Справа № 168/505/25
Провадження № 1-кп/168/66/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2025 року Старовижівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Стара Вижівка в залі суду в режимі відеоконференції, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000112 від 02.04.2025 про обвинувачення

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Смідин Старовижівського району Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, курсанта 4 навчальної роти 2 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», не судимого в порядку ст. 89 КК України,

за ч.4 ст.185, ч.2 ст. 345 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , в ніч з 01 квітня 2025 року на 02 квітня 2025 року (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), діючи з прямим умислом та з корисливим мотивом, керуючись метою таємного викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, який в подальшому продовжено до 09.05.2025 Указом Президента України №26/2025 від 14.01.2025, затвердженого Законом України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" № 4220-ІХ від 15.01.2025, переконавшись, що його дії ніким не будуть помічені, шляхом розбиття вікна, проник в житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , таємно, умисно викрав бувший у користуванні телевізор марки «АКАІ» моделі UA32LEZ1T2S вартістю 4050, 00 грн., а також бувшу у користуванні музичну колонку марки «Аunа» моделі M2004J19AG вартістю 6179,70 грн., які в подальшому переніс до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 10229,70 гривень.

Крім того, ОСОБА_4 умисно заподіяв працівнику правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, за таких обставин, 02 квітня 2025 року, перебуваючи на території обслуговування близько 13-ої год. до ПОГ СВГ ВП Ковельського РУП ГУНП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_7 в телефонному режимі звернулась ОСОБА_6 про те, що в її будинку, що розташований заадресою: АДРЕСА_2 розбите вікно та трапилась крадіжка, можливо викрали музичну колонку та попросила перевірити на причетність ОСОБА_4 . Після цього, в ході опрацювання даної інформації ОСОБА_7 приїхав до місця проживання ОСОБА_4 , що за адресою: АДРЕСА_1 . В ході перевірки даного громадянина на причетність до крадіжки, перебуваючи на подвір`ї за місцем проживання ОСОБА_4 , поліцейський ОСОБА_7 помітив музичну колонку, в цей час ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вийшов з житлового будинку на вулицю та в ході спілкування достовірно знаючи, що перед ним знаходиться працівник правоохоронного органу, який перебував у поліцейському однострої з шевронами, знаками розрізнення, усвідомлюючи, що останній перебуває при виконанні службових обов`язків, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, з метою припинення законної діяльності працівника правоохоронного органу, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс один удар лівою рукою в ділянку щелепи ОСОБА_7 , та в подальшому, ОСОБА_4 завдав ще один удар правою рукою в ліву потиличну ділянку голови ОСОБА_7 , внаслідок чого останньому спричинено тілесні ушкодження у вигляді підшкірного крововиливу з осадженням в ділянці правої щоки, підшкірних крововиливів в потиличній ділянці голови та шиї, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав в повному обсязі, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, який не оспорює, підтвердив, що дійсно перебував в стані алкогольного сп`яніння. У вчиненому розкаюється, просить вибачення, запевнив суд, що за час перебування під вартою усвідомив наслідки своїх дій, просить його суворо не карати та призначити йому покарання з іспитом строком. Просить врахувати, що проживає з бабусею, яка є особою з інвалідністю.

З урахуванням того, що фактичні обставини справи учасниками провадження не оспорюються і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позицій відсутні, заслухавши думку учасників провадження, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає доведеним факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 таємного викрадення чужого майна (крадіжки), поєднаної з проникненням в житло, вчиненої в умовах воєнного стану, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та умисного заподіяння працівнику правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.345 КК України.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, є активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Щодо виду та розміру покарання, суд виходить з наступного.

Правила призначення покарання визначені ст. 65 КК.

Так, відповідно до ст. 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому також враховуються ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Також суд повинен враховувати, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

На виконання вимог ст. 65 КК, обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує особу обвинуваченого, який є не судимим в порядку ст. 89 КК України, на обліку в нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, за яким характеризується негативно, притягався до адміністративної відповідальності, є військовослужбовцем, проживає з бабусею, яка є особою з інвалідністю, а також враховує молодий вік обвинуваченого.

Також суд враховує, що обвинувачений вчинив умисний тяжкий злочин та умисний нетяжкий злочин, наявність обтяжуючої та пом`якшуючої покарання обставин.

Тому, з урахуванням викладеного, суд доходить висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання в межах, передбачених санкцією ч.2 ст. 345 та ч.4 ст.185 КК України, в розмірі, наближеному до мінімального, та застосуванням положень ст. 70 КК України. Саме таке покарання, на переконання суду, відповідатиме положенням ч. 2 ст.65 КК України.

Відповідно до ст.75 КК України передбачено, що якщо при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Окрім тяжкості злочину, суд враховує позицію потерпілого, який не має претензій до обвинуваченого та покладається на розсуд судупри обранні покарання.

Також суд зазначає, що згідно з висновком досудової доповіді органу пробації ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства є середнім, виправлення обвинуваченого без обмеження чи позбавлення волі можливе та не становитиме високої небезпеки для суспільства.

Таким чином, на виконання положень ст. 75 КК України, враховуючи характер і тяжкість вчинених злочинів, особу винного, обставини справи, в тому числі позицію потерпілого щодо покарання, середній ризик повторного вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання і його звільнення на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням, але за умови контролю за його поведінкою.

Враховуючи обставини злочинів та їх тяжкість, суд вважає за необхідне встановити обвинуваченому іспитовий строк тривалістю два роки з покладенням на нього обов`язків, визначених ст.76 КК України.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді Ратнівського районного суду Волинської області від 07.04.2025 необхідно скасувати в порядку вирішення долі речових доказів.

Витрати за проведення експертизи необхідно покласти на обвинуваченого відповідно до ст. 124 КПК.

Відповідно до ст. 377 КПК України, якщо обвинувачений тримається під вартою, суд звільняє його з-під варти в залі судового засідання у разі звільнення від відбування покарання, а тому запобіжний захід обвинуваченому - тримання під вартою слід скасувати. Відповідно в клопотанні прокурора про обрання до вступу вироку в законну силу запобіжного заходу в виді тримання під вартою необхідно відмовити.

Необхідності застосування запобіжних заходів до вступу вироку в законну силу суд не вбачає з огляду на призначене покарання, завершення судового розгляду та відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК.

Керуючись ст.ст. 371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та ч.2 ст. 345 КК України та призначити йому покарання:

-за ч.4 ст. 185 КК 5 (п`ять) років позбавлення волі;

-за ч.2 ст. 345 КК 1 (один) рік позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_4 призначити 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю два роки.

На підставі ч.1, ч.3 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_4 тримання під вартою - скасувати, звільнивши його з-під варти негайно в залі суду.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи в розмірі 3565 (три тисячі шістдесят п`ять) грн. 60 коп. (висновок експерта від 22.04.2025 р. № СЕ-19/103-25/4561/ТВ).

Речові докази: телевізор марки «АКАІ» моделі UA32LEZ1T2S, музичну колонку марки «Аunа» моделі M2004J19AG - повернути потерпілій ОСОБА_6 .

Арешт накладений ухвалою від 07.04.2025 р. слідчого судді Ратнівського районного суду Волинської області - скасувати в порядку вирішення долі речових доказів.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Волинського апеляційного суду через Старовижівський районний суд Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення, обвинуваченим, що перебуває під вартою, в цей же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору, учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1