Провадження №1-кп/447/135/25
Справа №447/232/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.05.2025 року Миколаївський районний суд Львівської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві Львівської області матеріали кримінального провадження №0001183 від 26.11.2024 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Канафости, Самбірського району Львівської області ,одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

прокурор: ОСОБА_4

обвинувачений: ОСОБА_3

захисник обвинуваченого: ОСОБА_5

встановив:

26.11.2024 приблизно об 10:54 год. водій ОСОБА_3 , керуючи вантажним фургоном марки «Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись ним по автодорозі сполученням «Київ-Чоп» на ділянці 590 км. + 250 м поблизу с. Пісочна Стрийського району Львівської області в напрямку до м. Чоп Закарпатської області, порушив чинні вимоги Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, а саме: Розділу 1 п. 1.5 (дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків); Розділу 2 п. 2.3 д) (не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху); Розділу 10 п. 10.1 (перед початком руху, перестроюванням та іншою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам руху), які виразилися в тому, що він керуючи технічно справним транспортним засобом, був не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, рухаючись на прямій ділянці дороги, без причин технічного характеру, виїхав на смугу зустрічного руху, по якій в цей час йому на зустріч в напрямку до м. Києва рухався автомобіль марки «Renault Master», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 .

Внаслідок бокового зіткнення вантажного фургона марки «Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , із автомобілем марки «Renault Master», реєстраційний номер НОМЕР_2 , останнього перекинуло на праву сторону та в стані заносу винесло на смугу зустрічного руху, де відбулося зіткнення із зустрічним автомобілем марки «Renault Megan», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_7 , який рухався в напрямку до м. Чоп Закарпатської області в межах своєї смуги руху.

Внаслідок порушення водієм ОСОБА_3 Правил дорожнього руху, водій автомобіля марки «Renault Master», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди, а пасажир вказаного автомобіля ОСОБА_8 отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_6 та заподіяв тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_8 , тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Прокурор ОСОБА_4 просив суд визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку тривалістю 3 роки. Просив повернути ТОВ «Мастерпласт Україна» внесену за обвинуваченого ОСОБА_3 заставу. Скасувати арешти накладені на майно.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та просив суд суворо не карати, не позбавляти його права керування транспортними засобами. Пояснив, що рухаючись дорогою додому, сильно закашлявся, йому перекрило дихання, отямився вже після зіткнення із транспортним засобом. Дана подія відбулась на прямій дорозі в напрямку с. Пісочна, вказав, що рухався транспортним засобом зі швидкістю 60-65 км/год.; алкоголю не вживав. Мав намір примиритись із потерпілим, проте слідчий не хотів надати інформацію про потерпілого. Шкоду потерпілим відшкодував, крім вимог до страхової компанії.

Захисник ОСОБА_5 просив суд врахувати, що ОСОБА_3 вину у вчиненому визнав, щиро розкаявся, просив суд не призначати покарання пов`язане з реальним позбавленням волі та без позбавлення права керування транспортними засобами. Зазначив, що правопорушення вчинене з причин, на які ОСОБА_3 не міг вплинути, а саме - втратив свідомість під час керування транспортним засобом.

11.03.2025 потерпілий ОСОБА_8 надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Зазначив, що шкода відшкодована, крім вимог до страхової компанії, претензій до потерпілого немає. Щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_3 міри покарання покладається на розсуд суду.

02.05.2025 через систему «Електронний суд» представник потерплої ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 подав заяву про проведення судового засідання без участі потерпілої та її представника. Зазначив, що моральну та матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП має намір стягнути із страхової компанії, в якій застрахований транспортний засіб винуватця у позасудовому порядку.

Враховуючи те, що обвинувачений визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини кримінального провадження і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, потерпілі правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися.

Крім цього, в судовому засіданні були досліджені докази, що характеризують особу обвинуваченого: копія паспорта громадянина України ОСОБА_3 ; копію посвідчення водія № НОМЕР_4 виданого ОСОБА_3 ; висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого, у громадянина ОСОБА_3 ознак сп`яніння не виявлено; вимогу про судимість; довідку про те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за медичною допомогою у КНП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги м. Берегова» не звертався; довідку про склад сім`ї виданої ОСОБА_3 про те, що він зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним проживають: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (дружина), ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (син); характеристику ОСОБА_3 , яка видана Головою ОСББ «ПРОСПЕКТ 48», відповідно до якої ОСОБА_3 зарекомендував себе як відповідальна, працьовита, ввічлива та доброзичлива людина. Скарг від сусідів на нього не надходило.

Враховуючи викладене, суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, документи, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю і його дії вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України.

При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд враховує суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, характер та наслідки, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, наявність обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків, відсутність обставини, які обтяжують покарання.

Згідно до п.п. 20, 21 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23 грудня 2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають ураховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію транспортних засобів, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1, 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

При вирішенні питання про призначення додаткового покарання обвинуваченому у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд приходить висновку про доцільність застосування до ОСОБА_3 додаткового покарання, оскільки стан здоров`я обвинуваченого є незадовільним і це унеможливлює для нього здійснення керування такими транспортними засобами без загрози для власної безпеки, безпеки пасажирів та інших учасників дорожнього руху Як зазначив ОСОБА_3 у судовому засіданні, дорожньо-транспортна пригода відбулася через втрату ним свідомості під час керування транспортним засобом.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи наведене, суд вважає, що ОСОБА_3 слід визнати винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та призначити покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами із застосуванням ст. 75 КК України, покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 174 КПК України, арешти майна, накладені у вказаному кримінальному провадженні, слід скасувати.

Ухвалою слідчої судді Галицького районного суду м. Львова від 28.11.2024 ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із можливістю внесення застави у розмірі 40 (сорок) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень. Згідно ч. 4 ст. 202 КПК України 29.11.2024 ОСОБА_3 звільнений у зв`язку із внесенням застави.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки, поклавши на нього наступні обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави витрати за проведення експертиз в розмірі 44412 (сорок чотири тисячі чотириста дванадцять) гривень 55 копійок.

Скасувати арешт майна, що був накладений згідно ухвали слідчої судді Галицького районного суду м. Львова від 28.11.2024 у справі №461/9474/24 (провадження №1-кс/461/7315/24) на вантажний фургон марки «Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI» р.н. НОМЕР_1 .

Скасувати арешт майна, що був накладений згідно ухвали слідчої судді Галицького районного суду м. Львова від 28.11.2024 у справі №461/9474/24 (провадження №1-кс/461/7317/24) на автомобіль марки «Renault Master» р.н. НОМЕР_2 .

Скасувати арешт майна, що був накладений згідно ухвали слідчої судді Галицького районного суду м. Львова від 28.11.2024 у справі №461/9474/24 (провадження №1-кс/461/7320/24) на автомобіль марки «Renault Megane» р.н. НОМЕР_3 .

Речові докази по справі, а саме: вантажний фургон марки «Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI» р.н. НОМЕР_1 , автомобіль марки «Renault Master» р.н. НОМЕР_2 , автомобіль марки «Renault Megane» р.н. НОМЕР_3 - повернути власникам.

Запобіжний захід у вигляді застави до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Заставу, внесену за ОСОБА_3 в розмірі 121120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень повернути заставодавцю ТОВ «Мастерпласт Україна» () після приведення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1