Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/1680/24
Провадження № 1-кп/945/441/25
ВИРОК

Іменем України

28 липня 2025 року м.Миколаїв

Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Миколаївського районного суду Миколаївської області в залі суду в м.Миколаєві кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.05.2024 року за №0000185, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Гражданка Єланецького району Миколаївської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, раніше не судимого, не одруженого, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , що перебуває на посаді гранатометника вказаної військової частини, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді гранатометника 3-го стрілецького відділення 2-го стрілецького взводу 3-ої стрілецької роти ВЧ НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: дачна ділянка АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

встановив:

ОСОБА_8 обвинувачення, визнане судом доведеним.

Досудовим розслідуванням та судовим слідством встановлено, що 12.03.2022 року ОСОБА_5 на підставі Указу Президента України № 69/2022 «Про мобілізацію» ІНФОРМАЦІЯ_2 призвано у Збройні сили України та направлено для подальшого проходження військової служби до ВЧ НОМЕР_2 на посаді стрільця.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №345 від 30.11.2023 року солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , постановлено на всі види забезпечення, та призначено на посаду гранатометника 3-го стрілецького відділення 2-го стрілецького взводу 3-ої стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до ст.65 Конституції України, захист Батьківщини, незалежності і територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та ст.11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці зобов`язані свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати і виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати і утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.

Згідно із вимогами п.п.1, 2, 3 ч.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.

Відповідно до вимог ст.ст.11, 16, 127-130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.14 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно та неухильно виконувати накази командирів (начальників) у встановлений термін, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Однак, діючи в порушення вимог вищевказаних нормативних актів, солдат ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти громадської безпеки.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до переліку в Додатку №1 до Постанови Верховної ради України «Про право власності на окремі види майна» не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України зброя та боєприпаси, бойова та спеціальна військова техніка, ракетно-космічні комплекси.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України №662 від 21.08.1998 року (зі змінами і доповненнями) затверджено Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів.

Відповідно до «Положення про порядок обліку, збереження, списання і використання майна військового майна у Збройних Силах України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.08.2000 року №1225 де визначено, що майно для забезпечення руху опору використовується виключно для організації, підготовки та виконання завдань руху опору, та «Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України» затвердженої Наказом МОБ №359 від 29.06.2005 року, відповідно до якої стрілецька зброя і боєприпаси, якщо вони не потрібні для виконання службового завдання, здаються на короткострокове зберігання до військової частини або до органу Служби правопорядку за місцем відрядження.

Однак, діючи в порушення вимог вищевказаних нормативних актів, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти громадської безпеки за наступних обставин:

У невстановлені в ході досудового розслідування дату, місці та час, ОСОБА_5 , але не пізніше 16.05.2024 року, не маючи передбаченого законом дозволу, незаконно знайшов (придбав) боєприпаси: вибуховий пристрій бойову ручну осколкову гранату оборонної дії типу «Ф-1» з маркувальними позначеннями «107 38-88» укомплектовану підривачем типу УЗРГМ-2 з маркуванням «101-85 УЗРГМ-2 583» та вибуховий пристрій бойову ручну осколкову гранату наступальної дії типу РГН з маркувальними позначеннями «РГН 254-121-88» укомплектовану підривачем типу УЗРГМ-2 з маркуванням «101-85 УЗРГМ-2 583», які придатні для здійснення вибухів після видалення запобіжної чеки та вивільнення важеля на підривачі та чотири 5,45 мм. військові патрони, які придатні до стрільби.

Після чого, реалізуючи свій умисел, спрямований на придбання, носіння та зберігання боєприпасів без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_5 , не маючи на меті відповідно до ч.3 ст.263 КК України видачі органам влади знайдених ним гранат, з метою подальшого незаконного зберігання, переніс їх до свого місця мешкання, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , які помістив до тумбочки в одній із кімнат дачного будинку та став незаконно зберігати.

15.05.2024 року під час проведення працівниками поліції огляду вказаного домоволодіння виявлено та вилучено наступні боєприпаси: вибуховий пристрій бойову ручну осколкову гранату оборонної дії типу «Ф-1» з маркувальними позначеннями «107 38-88» укомплектовану підривачем типу УЗРГМ-2 з маркуванням «101-85 УЗРГМ-2583» та вибуховий пристрій бойову ручну осколкову гранату наступальної дії типу РГН з маркувальними позначеннями «РГН 254-121-88» укомплектовану підривачем типу УЗРГМ-2 з маркуванням «101-85 УЗРГМ-2583», які придатні для здійснення вибухів після видалення запобіжної чеки та вивільнення важеля на підривачі та чотири 5,45 мм. військові патрони, які придатні до стрільби.

ІІ. Позиція обвинуваченого ОСОБА_5 щодо пред`явленого обвинувачення та висновки суду.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро каявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд, ураховуючи думку учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, при цьому, з`ясував те, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

ІІІ. Частина статті Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.1 ст.263 КК України, як незаконне придбання, носіння та зберігання боєприпасів без передбаченого законом дозволу.

