Провадження № 1-кс/344/5281/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження за №0001254 від 28.07.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором, в обгрунтування якого посилався на те, що Слідчим відділом Івано-Франківського РУП ГУ НП в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001254 від 28.07.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 27.07.2025, близько 22 год 45 хв, ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 перебували неподалік приміщення ПНУ імені Василя Стефаника, зі сторони вул. Чорновола у м. Івано-Франківську, де побачили потерпілого ОСОБА_9 . У цей час ОСОБА_4 та ОСОБА_6 вирішили відкрито заволодіти наявним у ОСОБА_9 особистим майном.

Реалізуючи свій протиправний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_6 , підійшли до потерпілого ОСОБА_9 .

В подальшому, ОСОБА_6 , згідно попередньо розподілених ролей, з метою приспати увагу потерпілого, висловив неправдиве прохання надати йому сигарету на що останній погодився. Після чого ОСОБА_6 , в момент того, коли потерпілий ОСОБА_9 почав відкривати свою натільну сумку, маючи на меті виконати його прохання, наніс один цілеспрямований удар рукою в область обличчя потерпілого, внаслідок чого він впав на землю, тим самим застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого в момент заподіяння. В цей самий час ОСОБА_4 почав своєю ногою утримувати голову ОСОБА_9 , притиснувши її до землі, чим подавив волю потерпілого до опору.

В подальшому, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, у період дії на території України воєнного стану, який введений згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, продовженого відповідно до Указу Президента України від 15.04.2025 року №235/2025, затвердженим Законом України від 16.04.2025 року №4356-ІХ відкрито викрали у ОСОБА_9 поясну сумку марки «M-Tac», темно-зеленого кольору, вартістю 800 грн, в якій знаходились: грошові кошти в сумі 1500 грн, бездротові навушники марки «Apple AirPods Pro», в корпусі білого кольору, вартістю 6000 грн, гребінець, військове посвідчення та дві перепустки у військову частину.

Після вчинення злочину ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , утримуючи викрадене майно, місце вчинення злочину покинули, яким в подальшому, розпорядились на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 8300 гривень. Слідом за останніми місце злочину покинули ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які протиправних дій відносно ОСОБА_9 не вчиняли.

Окрім цього, 28.07.2025, близько 01 год 30 хв, ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 перебували поблизу пішохідного переходу, що по вул. Гетьмана Мазепи у м. Івано-Франківську, а саме неподалік фонтану на Вічевому майдані, де побачили потерпілого ОСОБА_10 .

У цей час, ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 вирішили відкрито заволодіти наявним у ОСОБА_10 особистим майном.

Реалізуючи свій протиправний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , підійшли до потерпілого ОСОБА_10 . В подальшому, ОСОБА_6 , згідно попередньо розподілених ролей, з метою приспати увагу потерпілого, висловив неправдиве прохання надати йому сигарету, після чого наніс один цілеспрямований удар рукою в область грудної клітки потерпілого, внаслідок чого він впав на землю. В цей самий час ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , які стояли позаду ОСОБА_10 , користуючись тим, що він лежить на землі, застосували відносно нього насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я в момент заподіяння, наносячи удари ногами в область попереку та голови ОСОБА_10 чим подавили його волю до опору.

В подальшому, ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 діючи умисно та повторно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, у період дії на території України воєнного стану, який введений згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, продовженого відповідно до Указу Президента України від 15.04.2025 року №235/2025, затвердженим Законом України від 16.04.2025 року №4356-ІХ відкрито викрали у ОСОБА_10 полімерний пакет в якому знаходились: мобільний телефон марки «Redmi 14C», в корпусі чорного кольору, вартістю 4500 грн, бездротові навушники марки «Apple AirPods 3+», в корпусі білого кольору, вартістю 5000 грн, гаманець, матерчата сумка, одяг, дисконтні картки, дротові навушники, які матеріальної цінності для ОСОБА_10 не становлять.

Після вчинення злочину ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , утримуючи викрадене майно, місце вчинення злочину покинули, яким в подальшому, розпорядились на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 9500 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого в момент заподіяння, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186 КК України.

У вчиненні зазначених кримінальних правопорушень обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, українець, уродженець с. Старосілля, Саратського району, Одеської області, фактично проживаючий по АДРЕСА_1 , з середньою освітою, офіційно не працевлаштований, неодружений, на утриманні нікого не має, депутатом та інвалідом не являється, раніше не судимий.

28 липня 2025 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186 КК України.

29 липня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186 КК України.

Причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами огляду місця події, протоколами допитів потерпілих, протоколами пред`явлення впізнання за фотознімками, протоколами огляду предметів та іншими зібраними матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Злочини, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, санкція статті передбачає максимальне покарання у вигляді десяти років позбавлення волі.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Також, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, зокрема ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування і суду, незаконно впливати на потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Можливість підозрюваного ОСОБА_4 переховуватись від органів досудового розслідування чи суду зумовлюється тим, що підозрюваний, усвідомлюючи тяжкість покарання за вчинений злочин, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, може намагатись уникнути покарання.

Можливість підозрюваного ОСОБА_4 незаконно впливати на потерпілих у даному кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що підозрюваному відомі їх анкетні дані та він шляхом вмовляння, залякування, може схиляти їх до зміни власних показань, що може істотно вплинути на досудове розслідування. Оцінюючи наявність цього ризику, варто врахувати, що ризик впливу на потерпілих існує не лише на етапах досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду.

Можливість підозрюваного ОСОБА_4 вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється підтверджується тим, що у підозрюваного відсутнє офіційне місце працевлаштування, а отже і джерело доходу, у зв`язку з чим підозрюваний ОСОБА_4 може продовжити свою злочинну діяльність чи вчинити інше кримінальне правопорушення, з метою незаконного збагачення.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, з викладених в ньому обставин, просив задоволити.

В судовому засіданні захисник підозрюваного просив застосувати до його підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічну пору доби, оскільки ОСОБА_4 одружений, дружина вагітна, має на утриманні дитину, неофіційно працює та забезпечує сім`ю.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, який в свою чергу відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Ч. 5 ст. 182 КПК України визначено, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається у межах - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

28 липня 2025 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

29.07.2025 року щодо ОСОБА_4 , складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, яке йому вручено в той самий день.

Злочин, передбачений ч.4 ст.186 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 відносяться до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч. 4 ст. 186 КК України.

Крім цього, прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема переховуватись від органів досудового розслідування і суду, незаконно впливати на потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Вирішуючи дане клопотання враховую також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 вказаного кримінального правопорушення, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я та майновий стан, міцність соціальних зв`язків.

При визначенні розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, крім наведеного вище, враховую практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, а також тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 за інкримінований злочин, характер та обставини його вчинення.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задоволити та застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням на підозрюваного передбачених у ст. 194 КПК України додаткових обов`язків, необхідність покладення яких встановлена з наведеного слідчим обґрунтування клопотання і саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

На підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задоволити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старосілля, Саратського району, Одеської області, фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 25 вересня 2025 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань №12.

Визначити заставу - 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 151 400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) гривень 00 копійок, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду (одержувач: ТУ ДСА України в Івано-Франківській області, код: 26289647, банк: ДКСУ України, м. Київ, МФО: 820172, р/р: UA158 201 720 355 259 65).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , на строк до 25 вересня 2025 року включно обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

5) здати до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну;

та роз`яснити, що в разі невиконання таких обов`язків щодо нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі оригінал документу із відміткою банку має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення, яка після його отримання та перевірки має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення, про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Окружної прокуратури міста Івано-Франківська ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1