Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/4088/24
У Х В А Л А

30.07.2025 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , перекладача ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , при розгляді у відкритому судовому засіданні кримінального провадження (Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000260 від 15.04.2024 року) відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , не одруженого, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні суду перебуває дане кримінальне провадження. Обвинувачений утримуються під вартою. Строк тримання під вартою закінчується 04.08.2025 року. До вказаної дати завершити розгляд кримінального провадження з об`єктивних причин є неможливим, оскільки судовий розгляд не закінчено, свідки сторони обвувачення в судове засідання не з`явилися. Судовий розгляд підлягає відкладенню на підставі ст. 327 КПК України.

Прокурор подав клопотання про продовження строку тримання під вартою, оскільки ризики які слугували підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу не відпали. Проти клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на більш м"який заперечував. Заперечення обгрунтовував тим, що обвинувачений ухилявся від органу досудового розслідування, перебував у розшуку.

Захисник просила змінити запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло в нічний період доби, оскільки обвинувачений є раніше не судимим, своїми діями не завдав майнової шкоди, дії обвинуваченого не несли загрози для життя та здоров`я інших людей.

На думку сторони захисту такий запобіжний захід як домашній арешт буде достатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Разом з тим, захисник ОСОБА_5 звернулася в суд із клопотанням про скасування арешту накладеного ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпастької області від 16.05.2024, справа №297/2481/24.

Клопотання мотивовано тим, що ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 02.05.2024 року у справі № 299/2481/24 клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Берегівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_7 , про проведення обшуку в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000260 від 15.04.2024, за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України - задоволено.

Клопотання обґрунтоване тим, що у подальшому застосуванні арешту відпала потреба, оскільки ОСОБА_8 немає жодного процесуального статусу по вищевказаному кримінальному провадженні.

А тому на підставі наведеного просить скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпастької області від 16.05.2024, справа №297/2481/24 на:- мисливську гладко-ствольну рушницю; - флеш-носій, який упаковано до паперового конверту білого кольору; - сім картку мобільного оператора «Київстар», яку упаковано до паперового конверту білого кольору; - прозорий поліетиленовий пакет, в якому міститься суха речовина рослинного походження зеленого кольору, схожа на наркотичну, яку упаковано до спецпакету НПУ WAR1884458; прозорий поліетиленовий пакет, в якому міститься суха речовина рослинного походження зеленого кольору, схожа на наркотичну, яку упаковано до спец пакету НПУ WAR1884459; - мобільний телефон марки «Redmi» чорного кольору,- мобільний телефон марки «Iphone S», сірого кольору, - мобільний телефон марки «Samsung», блакитного кольору, - мобільний телефон марки «Redmi» чорного кольору, які упаковано до паперових конвертів з підписами понятих; - бінокль чорного кольору та бінокль зеленого кольору, які упаковано до спец пакету НПУ WAR 1383537; - тепловізор марки «Pulsar», чорного кольору, який упаковано до паперового конверту НПУ СУ.

Суд встановив наступне.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Метою застосування запобіжного заходу, згідно з ч.1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» запобіжний захід - тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і як останній захід при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Так, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного/обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Згідно ухвали Виноградівського районного суду Закарпатської області від 23.12.2024 року відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та у відповідності до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України визначено розмір застави для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 242 240 гривень, який є для нього непосильним.

Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 06.06.2025 року продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 строком на 60 діб з 06.06.2025 року до 04.08.2025 року (включно). Дата закінчення строку дії запобіжного заходу 05.08.2025 року та визначено заставу в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 121 120 гривень.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК, на будь-якій стадії кримінального провадження, тобто як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового провадження.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, справи «Мангурас проти Іспанії» від 20 листопада 2010 року, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Європейський суд з прав людини, неодноразово наголошував на тому, що непомірний розмір застави з статками (майновим станом) обвинуваченого, є лише формальним виконанням вимог Європейської конвенції з прав людини, тому у своїх рішеннях суди повинні керуватись також розмірами прибутків підозрюваного (обвинуваченого). Це означає, що, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, що загроза її втрати утримувала обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного людяного проживання».

Положення КПК та практика ЄСПЛ орієнтують на такі критерії, які слід врахувати при визначені розміру застави: (1) обставини кримінального правопорушення; (2) особливий характер справи; (3) майновий стан підозрюваного; (4) його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; (5) масштаб його фінансових операцій; (6) даних про особу підозрюваного; (7) встановлені ризики, передбачених статтею 177 КПК; (8) «професійне середовище» підозрюваного; (9) помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин (10) шкода, завдана кримінальним правопорушенням тощо.

Матеріалами судового провадження доведено обставини, які свідчать про наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України та існування ризику того, що обвинувачений ОСОБА_6 може вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а застосований до нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно суд не приймає до уваги клопотання захисника ОСОБА_5 в частині зміни запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло в нічний період доби, оскільки судом встановлено, що з часу обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу не змінилися ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу з урахуванням тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 7 років та особи обвинуваченого, відсутність в нього міцних соціальних зв`язків за місцем проживання, постійного місця роботи. Наявні ризики того, що обвинувачений не перебуваючи під вартою може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у зв`язку з чим суд приймає рішення про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою на 60 діб із визначенням застави в розмірі 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Що стосується клопотання захисника ОСОБА_5 про скасування арешту накладеного ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпастької області від 16.05.2024, справа №297/2481/24.

Суд встановив наступне.

Відповідно до ч.3 ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), заявник скаржився на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Згідно ч.1 ст. 172 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Частиною 2 ст.174 КПК України встановлено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Встановлено, що 16.05.2025 року ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області за наслідками розгляду клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 по матеріалам кримінального провадження № 0000260 від 15.04.2025 року накладжено арешт на речові докази по справі:

-мисливську гладко ствольну рушницю;

- флеш- носій, який упаковано до паперового конверту білого кольору;

- сім картку мобільного оператора «Київстар», яку упаковано до паперового конверту білого кольору;

- прозорий поліетиленовий пакет, в якому міститься сухо подібна речовина рослинного походження зеленого кольору, схожа на наркотичну, яку упаковано до спец пакету НПУ WAR1884458;

прозорий поліетиленовий пакет, в якому міститься сухо подібна речовина рослинного походження зеленого кольору, схожа на наркотичну, яку упаковано до спец пакету НПУ WAR1884459;

- мобільний телефон марки «Redmi» чорного кольору,

- мобільний телефон марки «Iphone S», сірого кольору,

- мобільний телефон марки «Samsung», блакитного кольору,

- мобільний телефон марки «Redmi» чорного кольору, які упаковано до паперових конвертів з підписами понятих;

- бінокль чорного кольору та бінокль зеленого кольору, які упаковано до спец пакету НПУ WAR 1383537;

- тепловізор марки «Pulsar», чорного кольору, який упаковано до паперового конверту НПУ СУ.

Також, встановлено, що по речовим доказам які належать ОСОБА_8 : - мобільний телефон марки «Redmi» чорного кольору,- мобільний телефон марки «Iphone S», сірого кольору,- мобільний телефон марки «Samsung», блакитного кольору,- мобільний телефон марки «Redmi» чорного кольору, які упаковано до паперових конвертів з підписами понятих;- бінокль чорного кольору та бінокль зеленого кольору, які упаковано до спец пакету НПУ WAR 1383537; - флеш- носій, який упаковано до паперового конверту білого кольору, слідова інформація зафіксована, проведено всі необхідні дії із вказаними речовими доказами, тобто досягнута та мета, яка слугувала підставою для застосування такого виду забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, відповідно подальше його зберігання не є доцільним.

Слідчий суддя серед вищезазначеного враховує, що володілець ОСОБА_8 не є підозрюваною/обвинуваченою по даному кримінальному провадженню, зазначені речі оглянуті, всі необхідні процесуальні дії органом досудового слідства виконані.

Щодо речових доказів: мисливська гладко-ствольна рушниця; прозорий поліетиленовий пакет, в якому міститься суха речовина рослинного походження зеленого кольору, схожа на наркотичну, яку упаковано до спец пакету НПУ WAR1884458; прозорий поліетиленовий пакет, в якому міститься суха речовина рослинного походження зеленого кольору, схожа на наркотичну, яку упаковано до спец пакету НПУ WAR1884459, суд приймає рішення про відмову у задоволенні клопотання в цій частині, оскільки стороною захисту не доведено правових підстав для скасування арешту визначених ст. 174 КПК України. Також не доведено, що ОСОБА_9 є власником гладко-ствольної рушниці.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Враховуючи наявність підстав, які передбачені абзацом 2 ч. 1 ст. 174 КПК України для скасування арешту, заявлене клопотання підлягає частковому задоволенню.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, у разі скасування арешту.

Керуючись ст.ст. 107, 132, 167, 168, 170, 172, 173, 174, 175, 182, 183, 194, 314, 318, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора задоволити.

Продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 строком на 60 діб з 30.07.2025 року до 27.09.2025 року (включно). Дата закінчення строку дії запобіжного заходу 28.09.2025 року.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_6 заставу в розмірі 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 75 700 гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в цій ухвалі, протягом строку дії ухвали, тобто до 27.09.2025 року.

У разі внесення застави зобов`язати обвинуваченого після звільнення з-під варти, прибувати за кожною вимогою до суду протягом дії запобіжного заходу у виді застави.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 у разі внесення застави, наступні обов`язки:

- прибувати до суду за викликом;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні.

Визначити термін дії зазначених обов`язків до 28.09.2025 року.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та надіслати начальнику Закарпатської УВП № 9.

Клопотання адвоката ОСОБА_5 задоволити частково.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпастької області від 16.05.2024 (справа №299/2481/24) на: мобільний телефон марки «Redmi» чорного кольору, мобільний телефон марки «Iphone S» сірого кольору, мобільний телефон марки «Samsung» блакитного кольору, мобільний телефон марки «Redmi» чорного кольору, бінокль чорного кольору та бінокль зеленого кольору, флеш- носій, які повернути ОСОБА_10 .

У задоволенні решти клопотання відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно. Оскарженння ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала суду в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1