IV. Мотиви суду при призначенні покарання.

Аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні та досліджені під час судового розгляду докази, оцінюючи їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, проводячи судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до вимог ст.337 КПК України, суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Згідно з положеннями ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, у Рішенні №15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.»

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснено, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , судом не встановлені.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, що останній є осудним в розумінні ч.1 ст.19 КК України, однак відповідно до ст.12 КК України вчинив тяжкий злочин.

Суд також враховує умови життя обвинуваченого, його соціальне та матеріальне становище, який є особою молодого віку, неодружений, проходить військову службу, на день ухвалення вироку раніше не судимий, за місцем проживання характеризується нейтрально; стан його здоров`я, який на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває; тяжкість кримінального правопорушення, відсутність тяжких наслідків, щире каяття ОСОБА_5 , його активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, а також ставлення обвинуваченого до скоєного, який шкодує про те, що сталося.

Згідно з вимогами КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 12.06.2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання, призначене судом, має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до вимог ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше пяти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Наведені обставини у своїй сукупності, свідчать про те, що виправити обвинуваченого ОСОБА_5 та запобігти його злочинній діяльності можливо без ізоляції від суспільства та його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, а також застосувати положення ст.76 КК України.

V. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

У кримінальному провадженні цивільний позов не заявлявся.

Речовими доказами у кримінальному провадженні є: учбово-тренувальна граната «Піро-5», яку упаковано до спец пакету №АВ 2007074; підривач типу УДЗ з маркуванням «УДЗ ЫЦ-20-88», підривач типу УЗРГМ-2 з маркуванням «101-85 УЗРГМ-2 583», які упаковано до спец пакету №АВ 2007073; корпус гранати Ф-1 з маркувальними позначеннями «107 38-88», корпус гранати РГН з маркувальними позначеннями «РГН 254-121-88», які упаковано до спец пакету №АВ 2007076; предмети ззовні схожі на набої калібром 5,45 мм. в кількості 4 штуки, які упаковано до спец пакету №WAR1120741. Речові докази після проведення експертиз передано на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП №5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області.

Питання щодо речових доказів слід вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні складаються з витрат на проведення: судової експертизи зброї за експертною спеціальністю 3.1 «Балістичне дослідження вогнепальної зброї та бойових припасів до неї» (висновок експерта №СЕ-19/115-24/9664-БЛ від 29.05.2024 року) вартістю 1514 гривень 56 копійок; судової вибухово-технічної експертизи (висновок експерта №СЕ-19/112-24/8101-ВТХ від 27.06.2024 року) вартістю 6058 гривень 24 копійки.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні.

Оскільки процесуальні витрати документально підтверджені, вони підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 .

У цьому кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 слідчим суддею Миколаївського районного суду Миколаївської області 13.06.2024 року було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з обов`язком не залишати місце постійного проживання в період часу з 20 годин до 08 годин наступного дня строком до 16 липня 2024 року, включно. Строк дії вказаного запобіжного заходу сплив; з клопотанням про продовження цього запобіжного заходу чи про обрання іншого запобіжного заходу, прокурор не звертався. Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вважає, що до набрання цим вироком законної сили запобіжний захід відносно нього обирати не слід.

Керуючись ст.100, ч.3 ст.349, ст.368, 370, 373, 374, 376 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням та призначенням іспитового строку терміном на 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_5 не обирати.

Речові докази: учбово-тренувальну гранату «Піро-5», яку упаковано до спец пакету № АВ 2007074; підривач типу УДЗ з маркуванням «УДЗ ЫЦ-20-88», підривач типу УЗРГМ-2 з маркуванням «101-85 УЗРГМ-2 583», які упаковано до спец пакету № АВ 2007073; корпус гранати Ф-1 з маркувальними позначеннями «107 38-88», корпус гранати РГН з маркувальними позначеннями «РГН 254-121-88», які упаковано до спец пакету № АВ 2007076; предмети ззовні схожі на набої калібром 5,45 мм. в кількості 4 штуки, які упаковано до спец пакету № WAR11207 знищити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на проведення: судової експертизи зброї за експертною спеціальністю 3.1 «Балістичне дослідження вогнепальної зброї та бойових припасів до неї» (висновок експерта №СЕ-19/115-24/9664-БЛ від 29.05.2024 року) у розмірі 1514 гривень 56 копійок та судової вибухово-технічної експертизи (висновок експерта №СЕ-19/112-24/8101-ВТХ від 27.06.2024 року) у розмірі 6058 гривень 24 копійки, а всього 7572 (сім тисяч п`ятсот сімдесят дві) гривні 80 копійок.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей апеляційного оскарження, передбачених ч.2 ст.394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1

28.07.2025