Справа № 201/8102/25
Провадження № 1-кп/201/1066/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2025 року м. Дніпро

Соборний районний суд м. Дніпра у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000575, внесене у ЄРДР 01.05.2025 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Дніпропетровська, яка має середньо-спеціальну освіту, не працює, заміжня, утриманців не має, має хронічну хворобу, зареєстрована і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судима,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачена ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

1.Обставини, які встановлені судом

У ОСОБА_3 в невстановлені час та місці, але не пізніше 05.02.2024 виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, а саме житловою квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом обману, вчинене в умовах воєнного стану, у великих розмірах із використанням завідомо підроблених документів, а саме: листа КП «Дніпровське бюро технічної інвентаризації» ДМР №8599 від 22.02.2024, відповідно до якого в інвентаризаційній справі станом на 31.12.2012 за адресою: АДРЕСА_2 містяться відомості про право власності зареєстроване за ОСОБА_3 ; свідоцтво про право власності на житло від 12.01.1999 року, нібито видане Виконком міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням №1/271-99 від 12.01.1999 року, відповідно до якого ОСОБА_3 належить на праві приватної власності квартира за адресою: АДРЕСА_2 .

На підставі розпорядження органу приватизації від 12.01.1999 №1/271-99, свідоцтвом про право власності виданого Виконкомом міської Ради народних депутатів квартиру АДРЕСА_3 було передано у приватну власність ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак мала спадкоємця першої черги за законом, а саме сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з яким постійно проживала за адресою: АДРЕСА_2 та який, після її смерті, продовжив проживати за вказаною адресою, а отже згідно ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України фактично прийняв вказану квартиру у спадщину. (Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї).

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_3 , користуючись родинними зв`язками з потерпілим, ОСОБА_7 , запевнила останнього, що законним власником квартири АДРЕСА_4 є саме вона, використовуючи завідомо підроблені правовстановлюючі документи, а саме свідоцтво про право власності на житло від 12.01.1999 року, нібито видане Виконком міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням №1/271-99 від 12.01.1999 року та лист КП «Дніпровське бюро технічної інвентаризації» ДМР №8599 від 22.02.2024 .

24.02.2022 указом Президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. В подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався, Указом від 6 травня 2024 року № 271/2024, затвердженим Законом України від 8 травня 2024 року № 3684-IX продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб, а в останнє Законом про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 05 лютого 2025 року № 12404 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» з 05:30 09 травня 2025 року до 05:30 06 серпня 2025 року.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, а саме житловою квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_7 , шляхом обману, вчинене в умовах воєнного стану, у великих розмірах, із використанням завідомо підроблених документів, 30.07.2024 року, у невстановлений час, але не пізніше 10:00 годин ОСОБА_3 прибула до Виконавчого комітету Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області за адресою: Дніпропетровська область, Павлоградський район, с. Межиріч, пров. Виконкомівський, 1 та звернулась до державного реєстратора ОСОБА_8 з метою внесення в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно недостовірних даних щодо права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , надавши останньому для цього завідомо підроблені документи, а саме: свідоцтво про право власності на житло від 12.01.1999 року, нібито видане Виконком міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням №1/271-99 від 12.01.1999 року та лист КП «Дніпровське бюро технічної інвентаризації» ДМР №8599 від 22.02.2024.

Умисні дії ОСОБА_3 які виразилися у використанні завідомо підробленого документу, кваліфіковані за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

В подальшому, 01.08.2024 державний виконавець ОСОБА_8 , не будучи обізнаним про злочинні дії ОСОБА_3 , не вбачаючи ознак підробки документів та будучи переконаним, що перед ним справжні оригінали документів, а саме: лист КП «Дніпровське бюро технічної інвентаризації» ДМР №8599 від 22.02.2024 та свідоцтво про право власності на житло від 12.01.1999 року, видане Виконком міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням №1/271-99 від 12.01.1999 року, перебуваючи за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_5 зареєстрував право власності на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 74378133 від 01.08.2024 року.

Доводячи до кінця свій злочинний умисел ОСОБА_3 отримала Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якого остання стала єдиним власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 , чим спричинила ОСОБА_7 майнову шкоду, у великих розмірах, на суму 890 583 гривень.

Умисні дії ОСОБА_3 , які виразилися в заволодінні чужим майном, шляхом обману, вчинене в умовах воєнного стану, у великих розмірах, кваліфіковані за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

2. Позиція обвинуваченої

Під час судового розгляду кримінального провадження ОСОБА_3 визнала свою вину у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень повністю та підтвердила їх вчинення при викладених вище обставинах, щиро розкаялася у вчиненому, просила суд її суворо не карати, погодилася із запропонованим прокурором у судових дебатах покаранням.

3.Позиція потерпілого

Потерпілий ОСОБА_7 просив розглянути кримінальне провадження без його участі, претензій до ОСОБА_3 не має, просив призначити їй покарання, яке не пов`язане із реальним позбавленням волі.

4.Докази, які досліджені судом

Прокурор надав усне клопотання про розгляд справи у скороченому провадженні, на підставі частини 3 ст. 349 КПК України, проти якого обвинувачена не заперечила.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи повне визнання обвинуваченою своєї вини, а також те, що обвинувачена не оспорює всі обставини справи, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Судом з`ясовано, що обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву в добровільності та істинності її позиції немає. Сторонам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

При цьому, суд обмежився допитом обвинуваченої, дослідив документи, які характеризують її особу та документи, які підтверджують процесуальні витрати.

Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, дане рішення повністю узгоджується з вимогами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими, суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

5.Висновок суду про винуватість

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень повністю та об`єктивно доведена.

Суд вважає, що умисні дії ОСОБА_3 , які виразилися у використанні завідомо підробленого документу, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України вірно.

Умисні дії ОСОБА_3 , які виразилися у заволодінні чужим майном, шляхом обману, вчинене в умовах воєнного стану, у великих розмірах, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України вірно.

6.Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд

Загальні положення

При призначенні покарання, згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу винного, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Зазначене узгоджується із положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.

При цьому, суд враховує позицію ЄСПЛ, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Щодо обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, які, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченій, суд визнає щире каяття, оскільки вона критично оцінила вчинені нею кримінальні правопорушення, своєю поведінкою під час досудового розслідування та судового провадження прагнула зменшити негативні наслідки своєї протиправної поведінки, що проявилось в осуді вчиненого та активному сприянні їх розкриттю.

Обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання, судом не встановлено.

Призначення покарання

Під час вчинення кримінального правопорушення, за даним кримінальним провадженням, обвинувачена була осудною у розумінні ст. 19 КК України.

Призначаючи покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень.

Так, виходячи з положень ч. 2 ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, є кримінальним проступком, а відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 190 КК України, є тяжким злочином.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходячи з загальних засад призначення покарання, визначаючи вид та міру покарання, яке слід застосувати до обвинуваченої, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєних нею кримінальних правопорушень, наслідків вчинення, соціальне та матеріальне становище, стан здоров`я, стать та вік, неперебування на обліку у лікарів нарколога та психіатра, рівень культури та освіти, наявність обставини, яка пом`якшує покарання, і відсутність його обтяжуючої, тому, на думку суду, необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів є покарання:

- за ч. 4 ст. 190 КК України - 3 роки позбавлення волі;

- за ч. 4 ст. 358 КК України - 1 рік обмеження волі.

При цьому суд призначаючи остаточне покарання застосовує ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Згідно ст. 75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

При вирішенні питання щодо застосування обвинуваченій положень ст. 75 КК України, суд враховує обставини вчинення кримінальних правопорушень,їх наслідки, особу обвинуваченої, яка заміжня, раніше не судима, має хронічну хворобу, наявність у неї щирого каяття, а тому суд вважає за можливе виправлення засудженої без відбування покарання в умовах ізоляції від суспільства.

Виходячи з усіх обставин справи, а також думки прокурора, який просив призначити покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України, потерпілого, який у поданій заяві зазначив про відсутність претензій до обвинуваченої і просив призначити їй покарання не пов`язане із реальним позбавленням волі, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства, а тому вважає, що її слід звільнити від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України з покладенням на обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

Суд переконаний, що за викладених вище обставин кримінального провадження та особи засудженої, призначене судом покарання буде цілком справедливим та пропорційним, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

При цьому підстав для застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання суд не вбачає.

7.Вирішення цивільного позову

Цивільний позов не пред`явлений.

8.Вирішення питання про долю речових доказів

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку, передбаченому статтею 100 КПК України.

9.Інші рішення щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Запобіжний захід обвинуваченій не застосовувався. Клопотань про його застосування не надходило, а тому враховуючи вимоги ст. ст. 131, 132, 177, 178 КПК України і призначене судом покарання, суд не вбачає підстав для його застосування.

