КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №757/67/25 Слідчий суддя в суді першої інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/1400/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06 січня 2025 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вилкове, Кілійського району, Одеської області, громадянина України, неодруженого, з повною середньою освітою, військовослужбовця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого суддіПечерського районного суду м. Києва від 06 січня 2025 року задоволено частково клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0003371 від 23.09.2024 відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та продовжено відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0003371 від 23.09.2024, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 31.01.2025 включно, без визначення розміру застави.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , який є обвинуваченим у кримінальному провадженні № 0003371 від 23.09.2024 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала винесена з порушенням ст. 370 КПК України, оскільки, судом неправильно вказано статус ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0003371 та проігноровано доводи сторони захисту з цього питання. Клопотання про продовження запобіжного заходу подано з порушенням правил територіальної підсудності. Суд не мав повноважень продовжувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк більший, ніж строк досудового розслідування. Судом не надано оцінки доводам сторони захисту щодо необґрунтованості підозри в частині кваліфікації дій ОСОБА_7 та безпідставно відхилено доводи сторони захисту щодо відсутності ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Також апелянт зазначає, що оскаржуване рішення є необґрунтованим в частині неможливості визначення розміру застави.

Зазначені обставини свідчать про неповноту судового розгляду та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що є згідно ч. 1 ст. 409 КПК України підставами для скасування або зміну судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Крім того апелянт просить врахувати стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків та репутацію обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, з наведених в ній підстав, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, 06.01.2025 прокурор першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0003371 від 23.09.2024, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор зазничив, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань, здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003371 від 23.09.2024 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що 27 квітня 2020 року ОСОБА_7 уклав контракт із Міністерством оборони України в особі командира НОМЕР_1 окремої мотопіхотної Маріупольської бригади про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах рядового складу, строком на 3 (три) роки.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройові частині) від 15 жовтня 2023 року № 293 солдата ОСОБА_7 призначено на посаду кулеметника 1 розвідувального відділення розвідувального взводу 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 .

За приписами статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Проте, солдат ОСОБА_7 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби за наступних обставин.

Так, у зв`язку з виконанням завдань за призначенням, пов`язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України військова частина НОМЕР_2 виконує завдання за призначенням на території Донецької області.

08 вересня 2024 року солдат ОСОБА_7 направлений до військової частини НОМЕР_3 у АДРЕСА_2 , для проходження медичного огляду військово-лікарською комісією для визначення ступеню придатності до проходження військової служби.

У невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 11 вересня 2024 року, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на ухилення від несення обов`язків військової служби, що полягав у самовільному залишенні військової частини НОМЕР_3 та подальшому нез`явленні до військової частини НОМЕР_2 , та був реалізований за наступних обставин.

10 вересня 2024 року солдат ОСОБА_7 прибув до військової частини НОМЕР_3 у АДРЕСА_2 та зареєструвався для проходження військово-лікарської комісії. У подальшому, виконуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , з метою ухилення від військової служби, самовільно залишив військову частину НОМЕР_3 для проходження військово-лікарської комісії не з`явився та у період з 11 вересня 2024 року по 23 вересня 2024 року проводив свій час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків військової служби, при цьому вживаючи заходи конспірації.

У порушення п. 2.8.6 Наказу Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» для здачі документів 24 вересня 2024 року солдат ОСОБА_7 не з`явився, у зв`язку з чим був знятий з проходження ВЛК через відсутність та перевищення термінів медичних оглядів.

24 вересня 2024 року солдат ОСОБА_7 , усвідомлюючи реальну можливість участі у веденні бойових дій, вирішив не виконувати свої обов`язки щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, та, з метою ухилення від військової служби, з лікувального закладу до військової частини НОМЕР_2 для подальшого проходження служби не з`явився.

24 вересня 2024 року, у невстановлений в ході досудового розслідування час, не з`явився з лікувального закладу, а саме з військової частини НОМЕР_3 , де проходив медичний огляд військово-лікарською комісією, до місця служби у АДРЕСА_3 та ухилився від несення обов`язків військової служби, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків військової служби, до 09 жовтня 2024 року.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані як дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини або місця служби з метою ухилитися від військової служби, а також нез`явлення з тією самою метою на службу у разі призначення, переведення, з відрядження, відпустки або з лікувального закладу, вчинена в умовах воєнного стану.

10.10.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

11.10.2024 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/46738/24-к до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням його на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 строком до 12 год. 15 хв., 09.12.2024.

29.11.2024 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/56499/24-к строк тримання під вартою відносно ОСОБА_7 продовжено до 15.01.2025, без визначення розміру застави.

За результатами виконання вимог ст. ст. 283, 290, 291 КПК України, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003371 від 23.09.2024 завершене та стороні захисту 27.12.2024 вручено обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування.

Спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Офісу Генерального прокурора, 30.12.2024 скеровано до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003371 від 23.09.2024 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Наявність обґрунтованого обвинувачення, висунутого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами:

- оглядом публікації в мережі інтернет виявлено відеозапис за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 , в якому ОСОБА_7 висловлює небажання проходити військову службу та повідомляє що не повернеться до військової частини.

- протоколами допитів заступника командира НОМЕР_4 стрілецького батальйону ОСОБА_9 , начальника штабу ОСОБА_10 та командира відділення гранатометного взводу ОСОБА_11 , які зазначили, що 31.08.2024 ОСОБА_7 відмовився від виконання усного наказу командира, внаслідок чого його було усунуто від виконання службових обов`язків. 09.09.2024 ОСОБА_7 відправлено до військового госпіталю ВЧ НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 ) для проходження медичного огляду військово-лікарською комісією з метою визначення ступеня придатності до військової служби. ОСОБА_7 повинен був проходити ВЛК в ВЧ НОМЕР_3 на території АДРЕСА_2 та 19.09.2024 не вийшов на зв`язок з відповідальною особою. 22.09.2024 з засобів масової інформації йому стало відомо, що ОСОБА_7 публічно заявив про самовільне залишення військової частини. Йому нічого не відомо про те, щоб ОСОБА_7 висловлював небажання проходити військову службу. Натомість його відомо, що ОСОБА_7 висловлював бажання звільнитися зі служби у зв`язку з необхідністю догляду за матір`ю. Будь-яких документів, рапортів щодо наявності підстав для звільнення зі служби не подавав.

- протоколом допиту тво начальника медичного пункту 1 стрілецького батальйону ОСОБА_12 , яка додатково повідомила, що під час проходження служби ОСОБА_7 будь-яких поранень не отримував. До медичної служби звертався лише один раз з питанням «хронічного гастриту» та «дуодиниту», у зв`язку з чим з 05.07.2024 по 15.07.2024 перебував в ЦРЛ м. Павлоград. Інших скарг на стан здоров`я не надходило.

- протоколом допиту голови ВЛК № 1 ВЧ НОМЕР_3 ОСОБА_13 , який повідомив, що згідно журналу реєстрації військово-лікарської комісії № 1 військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 10.09.2024 зареєструвався та отримав на руки «Картку обстеження та медичного огляду», після чого зник в невідомому напрямку. Жодного обстеження у лікарів ВЛК не проходив. Картку з результатами оглядів лікарів та обстежень до секретаря комісії не здавав.

У зв`язку з тим, що о 19 год. 24.09.2024 сплив 14 денний термін проходження військово-лікарською комісією ОСОБА_7 , згідно інструкції ним направлено повідомлення командуванню ВЧ НОМЕР_2 про не з`явлення 24.09.2024 солдата ОСОБА_7 для здачі документів та зняття останнього з проходження військово-лікарської комісії у зв`язку з перевищення терміну проходження ВЛК (сповіщення від 24.09.2024 вих. № 15535/1).

- матеріалами службового розслідування проведеного відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 22.09.2024 № 2876 за результатами якого в діях ОСОБА_7 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

іншими матеріалами досудового розслідування у своїй сукупності.

Підставою звернення до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

06.01.2025 ухвалою слідчого суддіПечерського районного суду м. Києва задоволено частково клопотання прокурора та продовжено відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0003371 від 23.09.2024, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 31.01.2025 включно, без визначення розміру застави.

Згідно положень ч. 6 ст. 199 КПК України у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання особи під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Тобто при вирішенні цього питання слідчий суддя керується загальними приписами, які регулюють застосування відповідного запобіжного заходу, однак з урахуванням додаткових відомостей і спливу строку досудового розслідування.

Згідно вимог ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тобто розглядаючи клопотання органу досудового розслідування про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання про продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, на основі наданих прокурором матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та, всупереч доводів захисника, правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі кримінального провадження достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні прокурора та доданих до нього матеріалах.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, встановлювати конкретну кваліфікацію діяння, за яке особа має нести кримінальну відповідальність, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні прокурора докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри, за якою, до того ж, матеріали кримінального провадження за № 0003371 від 23.09.2024 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України направлено для розгляду до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, але підготовче судове засідання за вказаним обвинувальним актом судом не проведено.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, тобто наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Отже, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування стосовно обґрунтованості повідомленої ОСОБА_7 підозри, чогось очевидно недопустимого чи такого, що не підтверджується доказами, не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, всупереч ствердженням апелянта, дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

Слідчий суддя встановив, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину проти встановленого порядку несення військової служби (військові кримінальні правопорушення), вчиненого в умовах воєнного стану. При цьому, за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, визначене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років. Тому, усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та реальність покарання, обвинувачений, з метою його уникнення, може переховуватися від суду, що повністю підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Більше того, солдат ОСОБА_7 відсутній на військовій службі без поважних причин з 11 вересня 2024 року. Наявність цього ризику підтверджується тим, що у період ухилення від обов`язків несення військової служби ОСОБА_7 постійно вживав заходів конспірації, при цьому змінюючи міста проживання та засоби зв`язку.

Ризик знищити сховати або спотворити будь-яку із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий суддя вважав на даній стадії необґрунтованим, оскільки всі докази у справі зібрані та обвинувальний акт скеровано до суду.

При оцінці ризику впливу на свідків слідчий суддя взяв до уваги передбачену статтями 23 та 224 КПК України процедуру отримання показань піж час допиту у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

За таких обставин, слідчий суддя встановив, що ризик впливу на учасників у цьому кримінальному провадженні продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Натомість, слідчий суддя вважав недоведеними ризики перешкоджання кримінальному провадженні іншим чином, вчинення ОСОБА_7 чи продовження вчинення ним злочину проти встановленого порядку несення військової служби, оскільки в ході судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_7 має намір повернутися у військову частину для подальшого проходження військової служби. Відповідна згода була надана ТВО командира військової частини НОМЕР_5 підполковником ОСОБА_14 від 16.12.2024, однак, з невідомих причин, у подальшому була відкликана.

Отже, у кримінальному провадженні встановлено доведеність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які вимагають застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, слідчий суддя зауважив, що в умовах воєнного стану на території України, з метою належного покарання осіб, які вчинили тяжкі та особливо тяжкі злочини, такий підхід національних судів щодо застосування виключного виду запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не вплине негативно на обороноздатність держави в умовах воєнного стану, не здійснить підрив авторитету, бойової готовності та боєздатності підрозділу Збройних Сил України та не створить в очах військовослужбовців уяву безкарності та свавілля.

Отже, досягнення мети, визначеної у ст. 177 КПК України, наразі можливе виключно шляхом продовження строку дії взяття обвинуваченого ОСОБА_7 під варту.

Також, слідчим суддею враховано, що Законом України № 2531-IX від 16.08.2022 статтю 176 КПК України доповнено частиною восьмою, згідно якої під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно такий запобіжний захід як тримання під вартою.

Враховуючи кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 (ч. 4 ст. 408 КК України), а також дію в державі воєнного стану, застосування до останнього іншого запобіжного заходу, а ніж тримання під вартою, чинним КПК не передбачено.

В сукупності із обставинами, які приведені вище, для вирішення справи у відповідності до вимог закону слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 , а також інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

З урахуванням вказаних обставин слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для продовження ОСОБА_7 , строку тримання під вартою, без визначення застави, з урахуванням ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

При цьому слідчий суддя розглянув клопотання сторони захисту про повернення прокурору клопотання у зв`язку з порушенням правил територіальної підсудності та встановив, що воно не підлягає задоволенню, оскільки юридичною адресою Державного бюро розслідувань є м. Київ, вул. Панаса Мирного, 28, що відноситься до Печерського району м. Києва. Крім того, зазначив, що клопотання сторони захисту про повернення прокурору клопотання у зв`язку з відсутністю правових підстав для його розгляду Печерським районним судом м. Києва спростовується положенням ч. 6 ст. 199 КПК України.

Однак є слушними твердження апелянта, що слідчим суддею неправильно вказано статус ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0003371, а саме зазначено, що він є підозрюваним, в той же час він є обвинуваченим, проте дана обставина не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, виходячи з того, що в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали, вбачається, що слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_7 є обвинуваченим у кримінальному провадженні № 0003371, та враховано, що обвинувальний акт Спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Офісу Генерального прокурора, 30.12.2024 скеровано до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003371 від 23.09.2024 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, для розгляду пред`явленого обвинувачення.

Крім того слід зазначити, що ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.01.2025 року, ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, а кримінальне провадження №0003371 від 23.09.2024 - закрито.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

постановила:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06 січня 2025 року - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , -залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4