Справа №454/3459/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" травня 2025 р. місто Сокаль

Сокальський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сокалі кримінальне провадження №0000565 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого та проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, освіти середньо-спеціальної, студента Львівського національного університету природокористування, водія ФОП « ОСОБА_4 », раніше несудимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про наступне:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

20.06.2024р. близько 14.05год. ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Renault Kangoo» р.н.з. НОМЕР_1 , рухався по проїжджій частині автодороги Т-1404 сполучення м.Червоноград м.Белз м.Рава-Руська, в межах с.Острів Шептицького району Львівської області, перевищив допустиму максимальну швидкість руху, проявив неуважність та неналежно оцінив дорожню обстановку, проігнорував вимоги дорожньої розмітки 1.1 розділу 34 Правил дорожнього руху України, припустив до виконання маневру обгону попутно їдучих транспортних засобів, серед яких був автомобіль марки «Opel Vectra» р.н.з. НОМЕР_2 з причепом марки «ПГМФ-8302» р.н.з. НОМЕР_3 , який по ходу свого руху з увімкненим покажчиком лівого повороту приступив до виконання маневру повороту ліворуч на ґрунтову дорогу. Під час виконання маневру обгону ОСОБА_3 зіткнувся з автомобілем марки «Opel Vectra» р.н.з. НОМЕР_2 з причепом марки «ПГМФ-8302» р.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_6 , внаслідок чого останній отримав тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння у виді відкритої черепно-мозкової травми, яка проявилася забоєм головного мозку середнього ступеня тяжкості, субдуральним крововиливом зліва переломом склепіння черепу з переходом на основу, повторним переломом ключиці зі зміщенням.

Своїми злочинно-недбалими діями обвинувачений ОСОБА_3 порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме, вимоги Правил дорожнього руху України:

- п.1.2, в Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів;

- п.1.3, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими;

- п.1.5, дії учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоди для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п.1.10, дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом;

- п.2.3 б), для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п.2.3 д), для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху

- п.12.4, У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год;

- п.12.9 б), водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил;

- п.14.2 б), Перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч;

Дані порушення є у прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали, зокрема, спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Позиція обвинуваченого

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому ним злочині визнав повністю, погодився з усіма фактичними обставинами справи та показав, що 20.06.2024р. він керував автомобілем марки «Renault Kangoo» р.н.з. НОМЕР_1 та рухався в с.Острів Шептицького району Львівської області в напрямку в м.Рава-Руська. Виконуючи маневр обгону їдучого попереду автомобіля, він в останній момент помітив автомобіль марки «Opel Vectra», який здійснював поворот ліворуч, та зіткнувся з ним. Після зіткнення він перевірив стан водія і пасажира автомобіля марки «Opel Vectra» та викликав поліцію.

У скоєному розкаявся.

Позиція потерпілого

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що в червні 2024 року він рухався автомобілем марки «Opel Vectra» з причепом в с.Острів Шептицького району Львівської області та, пропустивши зустрічний автомобіль, виконував маневр повороту ліворуч. Подальших подій він не пам`ятає.

Обвинувачений відшкодував йому заподіяну шкоду та він не має жодних претензій до останнього.

Оцінка суду

Вислухавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до частини третьої статті 349 Кримінально процесуального кодексу України, суд вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки про таке не заперечують всі учасники судового провадження, які показали, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи показання обвинуваченого, співставивши їх з фактичними обставинами справи, приймаючи до уваги те, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, суд дійшов висновку, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України, оскільки він, керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя.

Вина обвинуваченого у вчиненому доведена у повному обсязі.

Призначення покарання

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого відповідно до статті 66 КК України є щире каяття та відшкодування шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до статті 67 КК України судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, приймає до уваги, що санкція ч.2 ст.286 КК України не передбачає альтернативної міри покарання.

Також, суд відповідно до статті 65 КК України, враховує:

ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що згідно із статтею 12 КК України є тяжким злочином;

наслідки та обставини вчиненого злочину (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності);

особу винного, його вік, матеріальний та сімейний стан, стан здоров`я;

наявність постійного місця проживання та роботи, позитивної характеристики за такими;

обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання;

те, що він раніше несудимий;

зміст досудової доповіді, відповідно до якої обвинуваченого може бути виправлено без ізоляції від суспільства.

У зв`язку з наведеним, суд доходить висновку про можливість виправлення обвинуваченого з обранням покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті з позбавленням права керування транспортними засобами, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та визнає за доцільне застосувати щодо обвинуваченого звільнення від відбування основного покарання з випробуванням, оскільки доходить висновку, що його виправлення можливе без відбування призначеного покарання.

Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку

ОСОБА_6 подав цивільний позов, у якому просить стягнути з ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на його користь 55508,65грн. шкоди, завданої майну, 88890грн. шкоди, пов`язаної з його лікуванням, 4444,50грн. на відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги мотивує тим, що на момент події дорожнгьо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна».

