Справа № 507/1045/25
Провадження № 1-кп/507/59/2025
Номер рядка звіту 93
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2025 рокуселище Любашівка

Любашівський районний суд Одеської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Любашівка кримінальне провадження № 0000139 від 19.04.2025 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Любашівка Одеської області, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, не одруженого, депутатом не обирався, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 01.08.2024 Любашівським районним судом Одеської області за ст. 382 ч. 1 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, -

про обвинувачення у скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

з участю сторін кримінального провадження:

сторона обвинувачення:

прокурор ОСОБА_4

потерпіла ОСОБА_5

сторона захисту:

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

19 квітня 2025 року о 05 годині 48 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи неподалік магазину «Ракурс», за адресою: вулиця Софіївська, 91, селища Любашівка, Подільського району, Одеської області, побачив обпертий до стіни біля в ходу до приміщення вказаного магазину бувший у використанні велосипед марки «SPARK» моделі «WAVE 26», помаранчевого кольору, яким з раптово виниклого умислу вирішив таємно заволодіти.

У той же день та час, реалізуючи свій злочинний умисел та корисливий мотив, умисно, у період дії воєнного стану, який введено на території України відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 та неодноразово продовженого, зокрема Указом Президента України № 26/2025 від 14.01.2025 з 05 години 30 хвилин 8 лютого 2025 року строком на 90 діб (затвердженого Законом України № 4220-I від 15.01.2025), ОСОБА_3 підійшов до вищевказаного велосипеду, належного ОСОБА_5 , та діючи з урахуванням сприятливої для нього обстановки, яка на його переконання виключала можливість втручання власника чи сторонніх осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, взяв руками велосипед марки «SPARK» моделі «WAVE 26», помаранчевого кольору, вартістю 4925 гривень 00 копійок та покотив його, таким чином викравши його та залишивши місце події, розпорядившись у подальшому викраденим на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 заподіяв ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 4925 гривень 00 копійок.

Дії ОСОБА_3 органами досудового слідства кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 винним, у вчиненні інкримінованому йому злочині, себе не визнав та розповів, що вранці біля 6 години, коли розвиднілося, він вийшов із будинку та побачив, що біля магазину «Ракурс» валяється велосипед, він його забрав, щоб ніхто не украв, закотив у приміщення літньої кухні, думав, що власник до нього звернеться, тоді він віддасть. Про велосипед він нікому нічого не казав, коли він його забрав на вулиці нікого не було. Коли прийшли працівники поліції, він сам віддав велосипед. Умислу на крадіжку в нього не було.

Незважаючи на невизнання вини, в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, винуватість ОСОБА_3 підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, які в сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим інкримінованого йому злочину, зокрема:

- заявою ОСОБА_5 від 19.04.2025 року про викрадення спортивного велосипеда, який перебував біля магазину «Ракурс», за адресою: вулиця Софіївська, 91, селища Любашівка, Подільського району, Одеської області (а.с.50);

- протоколом огляду місця події від 19.04.2025, а саме території біля магазину «Ракурс» за адресою вул. Софіїівська, 91 Подільського району Одеської області та фото таблицею до нього (а.с.51-57);

- заявою ОСОБА_5 від 23.04.2024 року, із якої вбачається, що вона надала працівникам поліції флеш-карту пам`яті «Smartbuy 8 GB» , з відеозаписом з камер зовнішнього спостереження №4, на якій зафіксовано крадіжку велосипеда, для долучення до матеріалів кримінального провадження (а.с.58);

- протоколом огляду предмету цифрового носія флеш-карти пам`яті «Smartbuy 8 GB», з відеозаписом від 23.04.2024, із якого вбачається, що слідчим в присутності понятих та потерпілої, проведено огляд флешкарти пам`яті з відеозаписом, тривалістю 1 година 10 хвилин 15 сек., з дослідженого відеозапису видно, що 19.04.2025 о 05:48 велосипед помаранчевого кольору знаходиться біля входу в магазин «Ракурс» за адресою вул. Софіїівська, 91 Подільського району Одеської області та видно як особа чоловічої статі в чорні шорти, в чорну кофту та чорну кепку підходить до велосипеда та в подальшому котить його в невідомому напрямку (а.с.59-65);

- постановою про визнання речового доказу та передачу його на зберігання від 23.04.2024, згідно якої речовим доказом визнано флеш-карту пам`яті «Smartbuy 8 GB», з відеозаписом та долучено до матеріалів кримінального провадження (а.с.66);

- відеозаписом на флеш-карті пам`яті «Smartbuy 8 GB», який в порядку ст.359 КПК України досліджено в судовому засіданні (а.с.68);

- ухвалою слідчого судді Любашівського районного суду Одеської області від 25.04.2025 про надання дозволу на проведення обшуку гаражного приміщення розмірами 21.10 кв.м., який розташований на земельній ділянці біля квартири, за адресою АДРЕСА_2 , яким користується ОСОБА_3 з метою відшукання велосипеда (а.с.70-71);

- протоколом обшуку від 26.04.2025 гаражного приміщення розмірами 21.10 м. 2, який розташований на земельній ділянці біля квартири, за адресою АДРЕСА_2 , яким користується ОСОБА_3 , який проведено у присутності понятих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , із якого вбачається, що ОСОБА_3 добровільно видав велосипед та відеозаписом на флеш-носії до протоколу проведення обшуку, який в порядку ст.359 КПК України досліджено в судовому засіданні (а.с.72-81, 132);

- постановою про визнання речового доказу та передачу його на зберігання від 26.04.2024 року, із якої вбачається, що речовим доказом визнано, вилучений в ході обшуку велосипед, який передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області (а.с.82-83);

- ухвалою слідчого судді Любашівського районного суду Одеської області від 29.04.2025, згідно якої накладено арешт на вилучений в ході обшуку велосипед (а.с.84);

- висновком експерта №СЕ-19/116-25/10732-ТВ від 02.05.2025 року, згідно якого вартість велосипеда «SPARK» моделі «WAVE 26», помаранчевого кольору, на 19.04.2025 становила 4925 гривень 00 копійок (а.с.86-91);

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 06.05.2025 року, за участі потерпілої ОСОБА_5 та понятих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , із якого вбачається, що потерпіла серед пред`явлених для впізнання велосипедів марки «SPARK» , вказала на свій велосипед під номером 1 (а.с.92-95);

- заявою потерпілої ОСОБА_5 від 20.05.2025 , з якої вбачається, що вона надала для огляду реєстратор, на який здійснюється запис з камер зовнішнього спостереження біля магазину «Ракурс» (а.с.98);

- протоколом огляду предмету від 20.05.2025 року, яким зафіксовано , що слідчим у присутності двох понятих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , в присутності потерпілої ОСОБА_5 оглянуто відеореєстратор, який здійснює запис з камер відеоспостереження біля магазину «Ракурс» з фототаблицею до протоколу (а.с.99,105);

- постановою про визнання речовим доказом та передачу його на зберігання від 20.05.2025 року, згідно якою визнано речовим доказом, наданий для огляду потерпілою ОСОБА_5 , віодеореєстратор та повернуто потерпілій для збереження ( а.с.106-108)

- показами потерпілої ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні пояснила, що для дитини вона придбала велосипед в магазині «Лідер» в селищі Любашівка, який іноді залишала біля магазину «Ракурс», в якому вона здійснює підприємницьку діяльність. Звечора вона із донькою залишили велосипед біля магазину, обіперли до сходів. 19 квітня 2025 року біля 8 години ранку вона прийшла до магазину і виявила відсутність велосипеду. В той ранок, по дорозі на роботу, вона зустрічала ОСОБА_13 , який ішов її назустріч, але він нічого її не сказав. ОСОБА_14 живе в цьому будинку, де знаходиться магазин «Ракурс» , бачив , що її донька їздила на цьому велосипеді. По камерам вона не дивилася, оскільки її чоловік був в м.Одесі, а вона сама не вміє переглядати відеозапис. Про викрадення велосипеда вона повідомила поліцію. Перед тим вона спитала в сусідньому магазині та жильців будинку, але ніхто нічого не бачив.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, суд вважає, що всі докази є належними, допустимими, достовірними, а в сукупності та їх взаємозв`язку - достатніми для прийняття рішення про визнання обвинуваченого ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за ознакою таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчинене в умовах воєнного стану.

Захисник просила виправдати ОСОБА_3 у зв`язку із недоведеністю його винуватості у вчиненні інкримінованого йому злочині, вказуючи на те, що вина ОСОБА_3 не доведена поза розумним сумнівом, він не мав умислу на крадіжку, він закотив велосипед, щоб у подальшому віддати власнику.

Позицію обвинуваченого та захисника про те, що ОСОБА_3 не мав умислу на крадіжку, а закотив велосипед для того, що повернути власнику , суд до уваги не приймає виходячи із наступного.

В судовому засіданні ОСОБА_3 пояснив, що вранці він побачив велосипед біля магазину «Ракурс» , закотив до свого приміщення, закрив на ключ та пішов на роботу, його ніхто при цьому не бачив, нікого про це він не повідомляв, не намагався з`ясувати кому належить велосипед, щоб повернути.

Із відеозапису, який проведено в ході обшуку, вбачається, що ОСОБА_15 видав працівникам поліції велосипед, який належить потерпілій, при цьому пояснив, що нікому не казав про велосипед та думав, що якщо господар не знайдеться, то він збуде велосипед.

Потерпіла у судовому засіданні ОСОБА_5 пояснила, що в той ранок, по дорозі на роботу, вона зустрічала ОСОБА_13 , який ішов її назустріч, але він нічого про велосипед її не сказав, хоча ОСОБА_14 живе в тому ж будинку, де знаходиться магазин «Ракурс», він знає, що вона працює в цьому магазині і бачив, що її донька їздила на цьому велосипеді.

Суд розцінює дії обвинуваченого не як привласнення знахідки, а як крадіжку чужого майна, оскільки майно потерпілої фактично не вийшло з володіння власника, а було нею залишене на певний час. В свою чергу обвинувачений мав підстави припускати, де може перебувати власник велосипеда та усвідомлював те, що остання може за своїм майном повернутися.

Наведені докази у своїй сукупності доводять умисел і корисливий мотив ОСОБА_3 на заволодіння велосипедом. За встановлених судом обставин , ОСОБА_3 мав можливість повідомити про велосипед потерпілу ОСОБА_5 , яка здійснює підприємницьку діяльність у магазині «Ракурс», проте він зберігав в таємниці, що закотив велосипед до свого приміщення, не повідомив про те і органи Національної поліції чи місцевого самоврядування та видав працівникам поліції велосипед лише в ході розпочатого на підставі ухвали слідчого суду , обшуку.

У суду немає обґрунтованих сумнівів у доведеності винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Невизнання обвинуваченим вини у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, суд розцінює як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення з метою уникнення кримінальної відповідальності.

За таких обставин, дії ОСОБА_3 підлягають кваліфікації за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст..65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При обранні покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.65 КК України суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів; дані про особу обвинуваченого, який є громадянином України, за місцем проживання характеризується посередньо, не одружений, законного джерела доходу не має, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога з 10 вересня 2012 року , діагноз F 10.2.

Поряд із тим, суд враховує, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшуючі обставини відсутні.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

Враховуючи зазначені обставини, суд вважає, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, слід призначити покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі в межах мінімальної санкції вказаної статті.

Підстав для застосування ст.69, 75 КК України не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Положення вказаної норми, є імперативними, тобто обов`язковими для застосування.

Таким чином, приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за попереднім вироком, є обов`язком суду, який призначає покарання за сукупністю вироків.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_3 за вироком Любашівського районного суду від 01 серпня 2024 року визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст. 382 КК України та йому призначено покарання у вигляді одного року позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком один рік.

Нове кримінальне правопорушення ОСОБА_3 вчинив після постановлення вказаного вироку, але до повного відбуття призначеного вироком покарання.

За цих обставин, остаточне покарання ОСОБА_3 має бути обрано за правилами ч. 1 ст. 71 України за сукупністю вироків.

При складанні покарань у порядку ч.4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Отже, у відповідності до вимог ст. 71 КК України, суд вважає за необхідне до призначеного покарання за даним вироком , частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Любашівського районного суду від 01.08.2024 року і за сукупністю вироків визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 5 років 1 місяць позбавлення волі.

Саме це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід, відносно ОСОБА_3 обрано у виді домашнього арешту із забороною залишати житло , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу із 21 години до 07 години. Оскільки ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, під час іспитового строку, засуджується до покарання у виді позбавлення волі, яке має відбувати реально, враховуючи дані про його особу, встановлені під час кримінального провадження, тому суд вважає за необхідне, з метою уникнення ризиків, передбачених статтею 177 КПК України та забезпечення виконання вироку, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту залишити без змін .

Цивільний позов не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

За вимогами ч. 4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, накладеного ухвалами слідчих суддів під час досудового розслідування. Отже, накладений ухвалою слідчого судді Любашівського районного суду Одеської області від 29 квітня 2025 року арешт на майно, яке визнано речовим доказом слід скасувати.

Процесуальні витрати пов`язані із залученням експерта в розмірі 1782 грн. 80 коп. відповідно до вимог ст. ст.118, 122, 124 ч. 2 КПК України, підлягають стягненню із обвинуваченого на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Визнати винним ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання - 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Любашівського районного суду Одеської області від 01 серпня 2024 року, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_3 у виді домашнього арешту із забороною залишати житло, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу із 21 години до 07 години, залишити без змін.

Строк відбуття покарання у виді позбавлення волі необхідно рахувати з моменту затримання під час приведення вироку до виконання.

Стягнути із ОСОБА_3 процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта в розмірі 1782 грн. 80 коп. на користь держави.

Речові докази: велосипед марки «SPARK» моделі «WAVE 26», помаранчевого кольору , який передано на зберігання до кімнати речових доказів відділу поліції № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області повернути потерпілій ОСОБА_5 , флеш-карту пам`яті «Smartbuy 8 GB» залишити в матеріалах кримінального провадження;

відеореєстратор, який передано під зберігальну розписку ОСОБА_5 , залишити її за належністю.

Накладений ухвалою слідчого судді Любашівського районного суду Одеської області від 29 квітня 2025 року арешт на майно, яке визнано речовими доказами - скасувати.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Даний вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1