Єдиний унікальний номер 205/1611/24
Номер провадження 1-кп/205/403/25
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська
Провадження № 1-кп/205/403/25 Справа № 205/1611/24
У Х В А Л А

13 березня 2025 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та строку дії покладених обов`язків під час розгляду кримінального провадження №0001736 від 13.11.2023 стосовно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Крутоярівка Дніпропетровської області, громадянина України, працевлаштований в БО «БФ «ПАТРІОТИ ДНІПРА» заступником директора, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушен ь, передбачених ч. 2 ст. 15 п. 5 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України (надалі КК),

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в Дніпропетровській області, громадянина України, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК,

за участю:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває вищевказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор, в порядку ст. 331 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 та про продовження строку дії процесуальних обов`язків обвинуваченому ОСОБА_4 , яке мотивував наявністю ризиків, передбачених п. 1 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК запобігти яким можливо лише шляхом застосування до обвинуваченого виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та шляхом продовження строку дії покладених обов`язків.

Потерпілий ОСОБА_6 та його представник підтримали клопотання прокурора та наполягали на його задоволенні.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора та просили суд змінити обвинуваченому запобіжний захід на більш м`який, а саме на домашній арешт. Своє клопотання сторона захисту обґрунтувала відсутністю реальних ризиків, на які посилається прокурор у своєму клопотанні та тим, що прокурором не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Крім того, посилаються також й на стрімке погіршення стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_3 та необхідності лікування.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник не заперечували проти задоволення клопотання прокурора та повідомив, що ця позиція погоджена з обвинуваченим.

Суд, заслухавши заявлене клопотання прокурора, вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши їх доводи та обґрунтування доходить таких висновків.

Відповідно до ст. 331 КПК, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно зі ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали провадження суд доходить висновку, що обґрунтування, викладені у клопотанні прокурора знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а доводи сторони захисту про їх недоведеність суд вважає безпідставними, з огляду на таке.

При встановленні ризику переховування, суд бере до уваги те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого та тяжкого кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, а обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчинення тяжкого злочину, за які законом України про кримінальну відповідальність передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі, в тому числі й довічне, а тому розуміючи можливе застосування такого суворого покарання, у разі визнання їх винуватими у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, обвинувачені можуть перейти на нелегальне становище та переховуватися від суду, що повністю доводить наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК.

При цьому, зазначений ризик об`єктивно збільшується з урахуванням ведення в Україні військового стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні суд враховує встановлений КПК порядок отримання показань, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

На переконання суду, хоча вказаний ризик вже і суттєво зменшився з урахуванням допиту низки свідків сторони обвинувачення, однак не перестав існувати, оскільки судом ще не допитано усіх свідків та потерпілого, а тому обвинувачені, потенційно, можуть впливати на них, з метою схилити їх до зміни показів на власну користь, що обумовлює існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК.

Відповідно до ст. 178 КПК, суд враховує, що обвинувачені раніше не судимі, офіційно працевлаштовані, мають постійне місце мешкання та певні соціальні зв`язки.

Водночас, зазначені обставини не можуть слугувати самодостатньою підставою для зміни обвинуваченим запобіжного заходу на більш м`який, оскільки вони існували і на момент вчинення інкримінованих їм кримінальних правопорушень, однак не стали тими стримуючими факторами, які б могли запобігти їх вчиненню. Більше того, такі обставини не спростовують наявності встановлених судом ризиків.

Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії процесуальних обов`язків, суд повно та об`єктивно дослідивши усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжних захід, враховує ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених п. 1 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК і вважає, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та у вигляді застави може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених та запобігти встановленим ризикам.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

З огляду на стадію даного кримінального провадження, процесуальну поведінку учасників справи, враховуючи той факт, що обвинувачений ОСОБА_3 має вади здоров`я та потребує лікування, суд доходить висновку про необхідність задоволення клопотання сторони захисту та визначення обвинуваченому ОСОБА_3 застави, як альтернативного запобіжного заходу.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Враховуючи фактичні дані даного кримінального провадження, ступінь суспільної небезпеки інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_3 кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК належить до категорії особливо тяжких злочинів, суд вважає, що на даному етапі розгляду кримінального провадження застава у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти встановленим судом ризикам.

Керуючись ст. ст. 182, 183, 195, 199, 331, 372 КПК, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора ОСОБА_5 задовольнити частково.

Клопотання захисника ОСОБА_8 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 строк дії обов`язків, покладених на нього ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2023 року, на 60 днів, тобто до 12 травня 2025 року включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, тобто до 11 травня 2025 року включно з визначенням застави, як альтернативного запобіжного заходу.

Визначити, що у разі внесення обвинуваченим ОСОБА_3 або іншою фізичною або юридичною особою застави у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 454 200 гривень, обвинувачений ОСОБА_3 підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави та звільнення обвинуваченого з-під варти, покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК на строк 60 діб, а саме:

- прибувати за викликом до суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без письмового дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця перебування;

- не спілкуватися зі свідками та потерпілим у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що у разі не з`явлення його за викликом до суду без поважних причин або не повідомлення ним про причини своєї неявки, або порушення обов`язків, покладених на нього у цій ухвалі, застава звертається у дохід держави.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора.

Ухвала суду в частині продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення. В іншій частині ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1