Справа № 308/5859/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника - ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000181 від 15.12.2022 року старшого слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові майор Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 , погоджене прокурором другого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 про продовження строку тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ужгород, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові майор Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 за погодженням з прокурором другого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000181 від 15.12.2022 року звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Подане клопотання мотивує тим, що слідчими Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні відомості про яке внесено 15.12.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за N? 0000181 за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 Кримінального кодексу України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до Указу Президента України N? 64/2022 у зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан. Разом з тим, відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», на період дії правового режиму воєнного стану - громадянам України, віком від 18 до 60 років, а також жінкам-військовозобов?язаним обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов?язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Наказом Державної установи «Центр пробації від 26.12.2022 N? 729/к ОСОБА_8 призначено на посаду начальника Тячівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» органи і установи виконання покарань віднесено до правоохоронних органів, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

ОСОБА_8 будучи працівником органу виконання покарань на який покладається змуслення плявозастосовних та правоохоронних функцій організував незаконне переправлення осіб через державний кордон України, вчиненого шляхом надання порад, вказівок, за попередньою змовою групою осіб, повторно, щодо кількох осіб, з корисливих мотивів за наступних обставин.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці у ОСОБА_8 , виник злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення осіб призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон, через державний кордон України, всупереч обмеженням, встановленим Законом України «Про правовий режим воєнного стану», з корисливих мотивів.

ОСОБА_8 , розробив злочинну схему, відповідно до якої, він організовує незаконне переправлення осіб через державний кордон України з Словацькою Республікою, або залучає для цього інших осіб, тобто спільників, особу або осіб призовного віку від 18 до 60 років, за обумовлену грошову винагороду, після чого при безпосередньому переправленні особи призовного віку передають грошову винагороду останньому або спільникам.

В подальшому, ОСОБА_8 підшукав двох осіб які мали бажання незаконно перетнути державний кордон України, а саме ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , та повідомив останніх про необхідність сплати грошових коштів у сумі 3000 доларів США за організацію їх переправлення через державний кордон України поза пунктом пропуску до Словаччини.

Крім цього, на виконання свого злочинного умислу ОСОБА_8 залучив до своєї протиправної діяльності ОСОБА_13 , якому повідомив про наявність двох осіб ( ОСОБА_11 та ОСОБА_14 ), які мають бажання незаконно перетнути державний кордон України і сплатити за вказану послугу кошти у сумі 3000 доларів США.

На вказану незаконну пропозицію ОСОБА_8 ОСОБА_15 погодився та повідомив, що готовий організувати безпосередне переправлення вказаних осіб на ділянці кордону України із Словаччиною поза пунктом пропуску, на території Ужгородського району Закарпатської області.

При цьому ОСОБА_8 отримав від третьої особи, зацікавленої у переправлянні ОСОБА_11 та ОСОБА_14 через державний кордон, грошові кошти у розмірі 3000 доларів США, по 1500 доларів США за кожну особу.

В подальшому, на виконання вказаної злочинної схеми ОСОБА_13 ОСОБА_15 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дії, діючи за попередньою домовленістю з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (в телефонному режимі), домовився з ОСОБА_16 , який діяв під контролем правоохоронних органів, про те, що 24.02.2023 о 09:00 з Тячівського району до міста Ужгород приїдуть двоє осіб, яких необхідно переправити через державний кордон України поза межами пунктів пропуску.

При цьому ОСОБА_15 зауважив, що за незаконне переправляння через державний кордон України, поза межами пункту пропуску, вказаних осіб він заплатить ОСОБА_16 грошову винагороду у розмірі 1000 доларів США за кожну особу, але після того як вказані особи незаконно перетнуть державний кордон україни до Словацької Республіки. Окрім цього ОСОБА_13 повідомив, що розрахунок в сумі 2000 доларів США буде здійснено безготівково шляхом перерахування на картковий рахунок ОСОБА_16 . Останній при цьому, мав провести ОСОБА_11 та ОСОБА_12 до лінії розмежування державного кордону України та Словаччини у лісній місцевості Ужгородського району, щоб вони мали змогу її незаконно перетнути.

24.02.2023 ОСОБА_8 , попередньо обговоривши деталі із ОСОБА_17 організував приїзд ОСОБА_11 та ОСОБА_14 до м. Ужгород де їх, приблизно о 10:18 24.02.2023, зустрів та забрав ОСОБА_15 на автомобілі марки «OPEL INSIGNIA», д.н.з. НОМЕР_1 .

В той же день, приблизно о 10:30 ОСОБА_18 приїхавши на автомобілі марки «OPEL INSIGNIA», д.н.з. НОМЕР_2 до заздалегідь обумовленого місця, а саме за адресою: м. Ужгород, вул. Капушанська, біля буд. 27, разом із ОСОБА_19 та ОСОБА_11 , де зустрівся із ОСОБА_16 , який діяв під контролем правоохоронних органів та сів до них на переднє пасажирське сидіння вказаного автомобіля.

Надалі, ОСОБА_16 разом з ОСОБА_19 та ОСОБА_11 вийшли з вище вказаного автомобіля та за вказівкою ОСОБА_9 пересіли в інший транспортний засіб, а саме марки «Форд Фокус», синього кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , де перебував ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після чого вони поїхали до заздалегідь обумовленого місця, а саме до с. Оноківці, Ужгородського району, Закарпатської області.

Через деякий час, приблизно о 11:00 ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_13 , на виконання зазначеного злочинного плану, привіз ОСОБА_11 та ОСОБА_20 на дачний масив у с. Оноківці, Ужгородського району, Закарпатської області (координати: 48.6634520; 22.3410390), після чого останні вийшли з автомобіля та ОСОБА_4 разом із ОСОБА_16 повів їх через ліс у напрямку українсько-словацького кордону з метою незаконного переправлення останніх через державний кордон України.

В той самий день, приблизно о 14:00 годин в зоні відповідальності ВІПС«Оноківці ВПС Ужгород НОМЕР_4 прикордонного загону, в районі 266 прикордонного знаку працівниками прикордонного наряду, ОСОБА_21 та ОСОБА_11 було затримано при спробі незаконного перетину державного кодону України, а ОСОБА_16 та ОСОБА_4 повернулися на автомобілі марки «Форд Фокус», синього кольору, д.н.3. НОМЕР_5 до міста Ужгорода, де останні розійшлися по різних адресах.

Крім цього, ОСОБА_15 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дії, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 03.04.2023 домовився з останнім, про організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України двох мешканців Тернопільщини. За організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон У країни ОСОБА_13 висунув вимогу ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_4 надати грошову винагороду у розмірі 5500 доларів США за кожного, за організацію незаконного переправлення їх через державний кордон України, 1000 доларів з яких мав отримати ОСОБА_4 за безпосереднє переправлення.

У подальшому, 05.04.2023, біля 10:00 годин ОСОБА_4 , діючи за вказівкою ОСОБА_15 , прибув до магазину «АВС», що по вулиці Загорська у місті Ужгороді, де його вже чекали двоє осіб призовного віку, а саме ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , ОСОБА_24 мав переправити через державний кордон України до Словацької Республіки. Надалі ,останні зустрілися за вказаною адресою та ОСОБА_4 на виконання заздалегідь обумовленої схеми, діючи умисно та за попередньою змовою з ОСОБА_13 , надав вказівки та повів осіб призовного віку у напрямку державного кордону України до Словацької Республіки, де у подальшому ОСОБА_4 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 було затримано працівниками прикордонного наряду, в зоні відповідальності ІНФОРМАЦІЯ_5 , а саме в районі 315 прикордонного знаку.

Таким чином, ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 обґрунтовано пдозрюються у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, а саме в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчиненого шляхом надання порад, вказівок, попередньою змовою групою осіб, повторно, щодо кількох осіб, з корисливих мотивів

06.05.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

04.07.2023 ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_25 досудове розслідування у кримінальному провадженні продовжено до шести місяців, тобто до 06.11.2023.

Слідчий зазначає, що обгрунтованість підозри ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_26 , ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих їм злочинів повністю підтверджується зібраними доказами та матеріалами кримінального провадження, а саме: показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_27 , ОСОБА_23 , ОСОБА_16 ; протоколами пред?явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.04.2023; протоколами про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - візуальне спостереження 28.02.2023; протоколами за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 12.03.2023; протоколами за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо,- відео контроль особи від 06.03.2023, 12.03.2023; протоколами огляду речей і предметів від 24.02.2023, 05.04.2023, та іншими матеріалами даного кримінального провадження в їх сукупності.

З метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваних, ОСОБА_26 ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.05.2023 до нього застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави 500 000 грн, яку було внесено, строком до 06.07.2023 включно.

З метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваних, ОСОБА_10 ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.05.2023 року до нього застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави 400 000 грн, яку було внесено, строком до 06.07.2023 включно.

З метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваних, ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.06.2023 до нього застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави 214 720 грн, яку не було внесено, строком до 05.07.2023 включно, який продовжено до 31.08.2023.

З метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваних. ОСОБА_8 ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.06.2023 до нього застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави 214 720 грн, яку було внесено, строком до 06.07.2023

31.08.2023 закінчується строк тримання під вартою ОСОБА_4 , однак завершити досудове розслідування до закінчення даного строку неможливо внаслідок особливої складності провадження та необхідності проведення низки слідчих (розшукових) та процесуальних дій, спрямованих на збір доказів з метою повного, всебічного і неупередженого з?ясування всіх обставин вчиненого правопорушення, а саме: - проведення експертизи відео-, звукозапису; - розсекретити усі матеріали негласних слідчих (розшукових) дій; - проведення слідчих експериментів; - здійснити інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії, спрямовані на встановлення обставин у вказаному кримінальному провадженні; - із врахуванням всіх зібраних у даному кримінальному провадженні доказів, в тому числі і вищенаведених, за умови отримання беззаперечних доказів вини підозрюваних - виконати вимоги ст. 290 КПК України з підозрюваними та їх захисниками, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, які направити до суду для розгляду по суті, що також потребує певного часу.

Обставинами, які перешкоджали завершити вказані слідчі (розшукові) та процесуальні дії у двомісячний строк, є особлива складність кримінального провадження, а саме завершення проведення негласних слідчих (розшукових) дій та їх розсекречення, необхідність проведення слідчих експериментів з підозрюваними та свідками у кримінальному провадженні, тощо.

Здійснення вказаних слідчих (розшукових) і процесуальних дій під час досудового розслідування має суттєве значення для всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин вчиненого підозрюваними злочину й об?єктивного судового розгляду, дотримання основних засад кримінального провадження, зокрема верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, тощо.

Слідчий зазначає, що ОСОБА_4 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 332 КК України. На даний час ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були встановлені судом під час застосування запобіжного заходу, наразі залишаються реальними і триваючими, продовжують об`єктивно існувати, а саме:

-переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

-незаконно впливати на свідків та заявника у кримінальному провадженні;

- вчинити інше кримінальне правопорушення;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

Вказує, що підставою продовження строку дії запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність вищевказаних ризиків.

Беручи до уваги наведене, а також те, що вищенаведені ризики на даний час не зменшились, існують і на даний час, орган досудового слідства просить продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 в межах строків досудового розслідування.

Позиція сторони обвинувачення в суді

У судовому засіданні прокурор клопотання про продовження дії запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою підтримав та просив суд його задовольнити з підстав викладених у клопотанні. Зазначив, що наявні ризики передбачені у п. п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та заявника у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Зазначені ним ризики, існували на час обрання запобіжного заходу та не зменшились на час розгляду справи.

Позиція сторони захисту в суді

Захисник обвинуваченого в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання прокурора, вважає клопотання необґрунтованим, а ризики не доведеними, просив суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора .

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав доводи захисника.

Заслухавши думку прокурора про доцільність продавження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, пояснення захисника, підозрюваного, перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що Шостим слідчим відділом (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000181 від 15.12.2022 року за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

06.05.2023 о 07:50 год. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

08.06.2023 року слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави. Строк тримання під варто визначено до 05.07.2023 року.

Як встановлено слідчим суддею, 04.07.2023 року ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000181 від 15.12.2022 до 6 місяців, тобто до 06.11.2023.

04.07.2023 року слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду відносно ОСОБА_4 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави. Строк тримання під вартою визначено до 31.08.2023 року.

Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні закінчується 31.08.2023 року. Завершити досудове розслідування у зазначений строк, прийнявши одне з рішень передбачених ч.2 ст.283 КПК України, не можливо внаслідок особливої складності провадження та необхідності проведення низки слідчих (розшукових) та процесуальних дій, спрямованих на збір доказів з метою повного, всебічного і неупередженого з?ясування всіх обставин вчиненого правопорушення, а саме: - проведення експертизи відео-, звукозапису; - розсекретити усі матеріали негласних слідчих (розшукових) дій; - проведення слідчих експериментів; - здійснити інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії, спрямовані на встановлення обставин у вказаному кримінальному провадженні; - із врахуванням всіх зібраних у даному кримінальному провадженні доказів, в тому числі і вищенаведених, за умови отримання беззаперечних доказів вини підозрюваних - виконати вимоги ст. 290 КПК України з підозрюваними та їх захисниками, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, які направити до суду для розгляду по суті, що також потребує певного часу.

Обставинами, які перешкоджали завершити вказані слідчі (розшукові) та процесуальні дії у двомісячний строк, є особлива складність кримінального провадження, а саме завершення проведення негласних слідчих (розшукових) дій та їх розсекречення, необхідність проведення слідчих експериментів з підозрюваними та свідками у кримінальному провадженні, тощо.

Здійснення вказаних слідчих (розшукових) і процесуальних дій під час досудового розслідування має суттєве значення для всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин вчиненого підозрюваними злочину й об?єктивного судового розгляду, дотримання основних засад кримінального провадження, зокрема верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, тощо.

Необхідність у продовженні підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обумовлена необхідністю запобігти ризикам вчинення ним спроб переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та заявника у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Згідно ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого - з моменту затримання.

При вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою слід враховувати вимоги статей 177, 178, 197, 199 КПК України, статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 був обраний з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та заявника у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою, слідчий суддя враховує надані сторонами кримінального провадження докази, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_4 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке йому загрожує, у разі визнання його винним, наявність ризиків та обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою .

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 332 КК України, а виходячи лише з фактичних даних, що містяться в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, приходжу до висновку про обґрунтованість підозри останнього у вчиненні кримінального правопорушення за викладених в клопотанні обставин. За вчинення кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 332 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Прокурором наведено обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення. Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та доданими до клопотання доказами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри, і на підставі яких слідчий виніс повідомлення ОСОБА_4 про підозру, копія якого йому вручена.

Дослідивши матеріали судового провадження, приєднані прокурором до клопотання докази, слідчий суддя приходить до переконання, що прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою та наявність ризиків, які не зменшились.

Слідчий суддя, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182)

При цьому слідчим суддею при продовженні дії запобіжного заходу лише перевіряється наявність вагомих доказів, що можуть свідчити про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою та заявлені ризики. Слідчий суддя, звертає увагу сторони захисту на те, що питання щодо доведеності чи недоведеності вини підозрюваного не являється предметом розгляду клопотання про застосування ( продовження ) дії запобіжного заходу.

Разом з тим, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, слідчий суддя виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії розслідування, є достатньою для продовження дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 оскільки обґрунтованість підозри -це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні і для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Оцінка судом наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку підозрюваний, можуть вдатися до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином, слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. Позитивна відповідь свідчить про реально існуючий ризик неправомірної поведінки підозрюваного.

Обґрунтовуючи клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою, прокурор послався на існування ризиків, передбачених п.п.1,3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому слідчому судді належить оцінити наявність кожного з них.

Існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, було встановлено ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 08.06.2023 року. Зазначені ризики на даний час не зменшились та зберігають свою актуальність.

Щодо існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду

Так, на переконання слідчого судді, ймовірна можливість переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду підтверджується тим, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, передбачає, зокрема, покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Існування цього ризику пов`язане, у першу чергу, із тяжкістю злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 . Так, санкція ч. 3 ст. 332 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Означена обставина сама по собі може бути причиною для переховування підозрюваного від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

На переконання слідчого судді, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Співставлення негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його покарання у невизначеному майбутньому, з засудженням до покарання у разі доведення прокурором його винуватості у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

Слідчий суддя вважає, що небезпека переховування підозрюваного здається явно переконливою.

Про актуальність цього ризику вказують і умови, в яких перебуває Україна. На думку слідчого судді, з урахуванням введення воєнного стану, ресурси контролю за поведінкою підозрюваних у контексті встановлення місцезнаходження, перетину державного кордону є більш обмеженими. Це вимагає вжиття додаткових заходів з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваних, в тому числі шляхом застосування запобіжних заходів та покладення обов`язку здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, який обумовлений саме існуванням саме ризику переховування. На даний час не всі ділянки державного кордону України контролюються українською владою, а тому, на переконання слідчого судді, ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду наразі є високим.

Окрім того, переховуватись від органів досудового розслідування та суду можливо не лише за кордоном, а і в межах території України. Більше того, слідчий суддя зазначає, що існують способи виїзду за кордон чоловіків призовного віку, до прикладу, з волонтерською місією тощо. А тому стверджувати, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, у тому числі, за кордоном нівельовано повністю, неможливо.

Отже, обставини, встановлені під час розгляду клопотання, у сукупності дають підстави для висновку про те, що ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду є актуальним.

Даний факт у сукупності з обставинами, що характеризують особу підозрюваного, його соціальні зв`язки, вказує на наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

Кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 належить до тяжких злочинів, за який передбачено відповідальність у виді позбавлення волі строком від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Дана обставина, може спонукати підозрюваного до переховування від органів досудового розслідування та суду.

З огляду на зазначене, а також в сукупності з іншими встановленими слідчим суддею обставинами, передбаченими ст. 178 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про наявність існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, а належна процесуальна поведінка ОСОБА_4 у статусі підозрюваного не може свідчити про відсутність даного ризику.

Щодо існування ризику незаконного впливу на свідків та заявника

Перевіряючи наявність ризику впливу підозрюваного ОСОБА_4 на свідків та заявника, слідчий суддя враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, потерпілим у кримінальному провадженні, а саме, спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Водночас, слідчий суддя може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманими у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто якщо свідки допитувалися на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

Слідчий суддя вважає, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

На переконання слідчого судді, ризик незаконного впливу на свідків з часом лише актуалізується, адже за наслідками ознайомленням з матеріалами кримінального провадження, підозрюваний стає обізнаним про всіх осіб, які допитувалися у цьому кримінальному провадженні.

Відповідний незаконний виплив може стосуватись як свідків, які безпосередньо вказують на підозрюваного як на особу, що вчинила злочин, так і свідків, які можуть надати свідчення щодо інших важливих обставин кримінального провадження, які не інкримінуються підозрюваному та не мають безпосереднього зв`язку із його особою (наприклад показання понятих, які брали участь у слідчих діях).

Слідчий суддя вважає ризик впливу на свідків та заявника у цьому кримінальному провадженні обгрунтованим, оскільки їх показання відповідно, є процессуальними джерелами доказів ( ч. 2 ст. 84 КПК України) та можуть мати важливе значення в контексті предмету доказування.

Тож слідчий суддя не виключає можливості незаконного впливу на свідків з боку підозрюваного з використанням свого кола звязків з метою схилити їх до зміни показань під час допиту на стадії досудового розслідування або в суді, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

При цьому слід врахувати, що оскільки наразі кримінальне провадження перебуває на початковій стадії досудового розслідування, стороною обвинувачення допитані не усі свідки.

З огляду не це, слідчий суддя вважає, що ризик незаконного впливу на свідків та заявника є актуальним.

Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення

Про наявність та продовження існування ризику вчинити інше кримінальне правопорушення , свідчить наступне.

Зокрема, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,що відноситься до категорії тяжких злочинів.

З огляду на зазначене, а також в сукупності з іншими встановленими судом обставинами, зокрема підозрюваний ОСОБА_4 , офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела прибутків, а тому не має сталих соціальних зв`язків, суд дійшов висновку про продовження існування ризику вчинити інше кримінальне правопорушення.

На підтвердження наявності ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України також свідчить те, що підозрюваний ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований ( доказів протилежного суду не надано) , постійного джерела доходу немає, а відтак може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Щодо ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином

Суд вважає реальним існування ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, з огляду на те, що підозрюваний ОСОБА_4 , з метою уникнення кримінальної відповідальності матиме можливість домовлятись із іншими можливими співучасниками злочину, про спільну позицію та процесуальну поведінку, консультуватись з приводу можливих способів уникнення від передбаченої законом відповідальності.

Таким чином , судом констатовано продовження існування ризиків - переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та заявника, вчинення іншого кримінального правопорушення та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Існування таких ризиків обґрунтовується також характером протиправних дій, спосіб вчинення кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретних осіб, а і для суспільства в цілому та тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у інкримінованому злочині та наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Перевіряючи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя доходить висновку, що прокурором доведено продовження існування ризиків -переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та заявника, вчинення іншого кримінального правопорушення та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора в частині продовження строку дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою, а в задоволенні клопотання сторони захисту відмовити.

Слідчий суддя звертає увагу на спосіб вчинення кримінальних правопорушень, які мають високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретних осіб, а і для суспільства в цілому, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За таких обставин слідчий суддя вважає доведеним наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 , інкримінованого йому злочину та вищевказаних ризиків, станом на день вирішення клопотання ризики не зменшилися, не відпали та продовжують існувати, і неможливість їх запобігання при вжитті більш м`яких запобіжних заходів, передбачених КПК України оскільки ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення.