Під час досудового розслідування проведена оціночно-будівельна експертиза (висновок експерта № 1379-25 від 30.05.2025), вартість якої складає 16 963,20 грн, що підлягає стягненню з обвинуваченої (т. 1 а.п. 204).

Керуючись ст. ст. 369-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України і призначити їй покарання:

- за ч. 4 ст. 190 КК України - 3 роки позбавлення волі;

- за ч. 4 ст. 358 КК України - 1 рік обмеження волі.

ОСОБА_3 на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Відповідно до положень ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 1 (один) рік.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення оціночно-будівельної експертизи в розмірі 16 963,20 грн.

Запобіжний захід не застосовувався.

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази:

- мобільний телефон «iPhone 12 Pro» IMEI: НОМЕР_1 з сім картою НОМЕР_2 , який повернутій ОСОБА_3 , залишити останній за належністю, у зв`язку з чим скасувати арешт, накладений на вказаний телефон слідчим суддею Соборного районного суду м. Дніпра від 15.05.2025 по справі № 201/5276/25 (т. 1 а.п. 117-119, 124-126, 195);

- витяг з Державного реєстру речових прав індексний номер витягу6 389168273 на квартиру АДРЕСА_6 сформований ОСОБА_8 на 1 арк.; довідка КП «ДМБТІ» ДМР № 8599від 22.02.2024, що містить ознаки підробки; свідоцтво про право власності на житло від 12.01.1999р. на квартиру АДРЕСА_7 видане на ім`я ОСОБА_9 згідно розпорядження №1/271-99 від 12.01.1999р. записано в реєстрову книгу № 413п-173-72 на 1 арк.; технічний паспорт ТІ01:0564-4544-0268-8222 від 26.07.2024 року замовником зазначений ОСОБА_3 , виконавець ФОП ОСОБА_10 на 4 арк.; витяг з Реєстру будівельної діяльності ТП 1058 від 26.07.2024 на квартиру АДРЕСА_4 замовник ОСОБА_3 , суб`єкт технічної інвентаризації ФОП ОСОБА_10 ( НОМЕР_3 ) залишити на зберіганні при матеріалах кримінального провадження, а накладений на вказані документи слідчим суддею арешт не скасовувати;

- свідоцтво про смерть ОСОБА_6 від 06.02.2024 р. серія НОМЕР_4 , на 1 арк.: довідка про причину смерті ОСОБА_6 від 06.02.2024 р. на 1 арк.; довідка на одержання та під поховання праху рег. № 2100; диплом на ім`я ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 ; свідоцтво про народження ОСОБА_7 НОМЕР_5 ; свідоцтво про неповну середню освіту ОСОБА_7 № 923225; тимчасове посвідчення на ім`я ОСОБА_7 № НОМЕР_6 ; муніципальна картка № 282982 АДРЕСА_7 ; договір банківського рахунку та надання додаткових послуг № РКО-1196851/09082022/0020 від 09.08.2022 р. укладений з ОСОБА_7 та АТ «Банк Кредит Дніпро»; 5 фотографій особи чоловічої статі, яка зі слів ОСОБА_3 є її братом ОСОБА_7 ; акт виконаних робіт № 2308685/1 від 07.10.2024р.; договір купівлі-продажу № 3265 від 07.08.2020 р.; іпотечний договір від 24.01.2024 р. № 83; договір купівлі-продажу № 296 від 20.05.2016 р.; договір № 030814 від 01.04.2023 р.; акт звіряння від 01.12.2018р.; лист АТ «ДТЕК» № 41834/1600 від 20.06.2018р.; договір № 814/02-16 від 16.05.2016р.; 4 (чотири) зошити, що містять зразки почерку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , які повернуті ОСОБА_3 , залишити останній за належністю, у зв`язку з чим скасувати арешт, накладений на вказані документи слідчим суддею Соборного районного суду м. Дніпра від 15.05.2025 по справі № 201/5276/25 (т. 1 а.п. 117-119, 124-126, 276);

Арешт, накладений слідчим суддею Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.04.2025 по справі № 201/4534/25 на квартиру за адресою: АДРЕСА_7 із забороною здійснювати будь-які реєстраційні дії скасувати (т. 1 а.п. 84-85).

Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Соборний районний суд м. Дніпра протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1