УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року

м. Київ

справа № 285/3227/24

провадження № 51 - 2455 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 14 квітня 2025 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 08 травня 2025 року,

встановив:

Ухвалою слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 14 квітня 2025 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову слідчого про відмову у визнанні його потерпілим.

ОСОБА_4 , не погодившись із вказаною ухвалою слідчого судді, оскаржив її у апеляційному порядку.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 08 травня 2025 року, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 , закрито апеляційне провадження за цією апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 14 квітня 2025 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Вважає, що постанова слідчого, якою йому відмовлено у задоволенні клопотання про визнання його потерпілим є незаконною, а слідчим суддею належним чином не перевірені обставини, на які ОСОБА_4 посилався у своїй скарзі. Зазначає, що апеляційний суд допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки рішення про закриття апеляційного провадження перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

За змістом ст. 424 ч. 4 КПК України ухвала слідчого судді не є предметом перегляду суду касаційної інстанції, оскільки вона не входить до переліку судових рішень, які можуть бути оскаржені у касаційному порядку.

Щодо доводів касаційної скарги в частині оскарження ухвали апеляційного суду про закриття апеляційного провадження, то слід зазначити таке.

Стаття 129 ч. 2 п. 8 Конституції України відносить до основних засад судочинства «забезпечення права на апеляційний перегляд справи». Це означає, що Конституція України забезпечує можливість апеляційного перегляду саме справи, що реалізується шляхом оскарження судових рішень, якими завершено розгляд справи (кримінального провадження) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження).

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України (рішення № 4-р/2019

від 13 червня 2019 року), забезпечення права на апеляційний перегляд справи, передбачений ст. 129 ч. 2 п. 8 Конституції України, слід розуміти як гарантоване особі право на перегляд її справи в цілому судом апеляційної інстанції, якому відповідає обов`язок цього суду переглянути по суті справу в спосіб всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження доказів з урахуванням доводів і вимог апеляційної скарги та перевірити законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Рішення, яким завершується розгляд справи, може стати предметом перегляду

в суді вищого рівня в апеляційному порядку, і подання апеляційної скарги щодо такого рішення не може бути заборонено законом.

Відповідно до положень статті 24 КПК України кожному гарантується право

на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Водночас законом можуть бути встановлені обмеження чи навіть заборони щодо оскарження в апеляційному порядку окремих процедурних судових рішень.

Оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування регламентовано Главою 26 КПК України.

Відповідно до ст. 392 ч. 3 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування в апеляційному порядку, визначено в ст. 309 частинах

1, 2 КПК України.

За змістом ст. 309 ч. 3 КПК України інші ухвали слідчого судді окремому оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді, а отже процесуальним законом визначено саме такий спосіб реалізації права особи на судовий контроль законності такого виду рішення слідчого судді (іншого ніж ті, що включені до статті 309 КПК України).

Не передбачена така можливість і ст. 307 ч. 3 КПК України, відповідно до якої ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 КПК України, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Встановлення законодавцем такого обмеження права на апеляційне оскарження рішень слідчих суддів має на меті забезпечення розумного балансу

між ефективністю досудового розслідування і здійсненням дієвого судового контролю щодо дотримання прав і законних інтересів осіб.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 08 травня 2025 року закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 14 квітня 2025 року.

Вказане рішення обґрунтовано тим, що ухвала слідчого судді за наслідками розгляду скарги на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні не підлягає апеляційному оскарженню, оскільки така ухвала слідчого судді не входить до переліку ухвал, що можуть бути окремо оскаржені під час досудового розслідування.

Апеляційний суд, встановивши, що апеляційну скаргу подано на судове рішення, оскарження якого в апеляційному порядку чинним кримінальним процесуальним законодавством не передбачено, дійшов правильного висновку про необхідність закриття апеляційного провадження, що узгоджується з правовим висновком об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 569/17036/18 (провадження № 51-598 кмо 19), а тому апеляційний суд діяв відповідно до вимог КПК України та з урахуванням правових висновків Верховного Суду прийняв законне, обґрунтоване, належно вмотивоване судове рішення.

Крім того, особа за наявності підстав, передбачених ст. 55 КПК України, може звернутися до слідчого, прокурора з відповідною заявою про визнання потерпілим. Вирішення такого питання за наявності відповідних підстав можливе і під час судового провадження в суді першої інстанції.

Отже, доводи касаційної скарги ОСОБА_4 про істотне порушення судом апеляційної інстанції вимог кримінального процесуального закону є безпідставними.

Враховуючи викладене, з касаційної скарги та копії судового рішення колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, а тому у відкритті касаційного провадження відповідно до ст. 428 ч. 2 п. 2 КПК України за касаційною скаргою ОСОБА_4 необхідно відмовити.

Керуючись ст. 428 ч. 2 п. 2 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 14 квітня 2025 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 08 травня 2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3