Провадження №: 1-кп/752/1463/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 - в режимі ВКЗ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

під час закритого судового засідання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002679 від 11.09.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бахмутське Донецької області, українця, громадянина України, з загальною середньою освітою, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 06.08.2013 за ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 152, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 152, ст.ст. 70, 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 10 років 6 місяців з конфіскацією майна,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 152 КК України,

У С Т А Н О В И В :

На розгляді Голосіївського районного суду м. Києва перебуває обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні.

У судовому засіданні прокурор подала клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 мотивуючи тим, що обвинувачений, маючи не зняту та не погашену в законному порядку судимість за аналогічні злочини, на шлях виправлення не став та обвинувачується у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), особою, яка раніше вчинила розбій, вчиненого в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушенні, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, а також у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи, вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушенні, передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України. Вважає, що продовжують існувати ризики, що обвинувачений може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. З огляду на вказане просила продовжити щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави, оскільки строк дії попередньої ухвали спливає 23.05.2025.

Захисник та обвинувачений, кожен окремо, заперечували проти задоволення вказаного клопотання, просили застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вирішуючи клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень статті 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Так, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи не зняту та не погашену в законному порядку судимість за вироком Артемівського міського районного суду Донецької області від 06.08.2013 за ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст.152, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 152, ст.ст.70, 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 10 років 6 місяців з конфіскацією майна, на шлях виправлення не став та обвинувачується у тому, що 10.09.2024 приблизно о 16:45 год, будучи особою, яка раніше вчинила розбій, перебуваючи біля підземного переходу по вул. Наддніпрянське шосе у м. Києві (геопозиція НОМЕР_1), побачив раніше невідому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зайшла в підземний перехід за вказаною адресою. В цей момент, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел направлений на напад на ОСОБА_6 з метою заволодіння її майном, поєднане із погрозою застосування насильства, небезпечне для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, особою, яка раніше вчинила розбій, вчинений в умовах воєнного стану. Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , будучи особою, яка раніше вчинила розбій, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій, які посягають на чужу власність та здоров`я людини, передбачаючи їх шкідливі наслідки у вигляді спричинення майнової шкоди власнику майна та її життю чи здоров`ю і свідомо бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого збагачення за чужий рахунок, діючи умисно, в умовах воєнного стану, тримаючи в правій руці заздалегідь заготовлене лезо канцелярського ножа, діючи умисно, цілеспрямовано, керуючись корисливим мотивом, направленим на заволодіння чужим майном, вчинив розбійний напад на ОСОБА_6 , а саме підбіг до неї ззаду та обхопивши її лівою рукою за верхню частину тіла, правою рукою приставив до її шиї, яка являється життєво важливим органом, вказане вище лезо, на що остання сприйняла погрозу насильства як реальну, побоюючись за своє життя та здоров`я. В свою чергу, ОСОБА_6 , з метою збереження свого життя та здоров`я, повідомила ОСОБА_5 , що в неї є грошові кошти. На це ОСОБА_5 наказав ОСОБА_6 віддати йому грошові кошти, що остання і зробила. В свою чергу, ОСОБА_5 заволодів грошовими коштами в приблизній сумі 4000 грн., які належали ОСОБА_6 .

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), особою, яка раніше вчинила розбій, вчиненого в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушенні, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Крім того, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у тому, що 10.09.2024 приблизно о 16:55 год., перебував в підземному переході по вул. Наддніпрянське шосе в м. Києві (геопозиція НОМЕР_1), після вчинення розбійного нападу на ОСОБА_6 та заволодіння її грошовими коштами, виник злочинний умисел направлений на вчинення дії сексуального характеру, пов`язаних із оральним проникненням в тіло ОСОБА_6 з використанням своїх геніталій, вчиненому повторно. Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на повторні насильницькі дії сексуального характеру, пов`язані із оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій, які посягають на статеву свободу та статеву недоторканість ОСОБА_6 , з метою задоволення власної статевої пристрасті, тримаючи в правій руці заздалегідь заготовлене лезо канцелярського ножа для подальшого подолання опору ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно та цілеспрямовано, підбіг до неї ззаду та обхопивши її лівою рукою за верхню частину тіла, правою рукою приставив до її шиї, що являється життєво важливим органом, вказане вище лезо, чим одразу подолав її опір. В подальшому ОСОБА_5 наказав ОСОБА_6 присісти, що остання і зробила. Після чого, ОСОБА_5 одразу приспустив свої штани та труси, оголивши свої статеві органи та з метою задоволення свої статево пристрасті, заставив останню взяти його статевий член до рота, чим здійснив дій сексуального характеру, пов`язані із оральним проникненням в її тіло з використанням своїх геніталій, до повної ерекції та сім`євиверження, яке здійснив в презерватив, задовольнивши свою статеву пристрасть. Задовольнивши свою статеву пристрасть, ОСОБА_5 покинув місце вчинення злочину.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи, вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушенні, передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України.