Необхідно враховувати той факт, що вчинене кримінальне правопорушення має високий ступінь суспільної небезпеки, а також те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й стандарти охорони загальносуспільних інтересів.

Дії підозрюваного ОСОБА_4 , були спрямовані на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, порадами, вказівками та наданням засобів, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, повторно, вчинені щодо кількох осіб, з корисливих мотивів.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , слідчий суддя також враховує, що в межах досудового розслідування вказаного кримінального провадження, враховуючи його особливу складність, а також те, що в ході досудового розслідування, з метою всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин вчинення вищеописаних кримінальних правопорушень, необхідно провести ще ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, а саме: проведення експертизи відео-, звукозапису; - розсекретити усі матеріали негласних слідчих (розшукових) дій; - проведення слідчих експериментів; - здійснити інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії, спрямовані на встановлення обставин у вказаному кримінальному провадженні; - із врахуванням всіх зібраних у даному кримінальному провадженні доказів, в тому числі і вищенаведених, за умови отримання беззаперечних доказів вини підозрюваних - виконати вимоги ст. 290 КПК України з підозрюваними та їх захисниками, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, які направити до суду для розгляду по суті, що також потребує певного часу.

Обставинами, які перешкоджали завершити вказані слідчі (розшукові) та процесуальні дії у двомісячний строк, є особлива складність кримінального провадження, а саме завершення проведення негласних слідчих (розшукових) дій та їх розсекречення, необхідність проведення слідчих експериментів з підозрюваними та свідками у кримінальному провадженні, тощо.

Відповідно до п. 35 рішення Європейського суду по правам людини від 26.06.1991 р., у справі «Летельє проти Франції», національні судові органи у першу чергу слідкувати за тим, щоб в кожному конкретному випадку строк попереднього ув`язнення обвинуваченого не перевищував розумних меж. З цією метою вони повинні приймати до уваги всі обставини, які мають значення для з`ясування, чи мається суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості виправдовував відступлення від принципу поваги до особистої свободи.

На думку слідчого судді, застосування більш м`якого запобіжного заходу не унеможливить прояв встановлених слідчим суддею ризиків, та не буде ефективним та доцільним в рамках даного кримінального провадження та свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам встановлених слідчим суддею, передбаченим ст. 177 КПК України.

Cлідчий суддя вважає, що менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування (в тому числі шляхом неналежного виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків) і русі кримінального провадження. Застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання чи особистої поруки для запобігання вказаним ризикам буде недостатнім, оскільки виконання покладених на підозрюваного обов`язків буде залежати виключно від волі самого підозрюваного та їх порушення не матиме для нього очевидних і достатньо суттєвих негативних наслідків.

Водночас слідчий суддя вважає, що вік та стан здоровя ОСОБА_4 , дозволяють та не перешкоджають продовженню відносно нього дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Доказів про те, що стан здоровя ОСОБА_4 , перешкоджає продовженню відносно нього дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не надано.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно ОСОБА_4 , більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не встановлено.

Виходячи з вищевикладеного, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про продовження підозрюваному ОСОБА_4 , строку тримання під вартою підлягає задоволенню, так як є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризик якого залишився з огляду на серйозний характер загрози для суспільного порядку протиправних діянь, їх тяжкість з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, та може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного слідчим суддею, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено, тож слідчий суддя приходить до висновку про доцільність продовження строку дії запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 , у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів.

Оскільки слідчим суддею обиралася відносно підозрюваного ОСОБА_4 , міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно обиралася міра запобіжного заходу у вигляді застави, а така визначалася в обов`язковому порядку як альтернатива суворого запобіжного заходу, та визначена в порядку, визначеному ст.182 КПК України, підстав для зміни визначеного судом розміру не має.

Відповідно до положень ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів і продовжується слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, а тому, зважаючи на право підозрюваного, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк стало предметом судового розгляду, визначені ст. 28 КПК України розумні строки кримінального провадження, строк тримання під вартою ОСОБА_4 , слід продовжити до 26.10.2023 року.

Крім цього, слідчий суддя зауважує, що згідно з ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 184, 186, 193-194, 196, 197,309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000181від 15.12.2022 року старшого слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові майор Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 , погоджене прокурором другого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 про продовження строку тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити строк дії запо-біжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ужгород, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, раніше не судимого підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, в межах строку досудового розслідування строком до 60 днів , а саме до 26 жовтня 2023 року.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено 04.09.2023 року о 09 -00 год.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1