Справа№534/1576/25
Провадження №1-кп/534/198/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2025 року м. Горішні Плавні

Горішньоплавнівський міський суд Полтавської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження 0000247 від 22.04.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольська, Полтавської області, громадянина України, українця, із середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

-21.11.2024 Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

-12.05.2025 Горішньоплавнівським міським судом Полтавської області за ч.1 ст.125, ст.71 КК України до покарання у виді 2 років 25 днів обмеження волі.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , обвинувачується в тому, що упродовж 2023 - 2025 років, діючи умисно, в порушення приписів статті 28 Конституції України, згідно з якої кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню, статті 29 Конституції України, яка передбачає, що кожна людина має право на особисту недоторканість, в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству» умисно та систематично вчиняв фізичне, психологічне насильство по відношенню до своєї матері ОСОБА_7 , з якою спільно проживав однією сім?єю, через що у неї виникли розлади у вигляді тривожних реакцій, відчуття страху за свою безпеку та життя, почуття безвиході, періодичних порушень сну, головних болей, підвищення артеріального тиску, тахікардії, серцевих нападів.

Зокрема, 16.09.2023 близько 12 год 00 хв ОСОБА_4 перебуваючи біля будинку за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_7 . За даним фактом відносно ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП від 16.09.2023. Постановою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 19.12.2023 провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 закрито у зв?язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Після цього, 15.06.2024 близько 09 год 00 хв ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , де також перебувала його матір ОСОБА_7 , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру стосовно неї, а саме: виражався в її бік нецензурною лайкою та дав ляпаса, чим завдав шкоди її психологічному здоров?ю. За даним фактом відносно ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП від 15.06.2024. Постановою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 02.08.2024 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП із застосуванням стягнення у виді штрафу в сумі 340 гривень.

У подальшому, 07.12.2024 близько 16 год 00 хв в АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру стосовно своєї матері ОСОБА_7 , а саме: висловлювання нецензурною лайкою, дав ляпаса по обличчю своїй матері, чим завдав шкоди її психологічному здоров?ю. За даним фактом відносно ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 173-2 КУпАП від 07.12.2024. Постановою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17.04.2025 провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП було закрито у зв?язку із закінченням строків накладення адміністративних стягнень.

У подальшому, 14.12.2024 близько 17 год 00 хв ОСОБА_4 , знаходячись поряд з подвір?ям, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив сварку з матір?ю ОСОБА_7 , в ході якої погрожував останній фізичною розправою, ображав її честь та гідність, висловлювався нецензурною лайкою, чим вчинив психологічне домашнє насильство стосовно свої матері ОСОБА_7 . За даним фактом відносно ОСОБА_4 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП від 14.12.2024. Постановою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17.04.2025 провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП було закрито у зв?язку із закінченням строків накладення адміністративних стягнень.

В подальшому, 09.05.2025 о 07 год 40 хв, ОСОБА_4 знаходився за адресою: АДРЕСА_3 на зупинці громадського транспорту, де в цей час також перебувала його матір ОСОБА_7 . Далі, між ними виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_4 , діючи умисно, наніс ОСОБА_7 один удар рукою зігнутою в кулак по обличчю та спричинив тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці вушної раковини зліва, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Через такі систематичні дії ОСОБА_4 по відношенню до його матері ОСОБА_7 у неї виникли розлади у вигляді тривожних реакцій, відчуття страху за свою безпеку та життя, почуття безвиході, періодичних порушень сну, головних болей, підвищення артеріального тиску, тахікардії, серцевих нападів. Ці прояви зберігаються до теперішнього часу і визначаються комплексом ситуаційних психотравмуючих переживань, які знаходяться у причинно-наслідковому зв?язку зі скоєним відносно неї домашнім насильством.

