Справа № 700/517/24
Провадження № 1-кп/700/51/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2025 р. Лисянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Лисянка кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кремінна Луганської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, з середньою-спеціальною освітою, депутатом, інвалідом, військовослужбовцем не являється, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимого, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 є військовозобов`язаним, відповідно до довідки військово лікарської комісії №28/28 від 04.06.2024 року визнаний придатним до проходження військової служби та підлягав призову на військову службу під час загальної мобілізації.

У зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 №69/2022, Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 03.03.2022 №2105-ІХ, на усій території України оголошено загальну мобілізацію, яка на даний час продовжена.

Перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 04.06.2024 о 10 год 00 хв було запропоновано отримати бойову повістку на призов по мобілізації на 04 год 00 хв. 05.06.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 для призову на військову службу до лав Збройних Сил України під час загальної мобілізації, але останній від отримання та підпису повістки відмовився.

ОСОБА_4 , будучи у встановленому законом порядку повідомлений працівниками вищеказаного центру про призов на військову службу під час загальної мобілізації, а також про наслідки відмови бути призваним та проходити військову службу, достовірно знаючи, що відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року №3543 ХII, Указу Президента України №64-2022 від 24 лютого 2022 року «Про ведення воєнного стану на території України», у з військовою агресією російської федерації проти України, в Україні запроваджено введення воєнного стану, відповідно діє особливий період, Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 року №69-2022 проводився призов на військову службу за мобілізацією, діючи умисно, з метою ухилення від призову за мобілізацією, після визнання його військово лікарською комісією придатним до військової служби за станом здоров`я та не маючи права на відстрочку від призову, в порушення вимог статті 65 Конституції України, статей 1, 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу України» від 25 березня 1992 року №2232-ХП, статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 24.02.2022 року №69-2022, 05 червня 2024 року без поважних причин не прибув на визначений час та дату до ІНФОРМАЦІЯ_3 та у такий спосіб ухилився від призову на військову службу під час мобілізації в особливий період.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив правопорушення, передбачене ст. 336 КК України, тобто ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в скоєнні кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що він добровільно з`явився в ТЦК. Коли він з`явився ТЦК йому дали направлення на проходження ВЛК. Після проходження ВЛК він з`явився в ТЦК, де йому зразу виписали повістку на відправлення. У військовому квитку та Резерві відсутні дані про його перебування на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 . Крім того, при проходженні комісії були допущені порушення. По законодавству до довідки про проведення медичного огляду повинні бути результати аналізів, а вони були відсутні, голова ВЛК підписав довідку без них. Просить виправдати його у зв`язку із порушенням процедури призову. Оскаржувати рішення ВЛК не мав змоги оскільки після проходження комісії йому заразу була вручена повістка, це пройшло десь хвилин десять. При переїзді на місце проживання в с. Бужанку, на слідуючий день він з`явився до відділу ТЦК. При огляді працівником військкомату його військового квитка, ніяких записів не було зроблено. ТЦК він звертався неодноразово. Фізично захищати країну не має змоги, оскільки має вади здоров`я.

Вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ст.336 КК України підтверджено дослідженими судом в судовому засіданні доказами, які суд вважає належними і допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі.

Так, свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що не перевіряв у ОСОБА_4 документи, особа що перевіряла його документи знаходиться на військовій службі. Чи поновлював дані обвинувачений він не знає. По документах, які він побачив то він придатний до військового служби. Станом на 25.12.2024 року ОСОБА_4 не був внесений, як особа що перебуває на обліку. На 08.10.2024 дані також не були уточнені. На момент вручення повістки дані не були уточнені. Він був свідком, як ОСОБА_4 відмовився від вручення повістки.

Згідно рапорту Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області від 09.06.2024 року, надійшла заява про те що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , порушив законодавство про мобілізацію;

З повідомлення начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковника ОСОБА_7 вбачається інформація про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В рапорті від 06.06.2024 року вказується про неявку на відправку по мобілізації в ЗСУ військовозобов`язаного ОСОБА_4 .

В рапорті від 04.06.2024 року вказується про відмову від отримання повістки на призов по мобілізації ОСОБА_4 .

Згідно акта від 04.06.2024 року зафіксовано відмову військовозобов`язаного ОСОБА_4 від отримання повістки на призов по мобілізації.

Відповідно о військового квитка ОСОБА_4 серії НОМЕР_1 останній є військовозобов`язаним.

Згідно повістки на ОСОБА_4 від 05.06.2024 року, остання виписувалась на ім`я обвинуваченого.

Згідно довідки військово- лікарської комісії №28/28 зазначено, що старший солдат запасу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , придатний до військової служби.

Згідно повістки від 04.06.2024 року, яка виписана на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , якому належить з`явитися 05.06.2024 року о 4:00 год для призиву на військову службу під час мобілізації та відправлення до НОМЕР_2 ; ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно довідок від 12.06.2024 №1821 виданих КНП «Лисянська територіальна лікарня» ОСОБА_4 за допомогою до лікарів нарколога та психіатра не звертався.

Заявою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 17.06.2024 року, підтверджується те, що він відмовляється від мобілізації по бойовій повістці, яка була виписана на 05.06.2024 року , оскільки він не згідний з результатами ВЛК. Рішення ВЛК не оскаржував.

Суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_8 знайшли своє підтвердження у судовому засіданні у повному обсязі, його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ст. 336 КК України ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 та 68 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, характеризуючи дані на винну особу та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Злочин передбачений ч. 1 ст. 336 КК України є нетяжким злочином.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Суд вважає за можливе призначити ОСОБА_8 мінімальне покарання у вигляді позбавлення волі, передбачене санкцією ст.336 КК України.

Даний вид та розмір покарання є справедливим, пропорційним і співмірним ступеню тяжкості вчиненого злочину та його наслідкам.

За приписами статей 50, 65 та 75 КК питання призначення покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням можливості досягти мети покарання як такої, що включає не тільки кару, а і виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Тому, в аспекті дотримання приписів статей 50, 65 КК України, неможливо обгрнутувати яким чином звільнення від відбування покарання з випробуванням за приписами ст. 75 КК забезпечує досягнення мети загальної превенції злочинів, передбачених ст. 336 КК.

Натомість, звільнення особи від відбування покарання з випробуванням в цьому провадженні демотивує інших осіб, які підлягають мобілізації, створює в очах громадян та суспільства негативне враження безладдя та безкарності, знижує рівень військової дисципліни і боєздатність підрозділів Збройних Сил України та інших військових формувань.

Суду не надано будь-яких переконливих доказів для застосування ст. 75 КК України, а навпаки, враховуючи, що обвинувачений своєї вини не визнає, підстав для звільнення від відбування покарання не встановлено.

Доводи сторони захисту суд відхиляє, оскільки навіть у разі допущення порушень закону щодо процедури проведення ВЛК та інших дій органів ТЦК, дані дії обвинувачений ні в судовому ні в адміністративному порядку не оскаржував, дії посадових осіб ТЦК та ВЛК, а також їх рішення незаконними та недійсними не визнавались.

Запобіжні заходи не обиралися. Речові докази у справі відсутні.

Підстав для обрання запобіжного заходу не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373,374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України і призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Лисянський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для всіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 376 КПК України копію негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя - ОСОБА_1