Розмір матеріальної шкоди становить 156346,30грн., що є ринковою вартістю автомобіля марки «Opel Vectra» до дорожньо-транспортної пригоди. Ринкова вартість пошкодженого автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди становить 55508,65грн. Страховою компанією йому сплачено 98237,65грн.

В той же час, він згідний з визнанням автомобіля фізично знищеним та не заперечує проти передачі залишків транспортного засобу відповідачу. Тому, на підставі ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», він має право на відшкодування відповідачем залишкової вартості автомобіля в сумі 55508,65грн. з відрахуванням вже сплаченої страхової виплати в сумі 98237,65грн. та франшизи в сумі 2600грн. з передачею відповідачу залишків цього транспортного засобу.

Також, він перебував на лікуванні та поніс витрати на медикаменти в сумі 88890грн., які також підлягають відшкодуванню страховою компанією.

Розмір відшкодування моральної шкоди становить 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, що складає 4444,50грн.

Представник ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» подав відзив на позов, у якому на заперечення позовних вимог зазначив, що ОСОБА_6 не надав листка непрацездатності або виписки з історії хвороби/медичної карти, з яких вбачаються періоди лікування і призначення лікаря, що свідчить про відсутність правових підстав для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування.

Оскільки розмір страхової виплати не визначений, то не визначається розмір відшкодування моральної шкоди.

Ремонт автомобіля марки «Opel Vectra» р.н.з. НОМЕР_2 є економічно необґрунтованим, оскільки відновлювальний ремонт перевищує вартість транспортного засобу. Оскільки страховою компанією сплачено 98237,65грн., що ОСОБА_6 не заперечив, то вимогу останнього про виплату йому також і 55508,65грн. вважає безпідставною.

Вислухавши сторони, дослідивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

З відомостей зі сайту МТСБУ встановлено, що цивільно правова відповідальність водіїв автомобіля марки «Renault Kangoo» р.н.з. НОМЕР_1 застрахована ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (поліс №219083329, який чинний на 20.06.2024р.).

Згідно звіту №43761 від 18.07.2024р., протоколу технічного огляду від 03.07.2024р., ремонтних калькуляцій, звіту про розрахунок ринкової вартості від 20.07.2024р., розмір матеріального збитку, завданого ОСОБА_6 пошкодженням автомобіля марки «Opel Vectra» р.н.з. НОМЕР_2 становить 156346,30грн., що дорівнює ринковій вартості даного автомобіля, так як вартість відновлювального ремонту є більшою за його ринкову вартість (161622,33грн.).

Зі страхового акта №43761/1 та розпорядження №43761/1/1 встановлено, що за пошкодження автомобіля марки «Opel Vectra» р.н.з. НОМЕР_2 страховою компанією ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» сплачено потерпілому 98237,65грн., що є різницею між вартістю транспортного засобу в сумі 156346,30грн. та залишковою вартістю даного транспортного засобу в сумі 55508,65грн., франшизою в сумі 2600грн.

З рахунку на оплату та фіскальних чеків встановлено, що на консультацію, передопераційне обстеження, хірургічне та анестезіологічне забезпечення, оперативне втручання, перебування в стаціонарі, медикаментозне забезпечення в стаціонарі, придбання ліків, медичних препаратів та допоміжних матеріалів ОСОБА_6 витратив 88890грн.

Щодо шкоди, завданої майну

Згідно пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У пункті 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК України може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Так, відповідно до п. 30.2 Закону № 1961-ІVв разі, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 як законного володільця автомобіля марки «Renault Kangoo» р.н.з. НОМЕР_1 застрахована ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна».

Також позивач погодився із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, а тому суд дійшов висновку, що страховою компанією слід відшкодувати потерпілому матеріальну шкоду в розмірі вартості на момент ДТП знищеного автомобіля в сумі 156346,30грн.

Таким чином, з врахуванням того, що ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» вже сплачено ОСОБА_8 98237,65грн. вартості автомобіля, то з відповідача (страхової компанії) слід стягнути на користь останнього ще 55508,65грн. Франшиза в сумі 2600грн. стягненню з відповідача не підлягає.

Як зазначено у постанові №6 Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватися за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Цивільний позивач ОСОБА_6 не заперечував, щоб після відшкодування шкоди страхова компанія забрала собі все, що залишилося від автомобіля марки «Opel Vectra» р.н.з. НОМЕР_2 .

За таких підстав, страховій компанії слід передати залишки пошкодженого транспортного засобу цивільного позивача.

Щодо шкоди, завданої здоров`ю

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).

За загальними правилом частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела.

Згідно з частиною першою статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується.

Враховуючи це, підставою виникнення зобов`язання із заподіяння шкоди є факт її завдання. Умовами відповідальності за завдану шкоду є протиправна поведінка особи, що завдала шкоду, наявність між нею та майновою шкодою безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку, а також вина зазначеної особи.

Фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо (ч.1 ст.1195 ЦК України).

Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (пункт 23.1 статті 23 Закону).

У ст.23 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. У зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів (пункт 24.1 статті 24 Закону). Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Відповідно до ст.24.1 Закону у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. 24.2. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів. 24.3. Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.2 цієї статті.

На обґрунтування зазначених витрат на лікування цивільний позивач суду надав копію рахунку на оплату лікування в ТОВ «Клініка ортопедичної хірургії, відповідно до якого останній сплатив 58800грн. за консультацію, передопераційне обстеження, хірургічне та анестезіологічне забезпечення, оперативне втручання, перебування в стаціонарі, медикаментозне забезпечення в стаціонарі.

Також, ОСОБА_6 надав суду та копії фіскальних чеків, однак не надав підтвердження призначення лікаря, відповідно для кого в нього була необхідність придбати такі ліки з метою лікування травм, отриманих внаслідок ДТП. Карім того, серед наданих чеків є чеки на придбання дизельного пального, бензину, туалетного паперу тощо, які не відносяться до ліків та медичних препаратів.

За таких підстав, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілого в сумі 58800грн.

Щодо відшкодування моральної шкоди

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди потерпілим, суд керувався вимогами закону, зокрема ст. 23 Цивільного кодексу України(далі ЦК), згідно з якою особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізувати, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до положень ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Верховний Суд України у постанові від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-954цс16 сформулював висновок, відповідно до якого потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б)шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст. 1192 ЦК підстав.

Потерпілий має право відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов`язання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правову відповідальність якої застраховано, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Цей висновок узгоджується з практикою Касаційного цивільного суду Верховного Суду (постанова від 14 лютого 2018року у справі № 754/1114/15-ц, провадження №61-1156св18).

Таким чином, розмір відшкодування моральної шкоди становить 5% від страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю в сумі 58800грн., що складає 2940грн.

Щодо позовних вимог до ОСОБА_3

Також, в позові ОСОБА_6 заявив вимоги до ОСОБА_3 та просив стягнути з останнього 2600грн. майнової шкоди, 4290,62грн. у зв`язку з необхідністю посиленого харчування, 1000000грн. на відшкодування моральної шкоди.

Однак, під час судового розгляджу кримінального провадження ОСОБА_9 , подав клопотання про відмову від позову в частині позовних вимог до ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно ст.255 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову, провадження у справі підлягає закриттю.

Враховуючи те, що позивач відмовився від позову, йому слід роз`яснити наслідки, передбачені ст.256 ЦПК України.

За таких підстав, провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_3 підлягає закриттю.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Витрати на залучення експерта слід стягнути із засудженого в дохід держави.

Запобіжний захід обвинуваченому на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання суд не вбачає.

За таких підстав, керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк в 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язок:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Перебіг іспитового строку засудженому обчислювати з моменту проголошення вироку.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_6 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_6 55508 (п`ятдесят п`ять тисяч п`ятсот вісім)грн. 65коп. матеріальної шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу, 58800 (п`ятдесят п`ять тисяч вісімсот)грн. матеріальної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я та 2940 (дві тисячі дев`ятсот сорок)грн. на відшкодування моральної шкоди.

Закрити провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, допущені:

- ухвалою слідчого судді Червоноградського міського суду Львівської області від 25.06.2024р. у виді накладення арешту на автомобіль марки «Renault Kangoo» р.н.з. НОМЕР_1 ;

- ухвалою слідчого судді Червоноградського міського суду Львівської області від 25.06.2024р. у виді накладення арешту на автомобіль марки «Opel Vectra» р.н.з. НОМЕР_2 ;

- ухвалою слідчого судді Червоноградського міського суду Львівської області від 25.06.2024р. у виді накладення арешту на причіп марки «ПГМФ-8302» р.н.з. НОМЕР_3 .

Речові докази: автомобіль марки «Renault Kangoo» р.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває на зберіганні в Шептицькому РВ ГУНП у Львівській області повернути ОСОБА_3 ; автомобіль марки «Opel Vectra» р.н.з. НОМЕР_2 , який перебуває на зберіганні в Шептицькому РВ ГУНП у Львівській області передати Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «ПЗУ Україна»; причіп марки «ПГМФ-8302» р.н.з. НОМЕР_3 , який перебуває на зберіганні в Шептицькому РВ ГУНП у Львівській області повернути ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 18932 (вісімнадцять тисяч дев`ятсот тридцять дві)грн. витрат на проведення судових експертиз.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Сокальський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення цього тридцятиденного строку апеляційного оскарження, якщо не було подано апеляційної скарги.

У разі надходження апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Решті учасників судового провадження роз`яснити їх право на отримання в суді копії вироку.

Головуючий:ОСОБА_1