Таким чином, ОСОБА_4 умисно систематично вчиняв психологічне та фізичне насильство відносно своєї матері ОСОБА_7 , яке згідно висновку психолога (практичний психолог Комунальної установи «центр надання соціальних послуг «Калина»» Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району, Полтавської області - ОСОБА_9 ) від 30.05.2025 потягло за собою розлади у вигляді тривожних реакцій, відчуття страху за свою безпеку та життя, інколи почуття безвиході, періодичних порушень сну, головних болей, підвищення артеріального тиску, тахікардії, серцевих нападів. Ці прояви наявні у потерпілої і по цей день і визначаються комплексом ситуаційних психотравмуючих переживань, які знаходяться у причинно-наслідковому зв?язку зі скоєним відносно неї домашнім насильством.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, попросив у матері вибачення. Щодо обставин викладених в обвинувальному акті, то обвинувачений інтерпретував їх у вигідному для себе руслі. Показав, що б`є матір приблизно з 2017 року, бо вона не дає йому грошей.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 пояснила, що ОСОБА_4 її син, який постійно вчиняє стосовно неї домашнє насильство. Постійно вимагає у неї гроші, які витрачає на наркотичні засоби, і якщо вона відмовляє йому, то він її б`є. Із-за цих подій потерпіла проживає разом із сестрою в м. Горішні Плавні. Також показала, що 09.05.2025 ОСОБА_4 зателефонував їй та попрохав принести кошти на зупинку громадського транспорту, оскільки він їхав з м. Кременчука і в обвинуваченого не було коштів заплатити за квиток. Потерпіла прийшла на зупинку та дала обвинуваченого гроші, після цього останній почав її бити. Потерпіла просила призначити найсуворіший вид покарання, а саме максимальний строк позбавлення волі.

Свідок ОСОБА_11 показала, що вона є рідною сестрою потерпілої і тіткою обвинуваченого. Свідком нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 потерпілій вона особисто не була, знає про ці події зі слів сестри. Зазначила, що обвинувачений постійно вимагає гроші у потерпілої. Також приходив до свідка на роботу і додому та вимагав гроші.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показав, що був очевидцем побиття обвинуваченим потерпілої з підстав відмови останньої дати сину кошти. Потерпілу бив руками і ногами. Побиття потерпілої тривало близько 10 хвилин. Свідок зазначив, що обвинувачений постійно вимагає у потерпілої кошти.

Крім того, вина обвинуваченого у вчиненні даного кримінального правопорушення доведена повністю дослідженими під час судового слідства письмовими доказами, такими як:

-рапортамим працівників ВП №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області, згідно з яким зі служби «102» надійшло повідомлення, про те, що 21.04.2025 о 12:59, 24.05.2025 о 09:54 за адресою с. Келеберда, вул.Шевченка, 55, син вчиняє відносно заявниці домашнє насильство (а.с.42, 69);

-копіями протоколів про адміністративне правопорушення від 16.09.2023, 15.06.2024, 07.11.2024, 14.12.2024, 21.04.2025 складених на ОСОБА_4 відповідно за ч.1 ст.173-2, ч.2 ст.173-2, ч.3 ст.173-2 КУпАП (а.с.72, 74, 76, 78, 43);

-копією термінового заборонного припису стосовно кривдника від 21.04.2025, яким ОСОБА_4 заборонено контактувати з постраждалою особою терміном на 1 добу (а.с.44);

-протоколами проведення слідчого експерименту від 09.05.2025 з фототаблицею до них за участі потерпілої ОСОБА_7 , під час якого потерпіла показала механізм нанесення ОСОБА_4 їй тілесних ушкоджень (а.с.48-54, 90-95). Учасниками слідчих дій протоколи підписано без зауважень;

-протоколами огляду місця події з фототаблицею до них (а.с.56-64, 85-88);

-постановами Кременчуцького районного суду Полтавської області від 19.12.2023, 17.04.2025 згідно з якими провадження у справі про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності відповідно за ч.1 ст.173-2, ч.2 ст.173-2 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення (а.с.71, 75, 77);

-постановою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 02.08.2024, згідно якої ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн (а.с.73);

-вироком Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 12.05.2025, згідно з яким ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст.125 , ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді 2 років 25 днів обмеження волі, де потерпілою у вказаному кримінальному провадженні є ОСОБА_7 (а. с.79-82);

-рапортом працівника ВП №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області, згідно з яким зі служби «102» надійшло повідомлення, про те, що 09.05.2025 о 07:48, за адресою м. Горішні Плавні, вул. Миру, 7, магазин «Лукас», син заявниці перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, наніс їй тілесні ушкодження. Насилля відбувається систематично (а.с.83);

-висновком експерта №540 від 09.05.2025, згідно якого у потерпілої ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці вушної раковини зліва, який утворився від дії тупого предмета (не менш ніж від одного удару), можливо і від удару рукою, стиснутою в кулак в строк і при обставинах вказаних у постанові і підекспертною, та за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень (а.с.89);

-висновком експерта №542 від 12.05.2025, згідно якого покази потерпілої ОСОБА_7 дані нею під час проведення слідчого експерименту від 09.05.2025 по механізму, локалізації, характеру та кількості тілесних ушкоджень можуть відповідати даним судово-медичної експертизи на її ім`я (а.с.96);

-висновком психолога від 30.05.2025, згідно якого до скоєння відносно ОСОБА_7 протиправних дій у неї не спостерігалося будь-яких проявів психічних розладів, а після у неї виникли розлади у вигляді тривожних реакцій, відчуття страху за свою безпеку та життя, інколи почуття безвиході, періодичних порушень сну, головних болей, підвищення артеріального тиску, тахікардії, серцевих нападів. Ці прояви зберігаються до теперішнього часу і визначаються комплексом ситуаційних психотравмуючих переживань, які знаходяться у причинно-наслідковому зв?язку зі скоєним відносно неї домашнім насильством. Вказані розлади не позбавляють її здатності правильно сприймати ситуацію і брати участь у проведенні слідчих дій та розгляді справи в суді. (а.с.97-99).

Зазначені письмові докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, є такими, що доповнюють одне одного, є належними, допустимими та достатніми, оскільки, у відповідності до ст.ст.84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженню, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України.

Показання потерпілої та свідків є переконливими, послідовними, такими, що узгоджуються між собою і у своїй сукупності є достатніми для встановлення судом обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні згідно зі ст. 91 КПК України.

Підстав для критичної оцінки показів потерпілої та свідків судом не встановлено, оскільки мотивів можливої нечесності та наявність серйозних приводів для обмовляння як підстав давати неправдиві свідчення суду не доведено, репутація потерпілої та вказаних свідків не дискредитована, довіра до їх показань не підірвана.

Причин визнання їх неналежними чи недопустимими учасниками провадження не наведено.

Суд не приймає до уваги і критично ставиться до показань обвинуваченого, даних у судовому засіданні щодо інтерпретації обставин кримінального правопорушення у вигідному для себе руслі, оскільки така позиція обвинуваченого є способом захисту від пред`явленого обвинувачення за вчинене кримінальне правопорушення та викликана бажанням уникнути суворої кримінальної відповідальності.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним згідно з критерієм «поза розумним сумнівом».

Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» був запозичений із правової системи загального права (Великобританія, США) та активно використовується Європейським судом з прав людини. Зокрема, у справі «Ушаков проти України» (рішення від 18.06.2015 року, заява №10705/12) Європейський суд з прав людини відзначив, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення. Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумніву, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому, розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим, а саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Однією із передбачених ст.126-1 КК України форм домашнього насильства є умисне систематичне психологічне насильство щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.

Відповідно до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Невід`ємною ознакою кримінально караного домашнього насильства, передбаченого диспозицією статті 126-1 КК, є його систематичність і наслідки.

Слід враховувати, що кожен акт психологічного насильства окремо може й не містити ознак злочину, але у сукупності дії такого характеру вчинені мінімум втретє (систематичність), у своїй більшості призводять до визначених диспозицією цієї статті наслідків.

Словосполучення «систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства» описує діяння. Закінченим кримінальне правопорушення вважається з моменту вчинення хоча б однієї із трьох форм насильства (фізичного, психологічного чи економічного) втретє, у результаті чого настав хоча б один із вказаних в законі наслідків. При цьому не має значення, чи було відображено в адміністративному протоколі поліції, в обмежувальному приписі чи в іншому документі факт перших двох актів насильства. Факт документування має значення для доказування систематичності, але не більше ніж інші передбачені законом докази.

При цьому у постанові від 28.02.2023 у справі №725/4683/20 (провадження №51-6067км21) Верховний Суд виснував, що домашнє насильство майже ніколи не становить собою окремий епізод, а зазвичай охоплює кумулятивне та взаємопов`язане фізичне, психологічне, сексуальне, емоційне, вербальне та фінансове насильство щодо близького члена сім`ї чи партнера, наслідки якого виходять за межі обставин окремого епізоду. Повторення послідовних епізодів насильства в особистих стосунках становить собою особливий контекст і динаміку домашнього насильства. Воно становить собою триваюче правопорушення, що характеризується продовжуваним зразком поведінки, в якому кожен окремий інцидент є цеглиною більш загального зразку поведінки.

Для доведення систематичності домашнього насильства важливими є сам факт і обставини вчинення окремих його епізодів. Правові наслідки, які настали чи не настали для кривдника за цими окремими епізодами, а також час, коли такі наслідки настали, не є обставинами, які можуть впливати на доведеність цих епізодів.

Мета адміністративного покарання і інших адміністративних заходів держави полягає в негайному реагуванні на окремий випадок домашнього насильства, який сам по собі не становить кримінального правопорушення, з метою своєчасно та ефективно запобігти подальшій ескалації насильства та захистити жертву.

Домашнє насильство може доводитися будь-якими доказами, допустимими у кримінальному провадженні, і закон не містить вимоги доведення його спеціально визначеними засобами доказування. Серед іншого, суд може прийняти до уваги адміністративні протоколи поліції, обмежувальні приписи, рішення суду в справі про адміністративне правопорушення, які оцінюються ним у сукупності з іншими доказами, наданими сторонами.

Таким чином для доведення ознаки систематичності необхідно брати до уваги й факти притягнення насильника до адміністративної відповідальності.

З урахуванням викладеного, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення у сфері правопорушення проти життя та здоров`я особи.

У судових дебатах, у своїй промові обвинувачений просив направити його проходити військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період. Разом з тим суд звертає увагу обвинуваченого, що стадія судових дебатів - це самостійна частина судового розгляду кримінального провадження, основу яких складають промови учасників судового розгляду, де вони дають оцінку діям обвинуваченого, аналізують досліджені в суді докази, наводять аргументи стосовно їх належності і допустимості, висловлюють висновки щодо доведеності чи недоведеності винуватості чи невинуватості обвинуваченого, щодо кваліфікації дій, міри покарання, вирішення цивільного позову та інших питань, що їх повинен вирішити суд при постановленні вироку. Натомість клопотання учасників процесу заявляються на інших стадіях судового розгляду. Крім того, визначений ст.616 КПК України ініціатор такого звернення прокурор, до суду у порядку зазначеної статті з клопотанням не звертався.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ст.126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного та психологічного насильства стосовно особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до фізичних та психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

Обставин, що пом`якшують покарання судом не встановлено з огляду на наступне.

Визнання вини, не є само по собі тотожнім щирому каяттю, з огляду на те, що щире каяття, характеризуючи ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Така позиція суду узгоджується з висновками викладеними у постановах ВС/ККС №166/1065/18 від 18.09.2019, №643/13256/17 та від 07.04.2021 №263/15605/17. Однак, у матеріалах кримінального провадження стосовно обвинуваченого відсутні такі дані.

Обставиною, що обтяжуює покарання обвинуваченого є: вчинення кримінального правопорушення стосовно особи похилого віку.

Згідно медичних довідок обвинувачений на обліку лікаря психіатра та лікаря нарколога не знаходиться.

При обранні міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше притягався до кримінальної відповідальності, сімейний стан обвинуваченого, який є неодруженим, відсутність на утриманні неповнолітніх дітей, відсутність офіційного працевлаштування, відсутність обставин, що пом`якшує покарання та наявність обставини, що обтяжують покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого ним кримінального правопорушення, зокрема, щодо інтерпретації обставин вчинення кримінального правопорушення у вигідному для себе руслі, процесуальну поведінку обвинуваченого під час судового розгляду справи, думку потерпілої щодо призначення максимального строку покарання у виді позбавлення волі.

Як убачається із загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховуючи наведені вище характеризуючи дані обвинуваченого, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів необхідним і достатнім є покарання в межах санкції ст.126-1 КК України у виді позбавлення волі.

Згідно вироку Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 12.05.2025 обвинуваченого ОСОБА_4 визнано винним за ч.1 ст.125 КК України та призначено покарання у виді 200 годин громадських робіт. На підставі ч. 1 ст. 71, п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України приєднано невідбуту частину покарання за вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 21.11.2024 та призначено покарання за сукупністю вироків у виді 2 (двох) років 25 (двадцяти п`яти) днів обмеження волі.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Ухвалою слідчого судді Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 16.06.2025 до обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, строк тримання під вартою рахується з 16.06.2025.

Підстав для застосування положень статей 69,69-1 КК України суд не вбачає.

Процесуальні витрати, речові докази у справі відсутні, цивільний позов не заявлявся.

Для забезпечення виконання вироку в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, що слід відбувати в місцях позбавлення волі та з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, пов`язаних з виконанням вироку, суд вважає за необхідне стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України слід зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_4 , період попереднього ув`язнення з моменту його фактичного затримання (16.06.2025) до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70, 72 КК України, шляхом частково складання покарання призначеного за цим вироком з покаранням, призначеним вироком Горішньоплавнівського міського суду від 12.05.2025, призначити обвинуваченому ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 1 (одного) року 11 (одинадцяти) місяців позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк відбування покарання обчислювати від дати набрання вироком законної сили та відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_4 , період попереднього ув`язнення з моменту його фактичного затримання (16.06.2025) до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Горішньоплавнівський міський суд Полтавської області, а обвинуваченим у той же строк з моменту його отримання.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Обвинуваченому, захиснику обвинуваченого, потерпілій роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання та подавати на них зауваження, обвинуваченому, роз`яснюється право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1