Справа № 484/4970/25
Провадження № 1-КС/484/759/25
У Х В А Л А

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

06 вересня 2025 року м. Первомайськ

Слідчий суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 , слідчого СВ Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 , а також підозрюваного ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянув винесене у кримінальному провадженні № 0000759 слідчим СВ Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Первомайської окружної прокуратури ОСОБА_3 клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Волгодонська Ростовської області російської федерації, громадянина України, не одруженого, офіційно не працюючого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку, не депутата, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 15.11.2001 року Корабельним районним судом м. Миколаєва за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, 25.09.2004 року звільненого по відбуттю покарання;

- 16.11.2005 року Новомиргородським районним судом Кіровоградської області за ст. 395 КК України до 4 місяців 27 днів позбавлення волі; у строк відбування покарання враховано термін тримання під вартою з 21.06.2005 по 16.11.2005 року; 16.11.2005 року звільнений із зали суду по відбуттю строку покарання;

- 23.05.2006 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ст. 185 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі; 30.09.2009 року звільнений на підставі постанови Миколаївського РС Миколаївської області умовно-достроково на 11 місяців 6 днів;

- 10.11.2010 року Суворовським районним судом м. Одеси за ст. 185 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України додано 5 місяців позбавлення волі невідбутого строку за вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.05.2006 року; до відбуття визначено 4 роки 5 місяців позбавлення волі;

- 16.12.2014 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ст. 185 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі; на підставі ст. 72 ч.5 КК України враховано у строк 3 місяці 29 днів, 07.07.2016 року звільнений по відбуттю строку покарання;

- 19.01.2017 Кіровським районним судом м. Кіровограда за ст. 185 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі; на підставі ст. 72 ч.5 КК України враховано строк попереднього ув`язнення з 12.11.2016 року по 21.02.2017 року, 03.08.2018 року звільнений по відбуттю строку покарання;

- 09.12.2019 року вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі;

- 20.02.2020 Центральним районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 20.02.2020 року вироком Центрального районного суду м. Миколаєва за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 27.01.2021 року вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі,

- 21.10.2021 року Комінтернівським районним судом Одеської області за ст. 15 ч.2, ст. 186 ч.2, ст. 185 ч.3, ст. 70 ч.1, ст. 70 ч.4 КК України до 4 років позбавлення волі, 15.11.2022 року ухвалою Одеського апеляційного суду залишено без змін;

- 22.03.2023 року Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;

- 29.07.2025 року Пересипським районним судом м. Одеси за ч.4 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 5 років,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, а саме у вчиненні повторно, в умовах воєнного стану, таємного викрадення чужого майна (крадіжки), -

ВСТАНОВИВ:

СВ Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області розслідується кримінальне провадження № 0000759 від 05.09.2025 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

06.09.2025 року слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням про обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що перебуваючи на волі він може переховуватись від органів досудового розслідування і суду, знищити, сховати чи спотворити докази у справі, вчинити інші правопорушення, перешкоджати досудовому розслідуванню.

Клопотання мотивоване тяжкістю кримінального правопорушення та негативною репутацією підозрюваного, який раніше багаторазово судимий за вчинення аналогічних злочинів, на шлях виправлення не став, не працює, не має постійного місця проживання, усталених соціальних зв`язків, сім`ї тощо.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити, посилаючись на те, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних злочинів, відбував покарання, в тому числі і реально, однак по звільненню з місць позбавлення волі знову краде чуже майно, на шлях виправлення не став.

Підозрюваний ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на необґрунтованість підозри, просив залишити його на волі, щоб він мав можливість належним чином лікуватися і здійснити свій захист.

Захисник підтримав думку підозрюваного, просив до з`ясування всіх обставин обрати йому запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем реєстрації. При цьому послався на негативний стан здоров`я підозрюваного, наявність у нього декількох тяжких невиліковних захворювань, а також на проходження ним програми від наркозалежності.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши додані до клопотання документи та ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, приходжу до висновку, що клопотання обґрунтоване і підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно до ч.2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КК України, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

У відповідності до п.5 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21.04.2011 термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30.08.1990 у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series A, № 182).

Відповідно до вимог ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу в обов`язковому порядку судом повинні враховуватися вимоги ст.ст. 177-178 КПК України.

05.09.2025 року ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.ст.276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

При цьому досудовим розслідуванням було встановлено, що 05.09.2025 року о 10:00 год. ОСОБА_5 проходив повз будівлю дитячого садка №6 «Дзвіночок» по вул. Івана Виговського, 12 в м. Первомайську Миколаївської області. В цей же час у нього виник злочинний умисел на повторне вчинення злочину, а саме на таємне викрадення будь-якого цінного майна, що може перебувати у приміщенні вказаного дитячого садочка. Реалізуючи свій злочинний умисел, маючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_5 зайшов до приміщення дитячого садка №6 «Дзвіночок». Далі, користуючись тим, що на нього ніхто не звертає уваги, ОСОБА_5 зайшов до групи «Перлинка», що розташована на 1 поверсі будівлі, та з сумки ОСОБА_8 , яка знаходилась на її робочому столі у групі, таємно викрав її гаманець чорного кольору вартістю 526,75 грн., в якому знаходились грошові кошти в сумі 2 270 грн., а також банківські картки та зник з місця події та розпорядився викраденим на свій розсуд.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, в цей же час ОСОБА_5 вирішив викрасти грошові кошти ОСОБА_8 , які знаходились на її платіжній банківській картці АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 . Виконуючи задумане, того ж дня ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, маючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, прибув до магазину «Біла Акація» по вул. Одеській м. Первомайська, та придбав там товар, тричі розрахувавшись банківською карткою ОСОБА_8 на загальну суму 1 355 грн., тим самим викрав грошові кошти ОСОБА_8 . Своїми протиправними діями ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 4 151,75грн.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який вподальшому неодноразово був продовжений і діяв станом на вересень 2025 року.

Тобто ОСОБА_5 вчинив злочин в умовах воєнного стану.

Зазначені вище обставини підозри підтверджуються наданими стороною обвинувачення доказами, а саме: протоколом прийняття заяви ОСОБА_8 про вчинення злочину, в якій вона зазначила про те, що саме, де і коли у неї було викрадене; протоколом огляду місця події приміщення дитячого садочку №6 по вул. І. Виговського, 12, де працює потерпіла, де була зафіксована обстановка вчинення крадіжки, місце, в якому знаходилася її сумка, з якої було викрадено гаманець; письмовими поясненнями потерпілої яка розповіла, що отримала повідомлення з додатку «Приват24» про те, що з її картки зняли гроші в той час як вона була на роботі. Вона одразу заблокувала картку, пішла до своєї сумки і виявила відсутність гаманця, в якому були банківські картки та гроші. Потім їй подзвонила невідома дівчина і сказала, що знайшла її гаманець. Вони домовилися про зустріч і та віддала їй гаманець, але грошей там не було; протоколом огляду гаманця; протоколом затримання ОСОБА_5 , з якого вбачається, що того ж дня він був затриманий безпосередньо після вчинення злочину, тобто після розрахунку грошима з картки потерпілої; при цьому у ОСОБА_5 були виявлені банківські картки, належні потерпілій; поясненнями свідка ОСОБА_9 , яка розказала, що працює разом з потерпілою і та хвалилася, що нарешті зібрала гроші на вазон і показувала їй свій гаманець, в якому була певна сума грошей, а також банківські і дисконтні картки; випискою з карткового рахунку потерпілої, з якої видно коли в якій сумі знято гроші з її картки в той час, як вона була на роботі; поясненнями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_8 , в якому виявлено повідомлення банку про зняття грошей з її карткового рахунку; протоколами пред`явлення особи для упізнання за фотознімками, з якого вбачається, що серед інших осіб свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_10 саме у ОСОБА_5 упізнала особу, яка поклала у свою сумку належний ОСОБА_8 гаманець чорного кольору; поясненнями самого підозрюваного, який під час допиту обставини підозри не оспорював і розказав як вчинив крадіжку гаманця і грошей; протоколом огляду місця події певної ділянки місцевості, на яку вказав ОСОБА_5 як на ту, де він заховав викрадені в дитячому садочку гроші з гаманця, де вони і були знайдені; висновком товарознавчої експертизи щодо вартості викраденого гаманця, а також копіями касових чеків з магазинів, де ОСОБА_5 розрахувався карткою потерпілої.

Вважаю, що зазначені вище встановлені під час досудового розслідування обставини є достатніми для підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, тобто підозра є обґрунтованою. Кваліфікація за ч.4 ст. 185 КК, як таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану підтверджується повідомленням про підозру від 05.09.2025 року, довідкою про судимості та нормативно-правовими актами про впровадження воєнного стану.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу, факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Крім того, із врахуванням критеріїв обґрунтованості підозри, викладені у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кавала проти Туреччини» (заява №28749/18) для того, щоб арешт за обґрунтованою підозрою був виправданий не потрібно, щоб поліція отримала достатньо доказів для пред`явлення обвинувачення або для арешту, або під час перебування заявника під вартою.

Метою обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та затримання особи є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених статтею 2 КПК України.

Таким чином встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, що відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України дозволяє застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, передбаченого п.2 ч.5 ст. 182 КПК України.

05.09.2025 року ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України (фізичне затримання мало місце 05.09.2025 року о 14.50 годині).

ОСОБА_5 має негативну репутацію, про що свідчить наявність у нього тринадцяти непогашених судимостей, систематичне протягом короткого відрізку часу вчинення корисливих злочинів; відсутність постійного місця роботи та самостійних засобів до існування. Підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування і від суду, він не проживає за місцем реєстрації. Не має усталених соціальних та сімейних зв`язків. Обґрунтовано можна стверджувати, що підозрюваний може ухилитися від кримінальної відповідальності, оскільки в разі доведеності його вини судом можливе призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років. Також він може впливати на потерпілу та свідків у вказаному кримінальному провадженні з метою зміни їхніх показів, що перешкодить повному, всебічному та неупередженому дослідженню обставин у кримінальному провадженні, оскільки такі особи ще не давали свої покази безпосередньо суду. Також очевидна можливість вчинення іншого кримінального правопорушення, так як ОСОБА_5 раніше багаторазово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів, що вказує на свідоме неодноразове порушення загальноприйнятих норм поведінки та схильність ОСОБА_5 до вчинення крадіжок.

Зазначені вище обставини свідчать про наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Враховуючи особу підозрюваного, який за наведених обставин характеризується вкрай негативно; підозрюється у вчиненні злочину, аналогічного тим, що вчиняв раніше; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вважаю, що застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою (більш м`якого) не забезпечить належної поведінки підозрюваного в ході досудового розслідування та під час судового розгляду в кримінальному провадженні, виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, відсутність впливу на учасників кримінального провадження, та відмову від вчинення злочинів, а тому є доцільним обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тримання ОСОБА_5 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції».

За таких обставин, на думку суду, жоден з більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання вищенаведеним ризикам та не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Обставини, що перешкоджають триманню ОСОБА_5 під вартою, відсутні. Відповідної інформації про наявні протипоказання суду не надано. Крім того, в умовах тримання під вартою Держава Україна зобов`язана забезпечити особі, яка тримається під вартою, надання достатньої і необхідної медичної допомоги.

З наведених вище підстав клопотання ОСОБА_5 та його захисника про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, не підлягає задоволенню. Крім того, у суду відсутня інформація про належність домоволодіння, в якому зареєстрований ОСОБА_5 , про можливість його проживання там, а також про його місце проживання в м. Первомайську, про умови, на яких він там проживає і про можливість там проживати тривалий час. Сам підозрюваний не зміг назвати адресу, за якою він мешкає. А з довідки про його судимості вбачається, що він систематично тривалий час вчиняє злочини на території різних областей України, в різних населених пунктах, що переконує суд в тому, що підозрюваний не має постійного місця проживання, за яким за ним можливо здійснювати контроль і нагляд протягом часу досудового розслідування і судового провадження. Також стороною захисту не надано жодного документу на підтвердження позитивної репутації підозрюваного чи на спростування доводів прокурора.

Строк тримання під вартою відповідно до ч.2 ст. 197 КПК України слід обчислювати з моменту затримання ОСОБА_5 .

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України, з врахуванням вимог п.2 ч. 5 ст. 182 КПК України суд визначає ОСОБА_5 заставу, яку ним може бути внесено протягом усього часу тримання під вартою, у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Суд вважає, що саме такий розмір гарантуватиме виконання підозрюваним (обвинуваченим) покладених на нього в подальшому обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 111, 176-178, 183, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Волгодонська Ростовської області рф, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 03 листопада 2025 року включно.

Звільнити ОСОБА_5 з-під варти у разі внесення ним особисто або іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) застави в розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) грн. протягом усього часу тримання під вартою.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду; не відлучатися з постійного місця проживання, яке він зазначить слідчому, без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання (перебування), роботи. Попередити ОСОБА_5 про наслідки невиконання таких обов`язків у разі, якщо вони будуть на нього покладені.

Строк дії ухвали до 03 листопада 2025 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її винесення, а підозрюваним в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ: