УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" вересня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника ОСОБА_4

- адвоката ОСОБА_5 ,

розглянув клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 про арешт майна у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003432 від 05.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003432 від 05.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що за процесуального керівництва Дніпровської окружної прокуратури міста Києва слідчим відділом Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0003432 від 05.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що протягом 2024-2025 років група невстановлених слідством осіб, за попередньою змовою, зорганізувались між собою, з метою вчинення особливо тяжких кримінальних правопорушень, пов`язаних з шахрайськими діями відносно широкого та заздалегідь невизначеного кола потерпілих шляхом створення, так званих «Call центрів».

З цією метою, останні розподілили між собою ролі виконання злочинів (шахрайських дій), орендували приміщення за адресою: м. Київ, вул. Сверстюка, 11, корпус «Ж», офіс 333 , яке в подальшому, облаштували для залучення інших працівників для незаконної діяльності та забезпечили працівникам робочі місця з усією необхідною комп`ютерною технікою та інтернет обладнанням.

У подальшому, група осіб, яка працювала у так званому «Call центрі», шляхом обману, з використанням електронно-обчислювальної техніки, відносно невизначеного кола потерпілих осіб здійснила ряд перерахувань грошових коштів останніх на свої підконтрольні рахунки.

У ході досудового розслідування отримано оперативну інформацію про те, що вказана група осіб має намір змінити місце своєї незаконної діяльності, орендувавши інше приміщення для своєї діяльності.

15.07.2025 року прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Києва проведено невідкладний обшук в офісному приміщенні № 333 за адресою: м. Київ, вул. Сверстюка, 11, корпус «Ж», за місцем здійснення незаконної діяльності групи осіб, власником якого є ТОВ «Бізнес-центр «Новий», , у зв`язку з чим, виявлено та вилучено наступне майно: системні блоки: 1. НP CZC32317GZ 2. HP CZC1275968 3. DELL 6 4. FUJITSU k1340- al10-*-z302 5. FUJITSU k1337-a110-*-z100 6. HP CZC2428CHM 7. FUJITSU kl018-al10-*-z353 8. hp czc13558jh 9. FUJITSU k1337-al10-*-z100 10. hp czc 50700d5 11. HP CZC 247bgqk 12. HP CZC3406zrw 13. HP CZC4074qfg 14. DELL 86-729-008-87 15. HP CZC2028 YQR 16. HP CZC9167BPC 17. HP CZC2394PVY 18. FUJITSU YLRR082582 19. HP CZC50700GH 20. DELL 9 21. THINKCENTRE ID 234699 22. FUJITSU kl340-al10-*-z302 23. DELL 6 24. THINKCENTRE ID 224077 25. FUJITSU k1337-al10-*-zl00 26. DELL 2 27. HP CZC4486GDM 28. DELL ID 230784 29. DELL 8 30. UJITSU YLSC004143 31. LENOVO PB011MVA 32. HP CZC91140TTZ 33. THINKCENTRE ID 224029 34. FUJITSU k1337-al10-*-zl55 35. FUJITSU kl337-al10-*-z100 36. DELL4 37. FUJITSU YLSX005727 38. OPTIPLEX7020 ID 230783 39. HP CZC 4486 G8K 40. FUJITSU YLSC004096 41. OPTIPLEX70266; монітори: 1. DELL. 2 од. 2. SAMSUNG 31 од. 3. ASUS 5од. 4. HP 3 од. 5. ACER 1 од. 6. NEC 1 од. 7. LOC 1 од. 8. NEW SONIC 1 од. 9. iiyama 1 од. 10. FILLIPS 2 од. 11. 2FNOVO 2 од. 12. LG 6 од. 13. HANNSG 1 од. 14. монітор з камери відеоспостереження; маршрутизатори та обладнання для інтернету: 1. tp-link 22290k3010683, 2. tp-link 900qlf7000240; 3. tp-link tl-sfl016d, 4. d-link s00q1g6000826, 5. hikvision, 6 canon kngd52824; інше комп`ютерне обладнання: 1. навушники 68 одиниць; 2. подовжувачі (кабельні) 23 од., 3. зарядні пристрої та комплектуючі 38 од., 4. комп`ютерні миші 58 шт., 5. комп`ютерні клавіатури 14 шт., 6. комп`ютерні кабелі, 7. жорсткий диск hitachi sp 1572fg2tp6k, 8. флеш-накопичувач 1 од.; документи (паперові речові докази): 1. Посвідчення «ФСБ РФ» ОСОБА_7 , 2. Посвідчення «ФСБ РФ» ОСОБА_8 , 3. Посвідчення «ФСБ РФ» ОСОБА_9 , 4. Чорнові записи 6 арк. та 2 записника.

