ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2025 м. Бар Вінницької області

Барський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ;

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000002 від 03.01.2025, про обвинувачення ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Сулимівка Яготинського району Київської області, до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, до затримання не працював, раніше судимого:

- 17.04.2003 Кельменецьким районним судом Чернівецкої області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

- 21.05.2004 Кельменецьким районним судом Чернівецкої області за ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ст. 71 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі;

- 06.11.2007 Сокирянським районним судом Чернівецької області за ч. 3 ст. 185, ст. 304 КК України, на підставі ст. 70, 71 КК України до 5 років 5 місяців позбавлення волі;

- 21.02.2013 Кельменецьким районним судом Чернівецкої області за ст. 395 КК України до 4 місяців арешту;

- 20.01.2017 Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 357 КК України, на підставі ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі;

- 06.03.2025 Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 307 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією належного йому на праві власності майна;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участі: прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

УСТАНОВИВ:

02.01.2025 близько 14:00 ОСОБА_3 , реалізуючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи мету таємного заволодіння чужим майном, та, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до задніх дверей магазину «Мистецтво м`яса», що за адресою: площа Пам`яті, 21, м. Бар, Вінницька область, де за допомогою ключа, який він непомітно взяв вдома з сумки своєї дружини ОСОБА_6 , відкрив двері та проник всередину магазину. З магазину таємно, умисно, з корисливих мотивів викрав грошові кошти у сумі 35600 гривень, купюрами по 1000, 500, 200 та 100 гривень, які знаходилися на верхній полиці шафи, зліва від дверей, через які ОСОБА_7 проник до магазину. Після вчиненого ОСОБА_3 залишив місце вчинення злочину, викраденим розпорядився на власний розсуд. Таким чином, ОСОБА_3 заподіяв ОСОБА_8 , який є власником магазину, матеріальну шкоду на вказану суму.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та Указу Президента України № 740/2024 від 28.10.2024 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", станом на час вчинення крадіжки в Україні діяв воєнний стан.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинена в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтвердив, що вчинив кримінальне правопорушення за наведених у обвинувальному акті обставин. Повністю визнав себе винним, щиро розкаявся у вчиненому, висловив готовність нести покарання, запевнив суд, що подібне не повториться, пояснив, що йому соромно за свій вчинок, жалкує про свої дії.

На запитання захисника пояснив суду, що вирішив украсти гроші, бо Закордонець не розрахувався з дружиною ОСОБА_3 . ОСОБА_6 , яка там працює, та не виплатив йому заробітну плату. Зазначив, що неофіційно працював вантажником у магазині "Мистецтво м`яса". Однак, розуміє, що наведене ніяким чином не виправдовує вчинення злочину, усвідомив свою помилку, беззастережно визнав вину. Додатково зазначив, що з викрадених грошей він видав поліції 5000 грн, інше витратив.

На запитання головучої судді вказав, що цивільний позов визнає повністю.

Потерпілий ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив розглядати кримінальне провадження за його відсутності, цивільний позов про відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням підтримує та просить задовольнити у повному обсязі, щодо застосування міри покарання покладається на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників судового провадження, ураховуючи, що за відсутності потерпілого можливо з`ясувати усі обставини під час судового розгляду, суд вирішив провести судовий розгляд без потерпілого, що відповідає вимогам ст. 325 КПК України.

Суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, урахувавши, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, тобто обставин вчинення злочину та розміру шкоди.

При цьому суд з`ясував, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. А тому, крім допиту обвинуваченого, інші докази, за погодженням з учасниками судового провадження, не досліджувалися, за винятком документів, які стосуються особи обвинуваченого, даних, що його характеризують, та даних щодо речових доказів і судових витрат.

Допитавши обвинуваченого, дослідивши документи, що надані стороною обвинувачення, суд дійшов висновку, що показання обвинуваченого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння обвинуваченим обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена i його дії слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 185 КК України, як крадіжку, вчинену повторно, поєднану з проникненням у інше приміщення, вчинену в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_3 підлягає покаранню за вчинений злочин. Під час обрання міри покарання обвинуваченому суд ураховує:

- ступінь тяжкості вчиненого злочину злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, є тяжким злочином;

- особу обвинуваченого ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий, останній раз вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 06.03.2025 за ч. 2 ст. 307 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією належного йому на праві власності майна, покарання не відбув, що підтверджується даними вимоги ІЦ та матеріалами кримінального провадження;

- посередньо характеризується за місцем проживання, що підтверджується даними довідки-характеристики Барської міської ради Вінницької області № 03/20 від 09.01.2025;

- на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, що підтверджується даними довідки Комунального некомерційного підприємства "Барська міська лікарня" Барської міської ради;

- відповідно до даних довідки КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР» № 29/432 від 17.01.2025, ОСОБА_3 станом на 15.01.2025 на лікуванні не перебував та за медичною психіатричною, неврологічною та нейрохірургічною допомогою не звертався.

Обставиною, яка, згідно з ч. 1 ст. 66 Кримінального кодексу України, пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Суд зазначає, що згідно з положеннями статей 50, 65 Кримінального кодексу України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.

Остаточне покарання ОСОБА_3 слід призначити із застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України, з огляду на те, що злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, у даному кримінальному провадженні було вчинено 02.01.2025, тобто до постановлення вироку Вінницьким міським судом Вінницької області від 06.03.2025.

Згідно з абз. 3 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у резолютивній частині вироку зазначаються у разі визнання особи винуватою, зокрема початок строку відбування покарання.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» визначено, що попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Згідно з приписами ч. 5 ст. 72 КК України, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 був затриманий 27.01.2024 та 29.01.2024 до останнього був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з альтернативою внесення застави. 10.05.2024 ОСОБА_3 був звільнений з-під варти під заставу. 03.02.2025 ОСОБА_3 був затриманий на виконання ухвали слідчого судді Барського районного суду Вінницької області від 03.02.2025 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та тримається під вартою і на даний час.

З огляду на викладене, ОСОБА_3 слід призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів з урахуванням вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 06.03.2025, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, з урахуванням положень ч. 5 ст. 72 КК України.

На виконання положень ч. 4 ст. 174 КПК України суд дійшов висновку про необхідність скасування арешту, що був накладений під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Барського районного суду Вінницької області від 07.01.2025 № 125/13/25 на грошові кошти у сумі 5000 гривень: 4 купюри номіналом 500 грн: № АИ9100813, № ЗЛ0588478, № АН9585722, № АВ9346542 та 15 купюр номіналом по 200 грн: № АМ5992329, № ЕА5399668, № ВЖ4122731, № ГВ7790930, № АИ8269519, № ГЕ6639387, № ГБ0487038, № ДЕ7681929, № ВЄ4531643, № ГА0079104, № ТЖ4088485, № ЕБ5317778, № ЄГ3190927, № ВИ2861010, № ГЖ8858608, які було оглянуто та поміщено до спец пакету НПУ № ІCR0153986.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання законної сили вироком суду слід залишити тримання під вартою.

На підставі ст. 124 Кримінального процесуального кодексу України, слід стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати, а саме, документально підтверджені витрати на залучення експерта: висновок експерта від 10.01.2025 № СЕ-19/102-25/667-Д у розмірі 1989,75 грн.

Вирішуючи питання чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов, якщо так, то на чию користь та у якому розмірі, суд виходить із доведеності підстав і розміру позову.

Потерпілим у кримінальному провадженні було заявлено позов про стягнення на його користь з обвинуваченого 30600 грн матеріальної шкоди.

Потерпілий ОСОБА_8 подав до суду заяву, у якій просив цивільний позов про відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задовольнити у повному обсязі.

Прокурор у судовому засіданні просив задовільнити цивільний позов.

Обвинувачений ОСОБА_3 заявлений цивільний позов визнав повністю.

Суд, ураховуючи заяву потерпілого, заслухавши пояснення обвинуваченого, дослідивши позовну заяву, докази, надані в обґрунтування позовних вимог, дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Таким чином, суд дійшов висновку, що з обвинуваченого на користь потерпілого слід стягнути 30600 грн моральної шкоди.

На підставі викладеного, керуючись ст. 50, 65-67 Кримінального кодексу України, ст. 100, 124, 127-128, 349, 368-371, 373-374, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк шість років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів з урахуванням вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 06.03.2025, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк сім років з конфіскацією належного йому на праві власності майна.

Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_3 строк перебування під вартою (попереднє ув`язнення) з 27.04.2024 по 10.05.2024 та з 03.02.2025 по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту набрання даним вироком законної сили.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання законної сили вироком суду, але не більше ніж на 60 днів, тобто до 06.07.2025, залишити тримання під вартою.

Цивільний позов ОСОБА_8 задовольнити повністю. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 30600 грн (тридцять тисяч шістсот гривень) матеріальної шкоди.

Речові докази грошові кошти у сумі 5000 гривень: 4 купюри номіналом 500 грн: № АИ9100813, № ЗЛ0588478, № АН9585722, № АВ9346542 та 15 купюр номіналом по 200 грн: № АМ5992329, № ЕА5399668, № ВЖ4122731, № ГВ7790930, № АИ8269519, № ГЕ6639387, № ГБ0487038, № ДЕ7681929, № ВЄ4531643, № ГА0079104, № ТЖ4088485, № ЕБ5317778, № ЄГ3190927, № ВИ2861010, № ГЖ8858608, які було оглянуто та поміщено до спец пакету НПУ № ІCR0153986, та на підставі акту приймання-передачі від 09.04.2025 передано до відділення № 220/01 АБ «Укргазбанк» для зберігання, повернути власнику - ОСОБА_8 .

Речовий доказ - диск із відеозаписом з камер відео нагляду проекту Барської міської ради «Безпечне місто», розташованих на перехресті вулиць Соборна та площі Пам`яті у м. Бар Вінницької області, у період часу з 13:40 по 14:10 02.01.2025 зберігати разом з матеріалами кримінального провадження.

Речові докази:

- вилучені з пульта керування сигналізацією сліди капілярних узорів пальців рук, які за допомогою липкої стрічки перенесено на аркуш паперу формату А4;

- вилучені: із задніх дверей до магазину циліндричний механізм з ключем із замка, який поміщено до спеціального пакету Національна поліція України № ICR0153987; із зовнішньої ручки вхідних дверей до магазину слід одорологічного походження, який було упаковано до спеціального пакету Національна поліція України № ICR0153988; із ручки шафи, де знаходилися грошові кошти, змив, який поміщено до паперового пакета, та які знаходяться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів Відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області, - знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 1989,75 грн (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят дев`ять гривень сімдесят п`ять копійок).

Скасувати арешт, що накладений ухвалою слідчого судді Барського районного суду Вінницької області від 07.01.2025 № 125/13/25 на грошові кошти у сумі 5000 гривень купюрами: 4 купюри номіналом 500 грн: № АИ9100813, № ЗЛ0588478, № АН9585722, № АВ9346542 та 15 купюр номіналом по 200 грн: № АМ5992329, № ЕА5399668, № ВЖ4122731, № ГВ7790930, № АИ8269519, № ГЕ6639387, № ГБ0487038, № ДЕ7681929, № ВЄ4531643, № ГА0079104, № ТЖ4088485, № ЕБ5317778, № ЄГ3190927, № ВИ2861010, № ГЖ8858608, які було оглянуто та поміщено до спец пакету НПУ № ІCR0153986.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Барський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя