Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 461/1847/25

провадження № 51-1430ск 25

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу судді Львівського апеляційного суду від 18 березня 2025 року,

встановив:

слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ухвалою від 11 березня

2025 року повернув скаргу ОСОБА_4 , подану в порядку ст. 206 КПК України, про незаконне тримання його під вартою.

ОСОБА_4 зазначену ухвалу оскаржив до суду апеляційної інстанції.

Суддя Львівського апеляційного суду ухвалою від 18 березня 2025 року на підставі ч. 4 ст. 399 КПК України відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 .

Перевіривши касаційну скаргу та долучені до неї матеріали, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 необхідно відмовити з огляду на таке.

11 березня 2025 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова повернув ОСОБА_4 скаргу про незаконне тримання його під вартою, подану у порядку статті 206 КПК України.

В обґрунтування такої позиції слідчий суддя зазначив про те, що він не уповноважений вирішувати питання про звільнення ОСОБА_5 з-під варти. Так, Яворівський районний суд Львівської області вироком від 16 грудня 2024 року засудив ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 305 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років 6 місяців з конфіскацією усього майна, яке є його власністю. Тобто стадія досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні завершена, тоді як слідчий суддя уповноважений здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод, та інтересів осіб лише і виключно на стадії досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

В апеляційному порядку також можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом (ч. 3 ст. 392 КПК України).

Частинами 1, 2 статті 309 КПК України визначено перелік ухвал слідчих суддів, які можуть бути оскарженні під час досудового розслідування.

Ухвала слідчого судді щодо скарги, поданої в порядку ст. 206 КПК України, у переліку, передбаченому ст. 309 КПК України, відсутня, звернення до суду з апеляційною скаргою на таке рішення є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження (постанова об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27 травня 2019 року (справа № 766/22242/17).

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України апеляційний суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Суддя суду апеляційної інстанції, перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на відповідність вимогам ч. 4 ст. 399 КПК України, дійшов висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження, оскільки оспорюване ним рішення не входить до переліку ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені відповідно до положень ст. 309 КПК України, тому не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Колегія суддів касаційного суду погоджується з таким висновком судді Львівського апеляційного суду, вважає його достатньо вмотивованим, а ухвалу від 18 березня 2025 року - такою, що повністю відповідає вимогам КПК України.

На підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Ураховуючи викладене, Суд дійшов висновку, що обґрунтовані підставидля задоволення касаційної скарги ОСОБА_4 відсутні, тому увідкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою необхідно відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

відмовити ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу судді Львівського апеляційного суду від 18 березня 2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3