У порядку, передбаченому ст. 98 КПК України, вилучені речі постановою процесуального керівника від 15.07.2025 року визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження.

З огляду на зміст ст. 98 КПК України, сторона обвинувачення приходить до висновку, що вилучене в ході обшуку майно може бути безпосереднім об`єктом кримінально-протиправних дій, а також, предметами, які містять на собі сліди вчинених кримінальних правопорушень, тобто, речовими доказами у кримінальному провадженні, з урахуванням чого, наявні підстави, згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України, для накладення арешту.

Крім того, на даний час, наявна необхідність у проведенні відповідних комп`ютерно-технічних експертиз задля отримання цифрової інформації, яка зберігається або обробляється на цих пристроях, з метою здобуття доказів, які будуть використані на доведення винуватості причетних осіб до вчинених кримінальних правопорушень.

Враховуючи викладене, відповідно до вимог ст. 131 КПК України, а саме, з метою досягнення дієвості даного кримінального провадження, наявні підстави клопотати про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.

Метою арешту майна є запобіганням можливості приховування, передачі чи знищення вилученого майна, збереження речових доказів, про які зазначалось вище.

Таким чином, з метою всебічного, повного й неупередженого досудового розслідування, встановлення всіх обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, а також, з метою запобігання можливості приховування, зникнення, втрати, перетворення, передачі, відчуження речових доказів, знищення майна, виникла необхідність у накладенні арешту на майно.

Зокрема, необхідним та достатнім для запобігання вказаним ризикам є визначення виду обмеження у вигляді заборони розпоряджатися та користуватися майном.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та прохав його задовольнити з підстав, викладених у ньому, зазначивши, що було проведено невідкладний обшук за вказаною адресою у клопотання, а в подальшому, було отримано ухвалу слідчого судді про задоволення клопотання про надання дозволу на проведення обшуку. У ході проведення обшуку було вилучено майно, яке наразі, визнано речовим доказом, а тому, метою арешту майна є збереження речових доказів. Під час досудового розслідування власники вилученого майна до органу досудового розслідування не зверталися, зокрема, на даний час, вирішується питання про призначення відповідних експертиз.

У судовому засіданні представник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 прохав відмовити у задоволенні клопотання, подав письмові заперечення, в яких зазначив, що клопотання не підтверджує, що було вчинено кримінальне правопорушення будь-якого ступеню тяжкості. Відповідно до витягу з ЄРДР, підставою для реєстрації та початку здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0003432 від 05.10.2024 року стала заява про вчинення шахрайства у 2024 році, водночас, клопотання та долучені до нього додатки не містять, а ні заяви про вчинення кримінального правопорушення, а ні допиту особи. Саме звернення народного депутата ОСОБА_10 містить лише відомості про те, що невстановлені особи організували « ОСОБА_11 » та шахрайським шляхом заволодівають грошовими коштами громадян. Підставою для проведення прокурорами Дніпровської окружної прокуратури міста Києва невідкладного обшуку від 15.07.2025 року стала оперативна інформація про те, що вказана група має намір змінити місце своєї незаконної діяльності, орендувавши інше приміщення для своєї діяльності, однак, клопотання про арешт майна не містить підтвердження вказаної оперативної інформації, яка стала підставою для проведення невідкладного обшуку. Вищевказане спростовується тим, що 03.04.2025 року ОСОБА_4 була укладена додаткова угода № 1 до договору № 47/С суборенди нерухомого майна від 25.06.2024 року. Пунктом № 3 зазначеної угоди встановлено, що цей договір набирає чинності з дня його підписання сторонами та діє до 31.05.2026 року. Оскільки, орендарем вказаного приміщення була підписана додаткова угода про продовження строку дії договору оренди приміщення ще на один рік, то оперативна інформація, що стала підставою для проведення невідкладного обшуку, була неправдивою. Під час проведення невідкладного обшуку у вказаному приміщенні були відсутні працівники, а тому, залишення майна у безлюдному офісному приміщенні, спростовує доводи прокурора, що виявлене в приміщенні майно могло бути знищене, відтак, проникнення до приміщення з невідкладним обшуком було незаконним та мало бути здійснене не інакше, як за рішенням (ухвалою) суду. Таким чином, прокурорам Дніпровської окружної прокуратури м. Києва достатньо повідомлення народного депутата та отримання оперативної інформації, що не обґрунтовані жодними доказами про те, що відбулась подія кримінального правопорушення для того, щоб порушити вимоги ст. 30 Конституції України та проникнути у володіння особи. У подальшому, після проникнення до приміщення, за зазначеною адресою, виявивши комп`ютерну техніку прокурорам візуально вдалось встановити, що за вказаною адресою здійснюється незаконна діяльність, яка полягає в протиправному заволодінню грошовими коштами громадян. При цьому клопотання та долучені до нього додатки не містять інформацію про: потерпілих; спричинення будь-якої майнової шкоди громадянам України чи інших дружніх країн; будь-яких інших ознак кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 190 КК України. Зокрема, у клопотанні про арешт майна зазначено про те, що майно, вилучене під час обшуку, є джерелом фактичних даних (доказів), на підставі яких можуть бути встановлені факти та обставини, що мають значення для цього кримінального провадження та підлягають доказуванню, а також, з метою проведення комп`ютерно-технічної експертизи. Однак, вилучене у приміщенні № 333 за адресою: Київ, вул. Євгена Сверстюка, 11, корпус «Ж», майно, було формально визнано прокурором речовим доказом. У клопотанні прокурором не обґрунтовано, які обставини вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК, можуть бути підтверджені вилученим майном, зокрема, мишками до комп`ютерів, клавіатурами, зарядками, маршрутизаторами, навушниками, чи відомості про подію такого злочину може містити вилучена техніка. При цьому, матеріали, якими прокурор обґрунтовує клопотання про арешт майна, не містить постанову про призначення комп`ютерно-технічної експертизи. Клопотання про арешт майна не містить належного опису об`єктивної сторони (способу вчинення злочину), тобто відомостей про те, що ОСОБА_4 , або будь-яка інша особа змінювали роботу мережі, чи втручались до комп`ютерних програм, з метою їх зміни та отримання бажаного результату. Таким чином, не існує обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що є підставою для застосування арешту майна, що належить ОСОБА_4 . Зокрема, на адвокатський запит було отримано відповідь судових експертів у галузі комп`ютерної криміналістики, з якої слідує, що для проведення експертизи достатньо скопіювати образ повних даних з електронного носія інформації (накопичувачів комп`ютера, телефону тощо) під час процесуальної дії огляду речей і документів. Таким чином, скопійована інформація набуває статусу оригіналу електронного документу та може бути використана як доказ, згідно з ч. 3 ст. 99 КПК України, тому, для досягнення завдань кримінального провадження немає потреби обмежувати тривалий час право власності на комп`ютерну техніку. Потреби досудового розслідування не виправдовують заявлений ступінь втручання в конституційні права володільця майна (обмеження у володінні користуванні та розпорядженні майном). Зокрема, прокурор не зазначив, які саме сліди чи відомості про вчинення кримінального правопорушення можуть містити речі, вилучені в ході проведення обшуку офісного приміщення за вказаною адресою.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши думку прокурора та адвоката ОСОБА_5 , прийшов до наступного.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово зазначав, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року вказувалося на порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Також, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що має існувати розумна пропорційність між заходами і метою, заради якої їх застосовано (рішення у справі «Літґоу та інші проти Сполученого Королівства»).

Справедливий баланс має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини.

Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе індивідуальний і надмірний тягар (рішення у справі «Брумареску, Трегубенко проти України»). Судам належить з`ясувати, чи дотримано справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу і вимогами захисту основних прав громадян (рішення у справах «Спорронг і Льонрот проти Швеції», «Іатрідіс проти Греції»).

У пункті 86 Рішення ЄСПЛ у справі «Вєренцов проти України» від 11 квітня 2013 року зазначено, що судом враховується також якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра що до вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Арешт майна, відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України, є одним із заходів кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів, спеціальної конфіскації.

Зі змісту ст. 170 КПК України вбачається, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України. Крім того, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частиною 1 ст. 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Отже, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, враховує правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження арешту майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження можливого вчинення особою кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак, вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати вид обмеження, з метою уникнення негативних наслідків.

Встановлено, що слідчим відділом Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0003432 від 05.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а саме щодо обставин, що протягом 2024-2025 років група невстановлених слідством осіб, за попередньою змовою зорганізувались між собою, з метою вчинення особливо тяжких кримінальних правопорушень, пов`язаних із шахрайськими діями відносно широкого та заздалегідь невизначеного кола потерпілих, шляхом створення так званих «Call центрів».

Крім того, як зазначено в клопотанні та прокурором у судовому засіданні, у ході досудового розслідування було отримано оперативну інформацію про те, що вказана вище група осіб здійснює свою незаконну діяльність за адресою: м. Київ, вул. Сверстюка, 11, корпус «Ж», офіс № 333 , тому, відповідно до ч. 3 ст. 233 КПК України, з метою врятування майна, що може мати значення для кримінального провадження, на якому можуть міститися сліди злочинів, 15.07.2025 року прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Києва було проведено невідкладний обшук у вказаному вище приміщенні, власником якого є ТОВ «Бізнес-центр «Новий», , у ході проведення якого, було виявлено та вилучено наступне майно: системні блоки: 1. НP CZC32317GZ 2. HP CZC1275968 3. DELL 6 4. FUJITSU k1340- al10-*-z302 5. FUJITSU k1337-a110-*-z100 6. HP CZC2428CHM 7. FUJITSU kl018-al10-*-z353 8. hp czc13558jh 9. FUJITSU k1337-al10-*-z100 10. hp czc 50700d5 11. HP CZC 247bgqk 12. HP CZC3406zrw 13. HP CZC4074qfg 14. DELL 86-729-008-87 15. HP CZC2028 YQR 16. HP CZC9167BPC 17. HP CZC2394PVY 18. FUJITSU YLRR082582 19. HP CZC50700GH 20. DELL 9 21. THINKCENTRE ID 234699 22. FUJITSU kl340-al10-*-z302 23. DELL 6 24. THINKCENTRE ID 224077 25. FUJITSU k1337-al10-*-zl00 26. DELL 2 27. HP CZC4486GDM 28. DELL ID 230784 29. DELL 8 30. UJITSU YLSC004143 31. LENOVO PB011MVA 32. HP CZC91140TTZ 33. THINKCENTRE ID 224029 34. FUJITSU k1337-al10-*-zl55 35. FUJITSU kl337-al10-*-z100 36. DELL4 37. FUJITSU YLSX005727 38. OPTIPLEX7020 ID 230783 39. HP CZC 4486 G8K 40. FUJITSU YLSC004096 41. OPTIPLEX70266; монітори: 1. DELL. 2 од. 2. SAMSUNG 31 од. 3. ASUS 5од. 4. HP 3 од. 5. ACER 1 од. 6. NEC 1 од. 7. LOC 1 од. 8. NEW SONIC 1 од. 9. iiyama 1 од. 10. FILLIPS 2 од. 11. 2FNOVO 2 од. 12. LG 6 од. 13. HANNSG 1 од. 14. монітор з камери відеоспостереження; маршрутизатори та обладнання для інтернету: 1. tp-link 22290k3010683, 2. tp-link 900qlf7000240; 3. tp-link tl-sfl016d, 4. d-link s00q1g6000826, 5. hikvision, 6 canon kngd52824; інше комп`ютерне обладнання: 1. навушники 68 одиниць; 2. подовжувачі (кабельні) 23 од., 3. зарядні пристрої та комплектуючі 38 од., 4. комп`ютерні миші 58 шт., 5. комп`ютерні клавіатури 14 шт., 6. комп`ютерні кабелі, 7. жорсткий диск hitachi sp 1572fg2tp6k, 8. флеш-накопичувач 1 од.; документи (паперові речові докази): 1. Посвідчення «ФСБ РФ» ОСОБА_7 , 2. Посвідчення «ФСБ РФ» ОСОБА_8 , 3. Посвідчення «ФСБ РФ» ОСОБА_9 , 4. Чорнові записи 6 арк. та 2 записника, а в подальшому, ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва було надано дозвіл на проведення такого обшуку.

Постановою прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва від 15.07.2025 року про визнання предметів речовими доказами та приєднання їх до кримінального провадження, вказане вище майно визнано речовим доказом.

Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Враховуючи вказані обставини, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, клопотання прокурора, в частині накладення арешту на вищевказане майно є обґрунтованим та підлягає задоволенню. З метою забезпечення збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, знищення, відчуження, а також, з метою забезпечення проведення відповідних експертних досліджень, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт, з тимчасовим позбавленням права відчуження та користування таким майном. На даному етапі кримінального провадження не надано доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, і потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання в права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження. Менш обтяжливий спосіб арешту майна, на думку слідчого судді, призведе до неможливості збереження речових доказів та може призвести до їх приховування, пошкодження, знищення, відчуження або до настання інших наслідків, які можуть перешкодити повному, швидкому та неупередженому розслідуванню.

За таких обставин, слідчий суддя, враховуючи правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 131, 132, 167, 170-173, 175, 372, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 про арешт майна у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003432 від 05.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено в ході проведення обшуку приміщення за адресою: м. Київ, вул. Сверстюка, 11, корпус «Ж», оф. 333 (третій поверх), власником якого є ТОВ «Бізнес-центр «Новий», , а саме:

- системні блоки: 1. НP CZC32317GZ 2. HP CZC1275968 3. DELL 6 4. FUJITSU k1340- al10-*-z302 5. FUJITSU k1337-a110-*-z100 6. HP CZC2428CHM 7. FUJITSU kl018-al10-*-z353 8. hp czc13558jh 9. FUJITSU k1337-al10-*-z100 10. hp czc 50700d5 11. HP CZC 247bgqk 12. HP CZC3406zrw 13. HP CZC4074qfg 14. DELL 86-729-008-87 15. HP CZC2028 YQR 16. HP CZC9167BPC 17. HP CZC2394PVY 18. FUJITSU YLRR082582 19. HP CZC50700GH 20. DELL 9 21. THINKCENTRE ID 234699 22. FUJITSU kl340-al10-*-z302 23. DELL 6 24. THINKCENTRE ID 224077 25. FUJITSU k1337-al10-*-zl00 26. DELL 2 27. HP CZC4486GDM 28. DELL ID 230784 29. DELL 8 30. UJITSU YLSC004143 31. LENOVO PB011MVA 32. HP CZC91140TTZ 33. THINKCENTRE ID 224029 34. FUJITSU k1337-al10-*-zl55 35. FUJITSU kl337-al10-*-z100 36. DELL4 37. FUJITSU YLSX005727 38. OPTIPLEX7020 ID 230783 39. HP CZC 4486 G8K 40. FUJITSU YLSC004096 41. OPTIPLEX70266;

- монітори: 1. DELL. 2 од. 2. SAMSUNG 31 од. 3. ASUS 5од. 4. HP 3 од. 5. ACER 1 од. 6. NEC 1 од. 7. LOC 1 од. 8. NEW SONIC 1 од. 9. iiyama 1 од. 10. FILLIPS 2 од. 11. 2FNOVO 2 од. 12. LG 6 од. 13. HANNSG 1 од. 14. монітор з камери відеоспостереження;

- маршрутизатори та обладнання для інтернету: 1. tp-link 22290k3010683, 2. tp-link 900qlf7000240; 3. tp-link tl-sfl016d, 4. d-link s00q1g6000826, 5. hikvision, 6 canon kngd52824;

- інше комп`ютерне обладнання: 1. навушники 68 одиниць; 2. подовжувачі (кабельні) 23 од., 3. зарядні пристрої та комплектуючі 38 од., 4. комп`ютерні миші 58 шт., 5. комп`ютерні клавіатури 14 шт., 6. комп`ютерні кабелі, 7. жорсткий диск hitachi sp 1572fg2tp6k, 8. флеш-накопичувач 1 од.;

- документи (паперові речові докази): 1. Посвідчення «ФСБ РФ» ОСОБА_7 , 2. Посвідчення «ФСБ РФ» ОСОБА_8 , 3. Посвідчення «ФСБ РФ» ОСОБА_9 , 4. Чорнові записи 6 арк. та 2 записника, з метою збереження речових доказів, шляхом заборони відчуження та користування.

У силу ст. 175 КПК України, контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 .

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити учасникам процесу, третім особам, власнику майна, які присутні під час оголошення ухвали. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надіслати їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення або отримання її копії безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя: