Справа № 727/4809/25
Провадження № 1-кс/727/1124/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2025 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці клопотання старшого слідчого 2 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Чернівецькій області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (матеріали кримінального провадження № 0001258 від 06.12.2024 року) відносно підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Шутроминці Заліщицького району, Тернопільської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України,-

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В :

Слідчий звернулася до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 . Дане клопотання погоджене із прокурором Чернівецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_5 .

Посилається на те, що ОСОБА_4 , діючи умисно, переслідуючи мету особистого збагачення та перешкоджання законній діяльності військовим формуванням ЗС України та іншим військовим формуванням в особливий період та передбачаючи, що такі дії можуть призводити до підриву обороноздатності України в умовах воєнного стану 16.01.2025 року близько 20 години, перебуваючи в селі Буда, Чернівецького району, Чернівецької області погодився на пропозицію ОСОБА_7 посприяти її сину ОСОБА_8 , військовослужбовцю ЗС України самовільно залишити військову частину та доставити його до місця постійного проживання в с.Буда, Чернівецького району, Чернівецької області при цьому за вказану послугу вказав оплату у розмірі 6000 доларів США. На виконання вказаного злочинного умислу ОСОБА_4 прийняв рішення про залучення до викрадення з військової частини ОСОБА_8 ОСОБА_9 та ОСОБА_10

17.01.2025 року близько 19 години 00 хвилин в с.Буда, Чернівецького району, Чернівецької області, за попередньо обіцяні послуги у сприянні ОСОБА_8 самовільно залишити частину, ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_7 кошти у сумі 5000 доларів США та 1000 Євро.

19.01.2025 року ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 належним ОСОБА_9 автомобілем БМВ д.н.з. НОМЕР_1 виїхали за маршрутом Чернівці-Рівне-Нова Любомирка. В цей же день, по прибуттю до місця дислокації 233 навчального центру, біля села Нова Любомирка, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_10 зателефонували ОСОБА_8 та в проміжку часу з 16 години 45 хвилин до 19 години 00 хвилин давали настанови, поради з приводу залишення ОСОБА_8 території військової частини, пересування по місцевості, переховування від засобів спостереження та прибуття до місця знаходження їх автомобіля БМВ д.н.з. НОМЕР_1 .

19.01.2025 року близько 19 години 00 хвилин ОСОБА_8 здійснив посадку в автомобіль БМВ д.н.з. НОМЕР_1 , в якому знаходилися ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 і всі разом послідували за маршрутом с.Нова Любомирка - с.Буда, Чернівецької області. Однак в результаті пошукової операції автомобіль БМВ д.н.з. НОМЕР_1 був зупинений в м.Дубно працівниками УПП за результатами перевірки документів осіб, які в ньому слідували, ОСОБА_8 був затриманий та доставлений до місця служби.

Не відмовившись від злочинного наміру перешкоджання законній діяльності ЗС України та інших військових формувань шляхом сприяння самовільному залишенню військової частини ОСОБА_8 , ОСОБА_4 31.01.2025 року, попередньо домовився з ОСОБА_11 про доставку автомобілем «Форд Транзит» д.н.з. НОМЕР_2 до місця зустрічі ОСОБА_7 та проведення ОСОБА_11 інструктажа про поведінку під час слідування до місця проходження служби її сином.

Близько 13 години 00 хвилин 31.01.2025 ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 автомобілем БМВ д.н.з. НОМЕР_1 виїхали з м.Чернівці за маршрутом Рівне-Нова Любомирка до місця проходження служби ОСОБА_8 у військовій частині НОМЕР_3 .

31.01.2025 року, більш точно час досудовим слідством не встановлено ОСОБА_4 організував втечу ОСОБА_8 з військової частини НОМЕР_3 розміщеної за адресою: АДРЕСА_3 . У подальшому військовослужбовець ОСОБА_8 підсів в автомобіль БМВ д.н.з. НОМЕР_1 в якому перебували ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 та останні доставили їх на залізничний вокзал м.Рівне, де придбали квитки на потяг, котрий слідував маршрутом Рівне-Івано-Франківськ, та посадили їх в нього. А самі послідували автомобілем БМВ д.н.з. НОМЕР_1 в Чернівці.

01.02.2025 близько 16 години 00 хвилин ОСОБА_4 разом з ОСОБА_9 автомобілем «Форд Транзит» д.н.з. НОМЕР_2 виїхали з міста Чернівці в напрямку м.Івано-Франківськ. Близько 18 години 40 хвилин 01.02.2025 року прибувши на залізничний вокзал м.Івано-Франківськ ОСОБА_4 разом з ОСОБА_9 здійснили посадку ОСОБА_8 та ОСОБА_7 і послідували в напрямку м. Чернівці.

Близько 21 години 01.02.2025, прибувши на околиці м.Снятин, за попередньою домовленістю з не встановленим на даний час місцевим жителем ОСОБА_8 та ОСОБА_7 пересіли в його автомобіль та послідували польовими дорогами в об`їзд блок-посту розміщеного на адміністративній межі Івано-Франківської та Чернівецької областей на дорозі Н 10.

У подальшому, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 близько 21 години 20 хвилин 01.02.2025 року, після їх перевезення через адміністративний кордон Чернівецької та Івано-Франківської областей в обхід блок поста не встановленим на даний час місцевим жителем в селі Оршівці, Чернівецької області підсіли в автомобіль «Форд Транзит» д.н.з. НОМЕР_2 до ОСОБА_4 та ОСОБА_9 та близько 22 години 00 хвилин були доставлені до постійного місця проживання в с.Буда, Чернівецького району, Чернівецької області.

Діючи у такий спосіб, своїми умисними діями, які полягали у сприянні військовослужбовцю ЗС України ОСОБА_8 самовільному залишенні військової частини та доставки його до місця постійного проживання в Чернівецькій області, ОСОБА_4 досягнув своєї злочинної мети щодо надання можливості ухилення військовослужбовцю від подальшого проходження військової служби, тим самим здійснивши перешкоджання законній діяльності ЗСУ та інших військових формувань в особливий період, визначеній ст. ст. 1, 14, 33, 34 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

23.04.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у перешкоджанні законній діяльності ЗС України та інших військових формувань в особливий період.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні, продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, з підстав викладенних в ньому.

Підозрюваний та захисник в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, просили застосувати до підозрюваного цілодобовий домашній арешт.

Ознайомившись з клопотанням та доказами, якими воно обґрунтовується, заслухавши думку прокурора, захисника, пояснення підозрюваного, приходжу до наступних висновків.

Встановлено, що 06.12.2024 року до ЄРДР внесені відомості № 0001258, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28 ч.1 ст.114-1, ч.5 ст.27 ч.1 ст.114-1, ч.3 ст.332 КК України.

23.04.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років.

Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжних заходів є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, зокрема: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно ст.183 ч.1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Метою і підставою тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Зокрема при розгляді клопотання суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням конкретних обставин справи.

Також, зважаючи на практику Європейського суду, враховую, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Крім цього, враховуючи практику Європейського суду та положення ч.1 ст. 178 КПК України, при розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Вважаю, що слідчим у клопотанні, доданих документах та прокурором в судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, зокрема й в рішенні Суду від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».

Так, з матеріалів доданих до клопотання, вбачається, що зазначені у клопотанні обставини підозри ОСОБА_4 можуть мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних та доказів.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, тому слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_4 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Також вважаю, що слідчим в клопотанні та прокурором в судовому засіданні доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів передбачених ч.1 ст.176 КПК України не може запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам передбаченим ст. 177 КПК України, а тому підозрюваному ОСОБА_4 слід застосувати міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також суд бере до уваги те, що ОСОБА_4 в умовах воєнного стану підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, яке пов`язане із злочином проти основ національної безпеки України, за що передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років, йому відомі обставини кримінального провадження, він знайомий зі свідками, а тому існують ризики, що підозрюваний, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні, продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

При цьому суд враховує вік підозрюваного, його стан здоров`я та вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Згідно абз. 8 ч.4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Все вищевикладене в сукупності свідчить, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного та обмеження його конституційних прав, у даному випадку, є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини, і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.

Беручи до уваги з`ясовані судом обставини, вважаю за необхідне на підставі абз. 8 ч.4 ст. 183 КПК України не визначити розмір застави.

Відповідно до ч.1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній Установі «Чернівецький слідчий ізолятор» до 21 червня 2025 року, без визначення розміру застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом 5 днів.

Слідчий суддя: ОСОБА_1