Справа № 635/6522/25
Провадження №1-кс/635/1404/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2025 року смт Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури в сфері оборони ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000634 від 14.08.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури в сфері оборони ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000634 від 14.08.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що СВ ВП №1 Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено 14.08.2025 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 31 травня 2025 року солдата ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначено на посаду кулеметника 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону, ВОС - 101627А військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до приписів ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на момент вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 , вважається військовослужбовцем Збройних Сил України.

Проходячи військову службу на посаді солдата резерву запасної роти військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військово-службовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно з вимогами ст. 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України виїзд військовослужбовців, що проходять військову службу за мобілізацією, за межі гарнізону здійснюється з дозволу командира військової частини.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжено та який діє на даний час.

У частині 2 статті 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» зазначено, що Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Проте, ОСОБА_5 , вирішив стати на шлях, який пов`язаний із вчиненням злочину проти безпеки руху та експлуатації транспорту у період воєнного стану, поширеного на території України, будучи обізнаним про Указ Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні».

Встановлено, що ОСОБА_5 , 14.08.2025, приблизно о 15:40, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, (0.88 %) згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, тобто з порушенням вимог п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України, згідно з яким: 2.9 а) «Водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, керував автомобілем марки «ВАЗ» моделі «2104», д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись по вулиці Захисників України від вулиці Квіткової в с-щі. Рогань Харківського району, Харківської області в напрямку с-ща. Докучаєвське Харківського району, Харківської області.

Під час руху в районі будинку №25 по вулиці Захисників України в с-щі Рогань, ОСОБА_5 , при повороті праворуч діючи необережно, не обрав таку швидкість руху та такі прийоми керування автомобілем, щоб, з урахуванням дорожньої обстановки, мати можливість постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, грубо порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України, згідно з яким: «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».

В результаті чого допустив наїзд на велосипедистів ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які рухались перед поворотом на правому узбіччі в зустрічному напрямку автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2104», д.н.з. НОМЕР_2 , розташовувалися лівим боком до автомобіля в момент первинного контакту.

Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної події велосипедист ОСОБА_7 , відповідно до довідки КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР отримав тілесні ушкодження у вигляді: забою м`яких тканин, садна голови, забій грудного відділу хребта, ЗТГК, перелому 3-8 ребер зліва, лівобічний гемопневмоторакс, які відповідно до п. 2.1.2, п. 2.1.3 та п. 2.2.1. Наказу Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 № 6 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Також в результаті вищевказаної дорожньо-транспортної події велосипедист ОСОБА_8 , відповідно до консультативного висновку спеціаліста КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР отримала тілесні ушкодження у вигляді: забою шийного відділу хребта, забою м`яких тканин верхніх кінцівок які відповідно до п. 4.1. Наказу Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 № 6 "Про затвердження Інструкції про судово-медичне визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

14.08.2025 о 21 год. 42 хв. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

15.08.2025 в порядку ст. 276-278 КПК України повідомлено про підозру ОСОБА_5 .

Метою і підставою застосування запобіжного заходу, згідно з п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню; незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Про наявність ризику передбаченого у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від органів досудового розслідування та суду свідчить те, що ОСОБА_5 вчинив злочин за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до трьох років, на момент дорожньо-транспортної пригоди перебував у стані алкогольного сп`яніння, не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, зареєстрований та фактично проживає за різними адресами, а тому підозрюваний усвідомлює, що суд може обрати найсуворішу міру покарання передбачену санкцією ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Про наявність ризику, передбаченого у п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на свідків, потерпілого та експертів у кримінальному провадженні свідчить те, що підозрюваному відомі анкетні данні та місце проживання (роботи) свідків та потерпілого у кримінальному провадженні із додатків до даного клопотання, в подальшому буде відомо анкетні дані та місце роботи експертів, а тому підозрюваний може впливати на них у незаконний спосіб, так як свідки своїми показами, а експерти висновками експертиз, фактично доводять (доводитимуть) вину ОСОБА_5 . Підозрюваний може незаконно впливати шляхом підбурювання, вмовляння чи залякування свідків, потерпілого чи експертів у кримінальному провадженні, що у свою чергу зашкодить вирішенню завдань кримінального судочинства та перешкоджатиме ефективному, повному, всебічному та неупередженому розслідуванню.

Про наявність ризику, передбаченого у п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином свідчить те, що ОСОБА_5 проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_3 , яка систематично здійснює виїзди в зону бойових дій, він матиме можливість не прибувати, або не своєчасно прибувати за викликом слідчого або прокурора для проведення необхідних слідчих (розшукових) дій, в зв`язку з чим підозрюваний може перешкоджати проведенню досудового розслідування у розумні строки.

Про наявність ризику, передбаченого у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а вчинити інше кримінальне правопорушення свідчить те, що під важелем понесення відповідальності, ОСОБА_5 , будучи діючим військовослужбовцем, якщо останньому буде обрано інший запобіжний захід, може самовільно залишити місце служби та взагалі територію України, що в свою чергу утворить самостійний склад злочину, передбачений ст. 408 КК України (дезертирство).

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та додатково навів обґрунтування ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України.

Підозрюваний у судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора не заперечував.

Захисник-адвокат підозрюваного в судовому засіданні не заперечував проти клопотання прокурора, однак просив, за можливості, обрати нічний домашній арешт.

Вислухавши у судовому засіданні пояснення учасників судового розгляду та дослідивши надані докази, слідчий суддя зазначає про таке.

Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Надані стороною кримінального провадження докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_5 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Матеріали кримінального провадження, на які посилалися прокурор, слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14.03.1984 Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Слідчий суддя також вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

Слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не застосувавши запобіжний захід. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Беручи до уваги, що у даному випадку існують ризики, передбачені п. 1, п. 3 , п.4, п. 5 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 вчинив злочин за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до трьох років, на момент дорожньо-транспортної пригоди перебував у стані алкогольного сп`яніння, не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, зареєстрований та фактично проживає за різними адресами, є підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від слідства та суду, може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_3 , яка систематично здійснює виїзди в зону бойових дій, він матиме можливість не прибувати, або не своєчасно прибувати за викликом слідчого або прокурора для проведення необхідних слідчих (розшукових) дій, в зв`язку з чим підозрюваний може перешкоджати проведенню досудового розслідування у розумні строки, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Враховуючи наявність вищевказаних ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, сукупність обставин, що враховуються при дії запобіжного заходу, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, дані про особу підозрюваного, запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу до підозрюваного у виді домашнього арешту із забороною йому цілодобово залишати житло без дозволу слідчого, прокурора або суду, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , слідчий суддя задовольняє клопотання слідчого у повному обсязі.

З урахуванням наведеного, в задоволенні усного клопотання захисника підозрюваного про обрання запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту слід відмовити.

Керуючись ст. 177, 181, 194 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури в сфері оборони ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000634 від 14.08.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, а саме до 14.10.2025 включно, заборонивши ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , цілодобово залишати помешкання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період часу дії вказаної ухвали:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за кожною вимогою;

- повідомляти, слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання, навчання, роботи, проходження військової служби;

- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими у вказаному кримінальному провадженні.

Виконання ухвали доручити ВП № 1 Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Встановити строк дії ухвали до 14.10.2025.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її проголошення, а ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копія ухвали про застосування запобіжного заходу вручається підозрюваному негайно після її оголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 18.08.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1