Справа № 457/622/25
провадження №1-кп/457/66/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Трускавці кримінальне провадження №0000003 від 03 січня 2025 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Старий Самбір Львівської області, громадянина України, який проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1, 2, 4 ст. 190 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,-

в с т а н о в и в :

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 , у першій половині дня, в один із днів в другій половині березня 2024 року, більш точний час під час досудового розслідування не встановлено, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, які посягають на чуже майно та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання майнової шкоди іншій особі, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна - грошових коштів ОСОБА_5 , в ході розмови із останньою переконав її у тому, що зможе продати їй та організувати виконання робіт по встановлення бруківки за місцем її проживання за ціною близько 50 000 гривень, не маючи наміру в подальшому виконувати умови вказаної усної домовленості. Під час цього, ОСОБА_3 діючи з метою реалізації свого злочинного умислу, керуючись корисливим мотивом, спрямованим на незаконне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_5 повідомив останню про необхідність надання йому грошових коштів у сумі 15 000 гривень, в якості оплати завдатку за замовлений товар. Будучи введеною в оману, не здогадуючись про справжні наміри ОСОБА_3 щодо заволодіння її майном - особистими грошовими коштами, ОСОБА_5 вважаючи, що ОСОБА_3 діє добросовісно та законно, погодилася і надала останньому власні грошові кошти у вищевказаному розмірі. Після цього, продовжуючи свій єдиний злочинний умисел, спрямований власне збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_3 15 березня 2024 року, більш точний час під час досудового розслідування не встановлено, прибув до місця проживання ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_3 , де в ході розмови із останньою, керуючись корисливим мотивом, спрямованим на незаконне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_5 , шляхом обману, під приводом майбутнього збільшення вартості замовленої нею бруківки, отримав від неї іншу частину грошових коштів в розмірі 35 158 гривень. Тим самим, ОСОБА_3 шляхом обману заволодів грошовими коштами ОСОБА_5 у загальній сумі 50 158 гривень, чим спричинив останній матеріальної шкоди на вказану суму. Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Крім цього, ОСОБА_3 , у першій половині дня, в один із днів в другій половині липня 2024 року, більш точний час під час досудового розслідування не встановлено, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, перебуваючи за місцем проживання потерпілого ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, які посягають на чуже майно та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання майнової шкоди іншій особі, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна - грошових коштів ОСОБА_6 , в ході розмови із останнім переконав його у тому, що зможе продати йому та організувати виконання робіт по встановленню бруківки за місцем його проживання за ціною близько 80000 гривень, не маючи наміру в подальшому виконувати умови вказаної усної домовленості. Під час цього, ОСОБА_3 , діючи з метою реалізації свого злочинного умислу, керуючись корисливим мотивом, спрямованим на незаконне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_7 , повідомив останнього про необхідність надання йому грошових коштів у сумі 80000 гривень, в якості оплати замовленого товару. Будучи введеним в оману, не здогадуючись про справжні наміри ОСОБА_3 щодо заволодіння його майном - особистими грошовими коштами, ОСОБА_6 вважаючи, що ОСОБА_3 діє добросовісно та законно, погодився та надав останньому власні грошові кошти у вищевказаному розмірі. Тим самим, ОСОБА_3 шляхом обману заволодів грошовими коштами ОСОБА_6 у сумі 80000 гривень, чим спричинив останньому матеріальної шкоди на вказану суму. Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, тобто y вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. Крім цього, ОСОБА_3 , у першій половині дня, в один із днів в другій половині липня 2024 року, більш точний час під час досудового розслідування не встановлено, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, які посягають на чуже майно та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання майнової шкоди іншій особі, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна - грошових коштів ОСОБА_8 , в ході розмови із останнім переконав його у тому, що зможе продати йому та організувати виконання робіт по встановленню бруківки за місцем здійсненням ним підприємницької діяльності за ціною близько 550000 гривень, не маючи наміру в подальшому виконувати умови вказаної усної домовленості. подальшому, 01 серпня 2024 року ОСОБА_3 , діючи з метою реалізації свого злочинного умислу, керуючись корисливим мотивом, спрямованим на незаконне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_8 повідомив останнього про необхідність надання йому грошових коштів у сумі 64930 гривень, в якості оплати частини коштів за замовлений товар. Будучи введеним в оману, не здогадуючись про справжні наміри ОСОБА_3 щодо заволодіння майном, ОСОБА_8 повідомив своїй дружині- ОСОБА_9 про необхідність оплати замовленого товару. В свою чергу, вважаючи, що ОСОБА_3 діє добросовісно та законно, ОСОБА_9 погодилася та перерахувала на банківський рахунок АТ «УніверсалБанк» НОМЕР_1 , що відкритий на ім?я ФОП ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 64930 гривень. Продовжуючи свій єдиний злочинний умисел, спрямований на власне збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_3 10 серпня 2024 року, повідомив ОСОБА_8 про необхідність оплати наступної частини товару на суму 123525,20 гривень, які ОСОБА_9 , на виконання умов усної домовленості з ОСОБА_3 перерахувала на вказаний вище рахунок. Після цього, 02 вересня 2024 року ОСОБА_3 продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на заволодіння чужим майном, жодних дій спрямованих на передачу та встановлення бруківки не вчинив, а повідомив ОСОБА_8 про необхідність оплати останньої частини товару на суму 368966,40 гривень, які ОСОБА_9 , вважаючи, що ОСОБА_3 діє добросовісно та законно, перерахувала на банківський рахунок, відкритий на ім?я ФОП ОСОБА_3 . Тим самим, ОСОБА_3 шляхом обману заволодів грошовими коштами ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у загальній сумі 557421,60 гривень, чим спричинив матеріальної шкоди на вказану суму. Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Обвинувачений винним себе визнав повністю, послідовно та в повній мірі підтвердив обставини вчинених ним кримінальних правопорушень. Не заперечував щодо проведення судового розгляду у порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України. Щиро розкаявся у вчиненому та просив суворо не карати. Заявлені цивільні позови визнав у повному обсязі та має на меті відшкодувати всю заподіяну шкоду потерпілим.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду від потерпілого надійшла заява, в якій він просить проводити розгляд справи у його відсутності, з приводу міри покарання покладається на думку суду. Цивільний позов підтримує в повному обсязі та просить його задловолити.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, однак на адресу суду від потерпілої надійшла заява, в якій вона просить проводити розгляд справи у її відсутності, з приводу міри покарання покладається на думку суду. Цивільний позов підтримує в повному обсязі та просить його задловолити.

Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду від потерпілого надійшла заява, в якій він просить проводити розгляд справи у його відсутності, з приводу міри покарання покладається на думку суду.

Потерпіла ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилася, однак на адресу суду від потерпілої надійшла заява, в якій вона просить проводити розгляд справи у її відсутності, з приводу міри покарання покладається на думку суду. Цивільний позов підтримує в повному обсязі та просить його задловолити.

Крім визнання вини обвинуваченим, його вина доведена зібраними матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним. Судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні.

Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин і визнав фактичні обставини справи доведеними наявними у матеріалах кримінального провадження доказами.

Судом встановлено в відкритому судовому засіданні, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, оскільки він вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману,що є кримінальним проступком та кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, оскільки він вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене повторно, що є нетяжким злочином. Окрім того, кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.4 ст.190 КК України є правильною, оскільки останній заволодів чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно та у великих розмірах, що є тяжким злочином.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, а саме те, що він раніше не судимий, на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання скарг не надходило та обставини вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п.1Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання»(із змінами станом на 6 листопада 2009 року) при призначенні покарання в кожному випадку мають суворо додержувати вимогст.65 КК Українистосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п.3 вищевказаної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відносить вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

З врахуванням наведеного, беручи до уваги те, що обвинувачений позитивно характеризується по місцю проживанню, щиро покаявся у вчиненому, суд вважає, що покарання йому слід обрати у виді позбавлення волі в межах санкцій статтей КК України, за якими кваліфіковано вчинені ним кримінальні правопорушення. Беручи до уваги обставини справи, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, думку потерпілих, які покладались на думку суду та визнання ОСОБА_3 цивільних позовів в повному обсязі, враховуючи фактичні обставини справи, вчинення обвинуваченим декількох кримінальних правопорушень, що кваліфіковані за різними статтями особливої частини Кримінального кодексу України, суд застосовує вимоги ч. 1 ст. 70 Кримінального кодексу України.

При цьому, суд дійшов висновку про те, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливе без реального відбування покарання, а тому вважає за необхідне звільнити його від відбування покарання, встановивши при цьому іспитовий строк на підставі ст. 75 КК України із покладенням обов`язків згідно ст. 76 КК України. Суд вважає, що таке покарання буде достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження нових кримінальних правопорушень.

У даному кримінальному провадженні заявлено цивільний позов потерпілим ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 50 158,00 грн.

Потерпілим ОСОБА_6 також заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 80 000,00 грн.

Потерпілою ОСОБА_9 у кримінальному провадженні заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 557 421,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода завдана кримінальним правопорушення або іншими суспільно небезпечними діяннями, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншими суспільно небезпечними діяннями завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого за шкоду завдану діяннями обвинуваченого, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Таким чином, вивчивши матеріали цивільних позовів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 підставні та підлягають задоволенню, а тому із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 слід стягнути 50 158,00 грн матеріальної шкоди, на користь ОСОБА_6 слід стягнути 80 000,00 грн матеріальної шкоди та на користь ОСОБА_9 слід стягнути 557 421,00 грн матеріальної шкоди.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 100, 368, 370, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1,2,4 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 190 КК України - 1 (один) рік обмеження волі;

- за ч.2 ст. 190 КК України - 1 (один) рік 2 (два) місяці позбавлення волі;

- за ч.4 ст.190 КК України - 3 (три) роки позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання ОСОБА_3 у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік, якщо він впродовж встановленого іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк обчислювати відповідно до положень ст.165 КВК України з моменту проголошення вироку суду.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту звернення вироку до виконання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишити - особисте зобов`язання.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стянення шкоди завданої кримінальним правопорушенням задоволити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 - 50 158,00 грн. матеріальної шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стянення шкоди завданої кримінальним правопорушенням задоволити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 - 80 000,00 грн. матеріальної шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_3 про стянення шкоди завданої кримінальним правопорушенням задоволити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 - 557 421,00 грн. матеріальної шкоди.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Трускавецького міського суду Львівської області від 04 квітня 2025 року на на речі, які були вилучені в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки "Samsung А 12" імеі 1 НОМЕР_2 , імеі2 НОМЕР_3 , із сімкартками ОМЗ «Київстар» НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , печатку ФОП ОСОБА_3 , ідент. номер НОМЕР_6 , банківські картки у кількості 13 штук, а саме: АТ «А-банк» № НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 , № НОМЕР_9 , № НОМЕР_10 , № НОМЕР_11 , АТ «РайффайзенБанк» № НОМЕР_12 , № НОМЕР_13 , АТ «8епзеЬапк» № НОМЕР_14 , АТ «Універсалбанк» № НОМЕР_15 , АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_16 , № НОМЕР_17 , АТ «ПУМБ» № НОМЕР_18 , АТ «Таскомбанк» № НОМЕР_19 , рахунки на оплату товару у кількості 41 штуки, а саме рахунок Н000055 від 29.03.2024, рахунок Н000118 від 21.09.2023, рахунок Н000031 від 15.03.2024, рахунок Н000026 від 11.03.2024, рахунок Н000121 від 09.05.2024, рахунок Н000116 від 3 0.04.2024, рахунок Н000143 від 17.05.2024, рахунок Н000004 від 26.02.2024, рахунок Н000031 від 15.03.2024, рахунок Н000046 від 07.03.2024, рахунок Н000040 від 07.03.2024, рахунок Н000144 від 27.05.2024, рахунок Н000048 від 28.03.2024, рахунок Н000018 від 07.03.2024, рахунок Н000054 від 28.03.2024, рахунок Н000059 від 30.03.2024, рахунок Н000043 від 26.03.2024, рахунок Н000150 від 28.05.2024, рахунок Н000092 від 16.04.2024, рахунок Н000091 від 16.04.2024, рахунок Н000005 від 26.02.2024, рахунок Н000149 від 16.112023, рахунок Н000101 від 31.08.2023, рахунок Н000014 від 03.04.2024, рахунок Н000070 від 05.04.2024, рахунок Н000027 від 12.03.2024, рахунок Н000141 від 17.05.2024, рахунок Н000089 від 13.04.2024, рахунок Н000114 від 29.04.2024, рахунок Н000045 від 26.03.2024, рахунок Н000117 від 3 0.04.2024, рахунок Н000091 від 17.08.2023, рахунок Н000088 від 15.08.2023, рахунок Н000114 від 19.09.2023, рахунок Н000050 від 28.03.2024, рахунок Н000028 від 12.03.2024, рахунок Н000153 від 04.06.2024, рахунок Н000118 від 01.05.2024, рахунок Н000146 від 23.06.2024, замовлення №3511 від 05.04.2024, видаткова накладна №5530 від 06.04.2024, блокноти із робочими записами у кількості 7 штук - скасувати.

