Провадження № 1-кп/638/1804/25
УХВАЛА

Іменем України

19 червня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисників - адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м.Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000413 від 15 квітня 2025 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харків, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, працює комірником у ТОВ «Веста» зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, перебуває на обліку у лікаря-нарколога, у лікаря-психіатра на обліку не перебуває, неповнолітніх дітей та інвалідів на утриманні не має, має інвалідність 3-ї групи, не являється депутатом будь-якого рівня рад,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.110, ч.2 ст.110, ч.2 ст.436-2 та ч.3 ст.436-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000413 від 15 квітня 2025 року, відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.110, ч.2 ст.110, ч.2 ст.436-2 та ч.3 ст.436-2 КК України.

В підготовчому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки продовжують існувати ризики встановлені під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисники обвинуваченого, ОСОБА_6 , адвокати ОСОБА_4 , ОСОБА_5 щодо клопотання поклалися на розсуд суду.

Обвинувачений, ОСОБА_6 , підтримав думку своїх захисників.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу та дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 24.04.2025 стосовно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком до 21.06.2025 включно, без визначення розміру застави.

Згідно ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу..

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

При вирішенні питання про необхідність ув`язнення особи вагомою підставою є ризик переховування цієї особи від правосуддя та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. При цьому переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують.

Згідно п. 4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 110, ч. 2 ст. 436-2 та ч. 3 ст. 436-2 КК України.

На сьогоднішній день виникла необхідність продовжити ОСОБА_6 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що обвинувачений може вчинити дії, які містять ризики, передбачені ст. 177 КПК України, або розпочати їх вчинення, а саме, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, судом встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховуватися від суду): оскільки ОСОБА_6 , усвідомлюючи реальність та невідворотність покарання, а також те, що у разі засудження за вчинення вказаних злочинів судом може бути призначено покарання за найтяжчих з них у виді позбавлення волі від п`яти до десяти років з конфіскацією майна або без такої, будучи без запобіжного заходу, або при застосуванні менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, може переховуватись від суду, з метою уникнення понесення можливого покарання. Разом із цим, обвинувачений, розуміючи складність проведення досудового розслідування в умовах дії воєнного стану, усвідомлюючи неможливість повного контролю державною владою кордонів та території України в умовах збройної агресії російської федерації проти України, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, зокрема на території російської федерації чи тимчасово окупованих частинах території України.

- п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється/обвинувачується): систематичні та повторні протиправні дії ОСОБА_6 свідчать про те, що останній може продовжувати свої злочинні дії, використовуючи при цьому інший технічний пристрій. Також, цифровий/інформаційний характер злочинних діянь у яких обвинувачується ОСОБА_6 , з використанням при поширенні своїх висловлювань у публічно доступних месенджерах, а також відсутність у обвинуваченого патріотичних переконань, надають підстави стверджувати, ОСОБА_7 , окрім злочинів, у яких наразі обвинувачується, може також вчинити інші кримінальні правопорушення проти основ національної безпеки України.

У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до ст. 178 КПК України установлено вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_6 тяжкого кримінального правопорушення. Стан його здоров`я та вік не перешкоджає продовженню запобіжного заходу - тримання під вартою.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Застосування інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 в разі визнання його виним у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачуються, дані про особу обвинуваченого, обставини вчинення кримінальних правопорушень, їх суспільну небезпечність, суд вважає, що застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим п.1, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, тому вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Обвинуваченому слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки, відповідно до положень ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті тримання під вартою.

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

Враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177, 178 КПК України, суд не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 183, 197, 199, 369, 372 КПКУкраїни суд,-

постановив:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 - задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, строком до 17 серпня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1