в тому числі характером кримінального правопорушення, що інкримінується обвинуваченим), слід визначити відносно кожного з обвинувачених заставу у розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 1 514 000 (один мільйон п`ятсот чотирнадцять тисяч) гривень 00 копійок, що в достатній мірі буде гарантувати виконання обвинуваченими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 покладених на них обов`язків і не суперечитиме положенням ст. 182 КПК України.

Крім того, відповідно до ст. 194 КПК України слід покласти на ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 окремі обов`язки, визначені частиною 5 вказаної статті.

Керуючись ст. 177, 183, 331, 383 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Продовжити строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до 15 жовтня 2025 року включно.

Визначити ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , кожному окремо, розмір застави у вигляді 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 1 514 000 (один мільйон п`ятсот чотирнадцять тисяч) гривень 00 копійок, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок для внесення застави (отримувач: ТУДСАУ у м. Києві, призначення платежу: застава за обвинуваченого ОСОБА_4 / ОСОБА_5 / ОСОБА_6 , по справі №761/7178/22).

У разі внесення застави покласти на обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 такі обов`язки:

1. Не відлучатися з населеного пункту, де проживає, без дозволу суду;

2. Повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

3. Здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

4. Носити електронний засіб контролю.

Визначити строк дії покладених на обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ухвалою суду обов`язків - 60 днів з моменту внесення обвинуваченими (заставодавцями) застави у розмірі, визначеному судом.

У задоволенні інших вимог - відмовити.

Оголошення повного тексту ухвали відбудеться 22 серпня 2025 року о 09 годині 00 хвилин.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1