печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

підозрюваного ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , процесуального керівника у кримінальному провадженні - прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі суду судове провадження за клопотанням заступника начальника другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000568 від 20.03.2024 ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

28.04.2025 заступник начальника другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з наведеним вище клопотанням.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000568 від 20.03.2024 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189 КК України, а також за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189 КК України та за фактами вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання прокурор зазначав, що внаслідок особливої складності провадження закінчити його розслідування в строк до закінчення дії попередньої ухвали неможливо, оскільки необхідно виконати великий обсяг слідчих та процесуальних дій, проведенні судових експертиз. Крім цього, необхідний час для виконання вимог ст. 290 КПК України, складання реєстру матеріалів досудового розслідування та обвинувального акту; скласти та направити до суду обвинувальний акт та реєстр матеріалів кримінального провадження.

При цьому, ризики, передбачені ст. 177 КПК України та встановлені у ході досудового розслідування, що виправдовують обраний запобіжний захід не зменшилися та продовжують існувати.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з викладених в ньому підстав, просив задовольнити.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні поклались на розсуд суду.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку прокурора, позицію підозрюваного та захисника щодо клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

Згідно зі ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Вказаною статтею передбачено, також, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного, слідчим суддею враховані вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Так, судовим розглядом встановлено, що 04.02.2025 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь Дніпропетровської обл., громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимого повідомлено про підозру в участі у злочинній організації, тобто скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 255 КК України; вчиненні вимог вчинення дій майнового характеру з погрозою обмеження прав, свобод та законних інтересів особи вчиненого в умовах воєнного стану злочинною організацією (вимагання), тобто скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05.02.2025 до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;

- не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

В подальшому, 10.03.2025, до ГСУ НП України системою електронного документообігу від захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_4 надійшло повідомлення, від 10.03.2025, про зміну місця проживання підозрюваного ОСОБА_6 , в якому зазначено нове місце проживання, а саме: АДРЕСА_2 .

31.03.2025 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31.03.2025 підозрюваному продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до 04.05.2025.

23.04.2025 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23.04.2025 строк досудового розслідування продовжено до шести місяців, тобто до 04.08.2025.

З викладеного вбачається, що кримінальне провадження триває, досудове розслідування не завершено.

Так, вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема:

Зокрема, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховування від органів досудового розслідування та суду, обґрунтовується тим, що відповідно до ст. 12 КК України злочини, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 є особливо тяжкими, і передбачають можливість призначення покарання на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Тобто, у разі визнання ОСОБА_6 винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, йому загрожує покарання до 12 років позбавлення волі, з конфіскацією майна, а тому, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, що загрожує йому, в разі визнання винуватим у їх вчиненні, ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

При визначенні імовірності переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України слід враховувати тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винним у злочинах, у вчиненні яких він підозрюється. Врахування цієї обставини відповідає практиці Європейського суду з прав людини при застосуванні ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення у справі «Ілійков проти Болгарії», де суд визначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування;

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України N 475/97-ВР від 17.07.1997 Конвенція набула чинності для України 11.09.1997.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23.02.2006 передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При розгляді справи «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) Європейський суд з прав людини вказав: «суд зазначає, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує».

Крім того, Європейський суд з прав людини у п.п.73,74 рішення від 01.06.2006 у справі Мамедова проти Росії (скарга 7064/05) зазначив, що суворість покарання, яке загрожує особі, має значення для оцінки небезпеки її зникнення, а наявність обґрунтованої підозри стосовно того, що особа вчинила злочин, є умовою sine qua non (необхідною умовою) законності тримання під вартою, що, в свою чергу, не звільняє слідчі органи від обов`язку в майбутньому подавати суду інші підстави та обґрунтовувати необхідність тримання особи під вартою сукупністю доказів.

Зазначене свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України щодо об`єктивної можливості переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування у разі не продовження строку тримання під домашнім арештом.

Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, обґрунтовується тим, що у протиправній діяльності ОСОБА_6 з іншими на цей час не встановленими особами, в спілкуванні між собою або іншими учасниками застосовували заходи конспірації такі як - спілкування в месенджерах «WhatsApp», «Telegram», крім того, ОСОБА_6 в подальшому, може шляхом віддаленого доступу до вказаних месенджерів, вчинити дії щодо знищення інформації, яка б мала значення для встановлення фактів, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо їх протиправної діяльності, а також те, що на даному етапі досудового розслідування не встановлено місце знаходження всіх знарядь та засобів вчинення злочинів, зокрема мобільних телефонів, що використовувались як засоби комунікації між учасниками організованої групи, комп`ютерної техніки та ін.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконний вплив на свідків, потерпілих чи інших підозрюваних в даному кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 має реальний вплив на надання іншими підозрюваними показань, в тому числі може здійснювати вплив на не встановлених на даний час інших потерпілих з метою зміни їх свідчень, схилити до дачі неправдивих показань, а також здійснити вплив на свідків та потерпілих від протиправної діяльності злочинної організації. ОСОБА_6 04.02.2025 вручено повідомлення про підозру та відповідно до отриманого статусу останній отримав можливість знайомитися з матеріалами кримінального провадження.

На даний час органом досудового розслідування встановлені не всі особи, причетні до вчинення вказаного кримінального правопорушення, в тому числі й потерпілі.

З урахування вказаної обставини ОСОБА_6 , перебуваючи поза межами тримання під домашнім арештом, матиме можливість обговорювати з іншими підозрюваними та невстановленими особами, причетними до вчинення вказаного кримінального правопорушення, обставини підготовки та вчинення кримінальних правопорушень, та усвідомлюючи невідворотність покарання, намагатиметься вплинути на інших учасників, в т.ч. потерпілих з метою надання останніми показань на свою користь та повідомлення органу досудового розслідування неправдивих відомостей щодо ролі інших осіб у реалізації злочинного плану.

Так, КПК України встановлено процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілими, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Тобто ризик впливу на свідків, потерпілих та інших підозрюваних існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - іншим чином перешкодити кримінальному провадженню, може бути виражений у створенні підозрюваним штучних доказів та підбурення осіб, які не були свідками кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним у подальшому версій захисту.

У ході досудового розслідування не встановлено та не допитано усіх осіб, яким відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження.

Зважаючи на те, що на даний час не встановлені усі спільники

ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, яким він може повідомити про факт виявлення їх злочинної діяльності та обставини, які стали відомі йому в ході проведення досудового розслідування, що унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності всіх винних осіб.

ОСОБА_6 може таким чином намагатися не допустити викриття себе, як виконавця вчинених розслідуваних кримінальних правопорушень, а також встановлення обставин його підготовки і таким чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Також ОСОБА_6 , не будучи обмеженим у вільному пересуванні, усвідомлюючи, що досудове розслідування перебуває в активній стадії та проводяться слідчі дії, спрямовані на встановлення персональних даних осіб, причетних до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, зможе сприяти переховуванню таких осіб від органу досудового розслідування, у тому числі керувати такою протиправною діяльністю віддалено за допомогою засобів зв`язку.

Ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, так ОСОБА_6 за рахунок своїх знайомств може продовжити злочинну діяльність з вимагання вчинення дій майнового характеру з погрозою обмеження прав, свобод та законних інтересів особи, оскілки володіє відповідними навичками і вміннями та на даний час ніде офіційно не працевлаштований, а єдине джерело доходу було від злочинної діяльності.

Слідчий суддя враховує частину 5 статті 9 КПК, якою передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Слідчий суддя приймає до уваги, що у справі потрібно виконати ряд слідчих та процесуальних дій, направлені на закінчення досудового розслідування.

Таким чином, оцінивши в сукупності тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, загрозу призначення суворого покарання за нього, характер вчинених злочинних дій, у яких підозрюється ОСОБА_3 , ризики які зазначені у клопотанні, які на даний час не зменшилися та продовжують існувати, дані які характеризують особу, а також те, що строк досудового розслідування продовжено до 04.08.2025, слідчий суддя приходить до висновку, за доцільне продовжити до підозрюваного, передбачений ст. 181 КПК України, строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який здатний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, тобто одночасно буде забезпечено виконання цілей кримінального провадження та дотримано права особи підозрюваного, а відтак клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 49 Конституції України, ст. ст. 177, 178, 181, 193, 199, 376 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк застосування до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з 22:00 год. до 06:00 год. наступної доби, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та / або необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги, в межах строків досудового розслідування, тобто до 30.06.2025 включно.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_6 виконувати процесуальні обов`язки, визначені частиною п`ятою ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;

- не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватись від спілкування із потерпілими та підозрюваними у даному кримінальному провадженні в усіх випадках, крім спільної участі у слідчих діях та спільної участі у судових засіданнях;

- залишити на зберіганні у відповідних органах державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Зобов`язати прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_6 до виконання органу Національної поліції за його місцем проживання.

Обов`язок контролю за виконанням ухвали слідчого судді покладається на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1