Метою продовження вказаного запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ст. 42 КПК України.

Відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в подальшому строк запобіжного заходу неодноразово продовжено, востаннє до 23.05.2025 включно.

Судом враховано, що продовжують існувати ризики, що обвинувачений може:

- переховуватися від суду, оскільки обвинувачується у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, в тому числі і у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання від восьми до п`ятнадцяти років позбавлення волі, тому є підстави вважати, що ОСОБА_5 , знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих правопорушень, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може почати переховуватися від суду.

Стосовно вказаного ризику (як підстави застосування запобіжного заходу, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК), слід зауважити, що застосування запобіжного заходу, який оптимально відповідає конкретним обставинам кримінального провадження, багато у чому визначається характером (властивостями вчиненого злочину), одним з важливіших серед яких є тяжкість пред`явленого обвинувачення. Необхідність врахування даного фактору зумовлена тим, що залежно від неї (тяжкості) залежить покарання, яке обвинувачений зобов`язаний буде понести у разі визнання його винним. Зокрема, у п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України прямо вказано, що при оцінці відповідних ризиків, перелічених у ч. 1 ст. 177 КПК слід враховувати й, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною в інкримінованому правопорушенні.

- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачений обвинувачується у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, в тому числі і у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних правопорушень, за що засуджений вироком Артемівського міського районного суду Донецької області від 26.06.2013 за ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 152, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 152, ст.ст. 70, 71 КК України до 10 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, та відбував покарання у Калінінській виправній колонії № 27 Донецької області, не має постійного джерела доходів та міцних соціальних зв`язків, отже на даний не вбачається підстав для довіри обвинуваченому у виконанні ним покладених процесуальних обов`язків та зміни запобіжного заходу.

З урахуванням сукупності викладених обставин, даних про особу обвинуваченого, відсутності стійких соціальних зав`язків, в силу характеру кримінальних правопорушень, у яких ОСОБА_5 обвинувачується, для забезпечення належного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, єдиним запобіжним заходом, який надасть можливість запобігти усім вищевказаним ризикам, є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Водночас, застосування більш м`якого запобіжного заходу унеможливить запобіганню ризикам зазначеним у клопотанні прокурора.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або застави не може бути застосований до обвинуваченого у зв`язку з тим, що останній обґрунтовано обвинувачується у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, в тому числі у вчиненні особливо тяжкого злочину проти власності та проти статевої свободи та статевої недоторканності особи, не має постійного джерела доходів, раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід у вигляді особистої поруки не може бути застосований відносно обвинуваченого у зв`язку з тим, що відповідно до ч. 1 ст. 180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких суд вважатиме такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання обвинуваченим, покладених на нього обов`язків, проте в оточенні обвинуваченого вказані особи, які б могли бути поручителями відсутні.

Також, до обвинуваченого не може бути застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у зв`язку з тим, що останній обґрунтовано обвинувачується у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, в тому числі у вчиненні особливо тяжкого злочину проти власності та проти статевої свободи та статевої недоторканності особи, не має постійного джерела доходів, зареєстрований та проживає за різними адресами в різних регіонах України. Крім того в судовому засіданні стороною захисту не надано жодних документів та інших матеріалів які б підтверджували можливість застосування такого запобіжного заходу як домашній арешт.

Зазначене вище може свідчити про те, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та попередити ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України відповідно до Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції» (Letellier v France), 12369/86, 26 червня 1991).

Застосований до обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості ще не виходить за межі розумного строку, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості інкримінованих діянь, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленням від суду, а стан його здоров`я на даний час не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення.

Крім того, суд врахує правову норму, передбачену п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, відповідно до якої суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 177, 193-197, 199, 331, 372, 376, 384, 392-395 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на шістдесят днів у Державній установі «Київський слідчий ізолятор», тобто до 18 липня 2025 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору негайно після її оголошення для відома та направити керівнику ДУ «Київський слідчий ізолятор» для виконання.

Контроль за виконанням ухвали в частині застосованого запобіжного заходу покласти на прокурора Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 .

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу суду першої інстанції до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Суддя ОСОБА_1