ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1251/25 Справа № 180/1050/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 30 травня 2025 року про застосування до підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марганця Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню освіту, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 28.11.2013 р. Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309 КК України до обмеження волі строком 1 рік, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік;

- 20.03.2014 р. Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 6 років, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий строк 1 місяць за вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 28.11.2013 р. остаточно призначено 6 років 1 місяць позбавлення волі,

- 08.06.2015 р. Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком 5 років, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України дане покарання поглинено покаранням за вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 20.03.2014 р., остаточно призначено позбавлення волі строком 6 років 1 місяць, ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08.07.2016 р. вирок Марганецького міського суду від 08.06.2015 р. змінено, зараховано за ч. 5 ст. 72 КК України відбутий строк покарання з 16.01.2014 р. по 08.07.2016 р., в останній частині вирок залишено без змін, 28.08.2016 р. прибув до Криворізької виправної колонії Дніпропетровської області № 80, 23.08.2017 р. звільнився з Криворізької виправної колонії Дніпропетровської області № 80 у зв`язку з відбуттям строку покарання;

- 05.04.2019 р. Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підстав ст. 75, п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

- 26.09.2019 р. Марганецьким міським судом за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, на підстав ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднаний 1 місяць за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області, до відбуття призначено 4 роки 1 місяць позбавлення волі, 19.11.2019 р. Дніпровським Апеляційним судом вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 26.09.2019 р. скасовано та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

- 08.11.2021 р. Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст.71 КК України частково приєднаний невідбутий строк за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.04.2019 р. та Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 26.09.2019 р., остаточно призначено 4 роки 2 місяці позбавлення волі, звільнений 08.12.2023 р. з Синельниківської виправної колонії № 94 по відбуттю строку покарання

запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 28 липня 2025 року з визначенням розміру застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 грн, -

УСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені фактичні обставини

СВ ВП № 1 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000055 від 13.02.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

В цьому провадженні 30.05.2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 30 травня 2025 року було застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 28 липня 2025 року з визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , вказує, що ухвала є незаконною та підлягає скасуванню. Зазначає, що клопотання прокурора не доводить існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Просить ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити та застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання останнього.

Позиції учасників судового провадження

Захисник та прокурор надали на адресу апеляційного суду заяви, в яких просили розглянути апеляційну скаргу без їх участі.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч. 2 ст. 422 КПК України колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності сторін, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Мотиви суду

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали по розгляду клопотання слідчим суддею, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно статті 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України рішення суду повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто має ґрунтуватися на зібраних доказах, повністю та всебічно досліджених та правильно оцінених судом, а висновки про подію кримінального правопорушення, про винуватість або невинуватість обвинуваченого у вчиненні злочину та інші істотні питання, які виникли у кримінальному провадженні, мають з достовірністю випливати з матеріалів провадження.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу, з метою прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Рішення слідчого судді має чітко відповідати вимогам КПК України, у відповідності до яких воно постановляється. В протилежному випадку рішення слідчого судді є незаконним.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. The United Kingdom), п. 32, SeriesA, № 182).

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, яка доводиться зібраними під час досудового розслідування доказами.

Також на переконання колегії суддів є доведеною наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України: можливість переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду з огляду на покарання, що йому загрожує в разі визнання винуватим у вчиненні тяжкого злочину; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний раніше неодноразово судимий, у тому числі за аналогічні злочини, має непогашені та не зняті в установленому законом порядку судимості, раніше неодноразово перебував у місцях позбавлення волі.

Колегія суддів враховує, що підозрюваний раніше був засуджений за вчинення корисливих майнових злочинів, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, офіційно тривалий час не працює, постійного джерела доходу не має.

З огляду на викладене, жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти існуючим ризикам, а обрання більш м`якого запобіжного заходу може спричинити перешкоджання встановленню об`єктивної істини у даному кримінальному провадженні та не буде відповідати суспільному інтересу, який превалює над повагою до свободи особистості.

Отже, рішення слідчого судді є законним та належним чином вмотивованим, а обставин, які б переконали у протилежному висновку ніж той, до якого дійшов слідчий суддя, в апеляційній скарзі не наведено.

Що стосується зменшення розміру застави, колегія суддів звертає увагу на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави визначається у таких межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України).

Перевіряючи розмір застави підозрюваному ОСОБА_7 , колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що саме застава в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 грн. буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не є завідомо непомірною для нього.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б були підставою для скасування вказаної ухвали слідчого судді при апеляційному її перегляді не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 30 травня 2025 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 28 липня 2025 року залишити без змін.

Судді: