Справа № 559/3477/25
Провадження № 1-кп/559/280/2025
УХВАЛА

"27" серпня 2025 р. м.Дубно

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Дубно кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Дубно, Рівненської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000271 від 30.05.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 186 КК України, справа № 559/3477/25 (провадження 1-кп/559/280/2025), яка надійшла до суду 25.08.2025.

Прокурор, думку якого підтримала потерпіла, у підготовчому судовому засіданні зазначив, що вважає за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні.

Обвинувачений та захисник погодилися із думкою прокурора про можливість призначення справи до розгляду.

З приводу можливості призначити справу до судового розгляду суд враховує наступне.

Дане кримінальне провадження відповідно до ст.ст. 32, 33 КПК України підсудне Дубенському міськрайонному суду Рівненської області.

Суд вважає, що обвинувальний акт складений у відповідності до вимог ст. 291 КПК України, при його затвердженні прокурорами дотримані вимоги процесуального закону, підстави для його повернення відсутні.

Клопотань про повернення обвинувального акту або закриття кримінального провадження сторонами не заявлялися.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

Зазначене судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст.27 КПК України, відсутні.

Також прокурор подав письмове клопотання про продовження щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у якому просив застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення застави. Клопотання обґрунтовано наявністю ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які були встановлені під час обрання та попереднього продовження обвинуваченому запобіжного заходу, а саме: ризику переховування від суду обвинуваченого, який ніде не працює, проживає не за зареєстрованим місцем проживання, не має міцних соціальних зв`язків, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, ризику можливого впливу на потерпілу, яка є особою похилого віку та у судовому засіданні не допитана, з метою зміни нею показів у суді, ризику вчинення інших кримінальних правопорушень, оскільки ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів. Крім того, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КК України просив врахувати, що ОСОБА_4 вчинено злочин із застосуванням насильства та погрози його застосування. Застосування більш м`якого запобіжного заходу не може в повній мірі запобігти настанню ризиків та виконання ним своїх процесуальних обов`язків належним чином.

В судовому засіданні прокурор в повному обсязі підтримав подане клопотання з підстав, викладених у ньому, просив вточнити, що просить продовжити раніше обраний запобіжний захід у виді тримання рід вартою.

Потерпіла залишила розгляд цього питання на розсуд суду.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення прокурора, вважав, що наявність вищевказаних ризиків прокурором належним чином не доведена. Так, обвинувачений тривалий час з дружиною проживає у м.Дубно, має хронічні захворювання, в умовах військового стану не має можливості залишити територію України, впливати на потерпілу ОСОБА_4 не збирається як і вчиняти інші злочини, а тому вказані прокурором ризики носять лише абстрактний характер. Враховуючи вищевикладене, просив застосувати щодо обвинуваченого запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника, просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, додатково вказав, що має захворювання, а до

Заслухавши думку учасників, суд дійшов наступних висновків.

Так, ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 25.07.2025 ОСОБА_4 у рамках даного кримінального провадження було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, який було обрано ухвалою суду від 02.06.2025, до 31.08.2025 включно.

Згідно з ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотання суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Суд враховує вимоги ст. 177 КПК України, а саме те, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченими покладеного на них процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачуються.

Згідно зі ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а також вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення є одними з обставин, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Крім того суд враховує вимоги ст. 178 КПК України, а саме відомості про вік та стан здоров`я обвинувачених, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, зокрема ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Таким чином, під час вирішення питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, судом встановлено наявність ризиків, визначених п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки суд вважає, що обвинувачений, який ніде не працює, проживає не за місцем своєї реєстрації, раніше неодноразово судимий, при цьому обвинувачується у вчиненні тяжкого корисливого злочину в умовах воєнного стану, побоюючись покарання, може переховуватися від суду, з огляду на тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, а також він може вчинити інші кримінальні правопорушення, про що свідчать наявні в нього не зняті та не погашені судимості за умисні корисливі злочини, а також може незаконно впливати на потерпілу, яка є особою похилого віку та ще судом не допитана.

При цьому на обґрунтування доводів сторони захисту, зокрема, щодо наявності житла та міцних соціальних зв`язків у м.Дубно не надано жодного доказу.

Щодо посилання сторони захисту про необхідність обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту у зв`язку із незадовільним станом його здоров`я суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення», обов`язок по забезпеченню медичним обслуговуванням осіб, які утримуються під вартою, покладається на адміністрацію місця попереднього ув`язнення.

Спільним Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року № 239/5/104 затверджено «Порядок взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту», який визначає взаємодію закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту.

Згідно із п. 2.3. Порядку медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО.

Згідно з п. 2.6 Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого спільним Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року № 239/5/104, особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. У разі звернення особи, узятої під варту, до лікаря медичної частини СІЗО з проханням про допуск обраного лікаря-фахівця лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця.

Відповідно до п. 2.8 зазначеного Порядку, якщо за результатами огляду чи обстеження особи, узятої під варту, встановлено, що вона потребує надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, та звертається із запитом до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує перевезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку та направляє довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, органу або особі, в провадженні яких знаходиться кримінальна справа цієї особи.

Крім того, питання щодо госпіталізації особи та перевезення її до закладу охорони здоров`я, де може бути надана екстрена медична допомога особам, узятим під варту, врегульоване Порядком надання екстреної медичної допомоги особам, узятим під варту або яким призначено покарання у виді позбавлення волі від 21 листопада 2012 року № 1122.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 13 вересня 2017 року № 684-р «Про утворення Державної установи «Центр охорони здоров`я ДКВС України» реформовано систему охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України та утворено Державну установу «Центр охорони здоров`я ДКВС України».

Таким чином, вищезазначеними нормативними актами врегульовано питання щодо організації надання медичної допомоги особам, що перебувають під вартою в разі відсутності такої можливості в умовах СІЗО.

На даний час суду не представлено жодних офіційних доказів стану незадовільного здоров`я обвинуваченого, у той же час його зовнішній вигляд був підставою для постановлення судом протокольної ухвали щодо направлення запиту до медичної частини слідчого ізолятора з метою встановлення відомостей про стан здоров`я та точного діагнозу обвинуваченого, також його можливості приймати участь у судових засіданнях.

Суд враховує доводи сторони захисту, що незадовільний стан здоров`я має значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу. Разом з тим зазначена обставина сама по собі не є перешкодою для тримання особи під вартою, а має враховуватись з іншими обставинами в їх взаємозв`язку.

Як вже вказано вище, станом на 27.08.2025 у суду відсутні відомості щодо незадовільного стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_4 , який би унеможливлював участь ОСОБА_4 у судовому засіданні або його перебування за станом здоров`я в умовах тримання під вартою в ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор». Такі докази не були надані суду і стороною захисту.

У зв`язку із викладеним, відсутні підстави стверджувати, що обвинувачений ОСОБА_4 на даний час не може утримуватися в умовах СІЗО.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, зазначені обставини, виходячи із ступеня тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, а також оскільки судом встановлено наявність вказаних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд вважає доцільним продовжити обраний до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів та не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, про що просив захисник обвинуваченого ОСОБА_4 .

Суд не визначає розмір застави при продовженні запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 27, 176-178, 183, 197, 314, 315, 369-372, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, на 13.00 год. 08.09.2025 року

Судовий розгляд здійснювати у відкритому судовому засіданні одноособово суддею за участю прокурора, обвинуваченого, захисника та потерпілої.

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк тримання під вартою на шістдесят днів, а саме до 25.10.2025 включно.

Ухвала в частині призначення справи до судового розгляду окремому оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом 5 днів із дня її оголошення.

Копію ухвали вручити учасникам провадження та направити до ДУ «Рівненський слідчий ізолятор».

Повний текст ухвали виготовлено 28.08.2025.

Суддя ОСОБА_1