Речовий доказ - мобільний телефон марки "Samsung А 12" імеі 1 НОМЕР_2 , імеі2 НОМЕР_3 , із сімкартками ОМЗ «Київстар» НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , печатку ФОП ОСОБА_3 , ідент. номер НОМЕР_6 , банківські картки у кількості 13 штук, а саме: АТ «А-банк» № НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 , № НОМЕР_9 , № НОМЕР_10 , № НОМЕР_11 , АТ «РайффайзенБанк» № НОМЕР_12 , № НОМЕР_13 , АТ «8епзеЬапк» № НОМЕР_14 , АТ «Універсалбанк» № НОМЕР_15 , АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_16 , № НОМЕР_17 , АТ «ПУМБ» № НОМЕР_18 , АТ «Таскомбанк» № НОМЕР_19 , рахунки на оплату товару у кількості 41 штуки, а саме рахунок Н000055 від 29.03.2024, рахунок Н000118 від 21.09.2023, рахунок Н000031 від 15.03.2024, рахунок Н000026 від 11.03.2024, рахунок Н000121 від 09.05.2024, рахунок Н000116 від 3 0.04.2024, рахунок Н000143 від 17.05.2024, рахунок Н000004 від 26.02.2024, рахунок Н000031 від 15.03.2024, рахунок Н000046 від 07.03.2024, рахунок Н000040 від 07.03.2024, рахунок Н000144 від 27.05.2024, рахунок Н000048 від 28.03.2024, рахунок Н000018 від 07.03.2024, рахунок Н000054 від 28.03.2024, рахунок Н000059 від 30.03.2024, рахунок Н000043 від 26.03.2024, рахунок Н000150 від 28.05.2024, рахунок Н000092 від 16.04.2024, рахунок Н000091 від 16.04.2024, рахунок Н000005 від 26.02.2024, рахунок Н000149 від 16.112023, рахунок Н000101 від 31.08.2023, рахунок Н000014 від 03.04.2024, рахунок Н000070 від 05.04.2024, рахунок Н000027 від 12.03.2024, рахунок Н000141 від 17.05.2024, рахунок Н000089 від 13.04.2024, рахунок Н000114 від 29.04.2024, рахунок Н000045 від 26.03.2024, рахунок Н000117 від 3 0.04.2024, рахунок Н000091 від 17.08.2023, рахунок Н000088 від 15.08.2023, рахунок Н000114 від 19.09.2023, рахунок Н000050 від 28.03.2024, рахунок Н000028 від 12.03.2024, рахунок Н000153 від 04.06.2024, рахунок Н000118 від 01.05.2024, рахунок Н000146 від 23.06.2024, замовлення №3511 від 05.04.2024, видаткова накладна №5530 від 06.04.2024, блокноти із робочими записами у кількості 7 штук, які було вилучено в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , що зберігається в камері речових доказів, повернути ОСОБА_3 .

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Трускавецький міський суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1