справа № 208/3608/25
№ провадження 1-кп/208/1038/25
ВИРОК

Іменем України

29 квітня 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 (в режимі ВКЗ),

обвинуваченого ОСОБА_5 (в режимі ВКЗ),

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засідання кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0009469 від 06 березня 2025 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Базалія, Теофіпольського району, Хмельницької області, громадянин України, раніше не судимого, не одруженого, з середньою спеціальною освітою, військовослужбовця військової служби за контрактом, навідника-оператора 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 2 механізованої ротии 2 механізованого батальону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до обвинувального Акту від 19.03.2025 року під час досудового розслідування встановлено, що старший солдат ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи iї на посаді навідника-оператора 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 2 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_3 , в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок i військову службу», ст.ст.6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та

територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, 06.03.2025, об 11:20 годин, перебуваючи на території тимчасового розташування підрозділу військової частини НОМЕР_3 у АДРЕСА_2 , відкрито відмовився виконати бойове розпорядження командира НОМЕР_2 механізованого батальйону НОМЕР_4 окремої механізованої бригади (військова частина НОМЕР_3 ) майора ОСОБА_6 № 2873 КСП-Покровськ від 05.03.2025, доведеного начальником штабу заступником командира НОМЕР_2 механізованого батальйону НОМЕР_4 окремої механізованої бригади (військова частина НОМЕР_3 ) майором ОСОБА_7 , згідно якого військовослужбовцю ОСОБА_5 в термін до 16:00 годин 06.03.2025 необхідно було висунутись за маршрутом н.п. Гришине №l-KCП 2 механізованої роти 2 механізованого батальйону на службовому автотранспорті 2 механізованої роти із штатним озброєнням та індивідуальними засобами бронезахисту, по прибуттю до 23:00 годин 06.03.2025 поступити в розпорядження командира 2 механізованої роти 2 механізованого батальйону в АДРЕСА_2 , де забезпечити ефективне застосування засобів ураження, своєчасно виявляти та не допускати ведення противником повітряної розвідки, проводити заходи маскування вогневих позицій із урахуванням періоду року та використанням маскувальних можливостей місцевості, дотримуватись заходів мінної безпеки, не допустити самовільного залишення позиції

19.03.2025 року між прокурором Покровського відділу Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_8 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0009469 від 06 березня 2025 року та обвинуваченим ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості.

Згідно вказаної угоди ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, в обсязі підозри. Також вказаною угодою сторони погодили покарання із застосуванням ст. 69 КК України, з якої вбачається, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, сторони угоди враховують положення ст. 65 КК України, вважають за можливе узгоджувати основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої статті КК України, за вчинене кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 402 КК України у вигляді позбавлення волі строком на один рік шість місяців та з урахуванням ст. 58 КК України замінити основне покарання ОСОБА_9 на 1 рік шість місяців тримання у дисциплінарному батальоні для військовослужбовців. В угоді також передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Прокурор та захисник в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просили цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Так, злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Згідно ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Узгоджені вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

За таких обставин, угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_5 належить затвердити, ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та призначити останньому узгоджену сторонами міру покарання.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 19.03.2025 року, укладену між прокурором Покровського відділу Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, і призначити йому, узгоджене сторонами покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті у вигляді одного року шести місяців позбавлення волі, замінивши його у відповідності до ст. 58 КК України на покарання у вигляді 1 року шести місяців тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців.

В строк відбуття покарання зарахувати ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення з 06.03.2025 року по 29.04.2025 року із розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців.

До набуття даним вироком законної сили ОСОБА_5 залишити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом про відхилення апеляційної скарги.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутись до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Суддя ОСОБА_1