Справа №333/7948/24
Провадження №1-кп/333/409/25
УХВАЛА

Іменем України

08 липня 2025 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0001015 від 16.07.2024 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Запоріжжя, громадянки України, освіта середня, не заміжньої, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої і проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

11.09.2024 року до Комунарського районного суду м.Запоріжжя надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, реєстр матеріалів досудового розслідування, розписка про отримання обвинуваченою обвинувального акту і реєстру.

ОСОБА_4 , в період часу і 14:18 год. 04.07.2024 по 22:05 год. 04.07.2024, маючи прямий умисел, направлений за таємне викрадення грошових коштів, діючи умисно, в умовах воєнного стану, зведеного Указом Президента від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ із подальшими змінами, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись що за її діями ніхто не спостерігає та її дії залишаються ніким непоміченими, з метою особистого збагачення, шляхом здійснення переказів грошових коштів на банківську картку № НОМЕР_1 , відкриту на ім`я ОСОБА_5 , викрала з банківського рахунку банківської картки «Приватбанк» № НОМЕР_2 з розрахунковим рахунком НОМЕР_3 , відкриту на ім`я ОСОБА_6 грошові кошти на загальну суму 2 315 гривень 00 копійок. Після чого, ОСОБА_4 розпорядилась викраденими грошовими коштами на власний розсуд, спричинивши своїми умисними діями потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на зазначену суму. Крім того, у ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , в період часу з 00:41 год. 05.07.2024 по 13:12 год. 05.07.2024, маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення грошових коштів, діючи умисно, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ із подальшими змінами, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись що за її діями ніхто не спостерігає та її дії залишаються ніким непоміченими, з метою особистого збагачення, шляхом здійснення переказів грошових коштів на банківську картку № НОМЕР_1 , відкриту на ім`я ОСОБА_5 , викрала з банківського рахунку банківської картки «Приватбанк» № НОМЕР_2 з розрахунковим рахунком НОМЕР_3 , відкриту на ім`я ОСОБА_6 грошові кошти на загальну суму 665 гривень 00 копійок. Після чого, ОСОБА_4 розпорядилась викраденими грошовими коштами на власний розсуд, спричинивши своїми умисними діями потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на зазначену суму.

Таким чином ОСОБА_4 вчинила кримінальні правопорушення (злочини), передбачені ч. 4 ст. 185 КК України, що кваліфікується як: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні прокурор Шевченківської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_3 заявив клопотання щодо закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 у зв`язку з частковою декриміналізацією на підставі п. 4-1 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, оскільки 09.08.2024 року набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», а отже внаслідок прийняття цього Закону втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, у якому обвинувачується ОСОБА_4 , оскільки вартість майна становила менше 3028 грн.

Обвинувачена ОСОБА_4 підтримала клопотання прокурора та не заперечувала проти закриття відносно неї кримінального провадження з підстав, зазначених прокурором. Наслідки закриття кримінального провадження із зазначених підстав їй роз`яснені та зрозумілі.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченої, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до таких висновків.

Частина 1 ст.2 КК України передбачає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Згідно ст.3 КК України законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України. Кримінальна протиправність діяння, а також його караність, та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки КК України, при цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до КК України та/або до кримінально процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення

Так, за загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України, раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Відповідно до ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно положень ст.9 КПК України, закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати цьому Кодексу. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить цьому Кодексу. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Статтею 7 КПК України визначено перелік загальних засад кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права та законність.

Частиною 1 статті 8 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів»(надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону № 3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Станом на 01.01.2024 року, розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» становив 3028 грн.

Таким чином, з 09.08.2024 року дрібною крадіжкою вважається адміністративне правопорушення, якщо вартість викраденого майна становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто до 3028,00 грн.

З огляду на викладене, вищенаведені зміни в законодавстві призвели до часткової декриміналізації діяння, вони мають зворотну дію в часі і тому скасовують кримінальну відповідальність особи у разі заподіяння останньою шкоди у розмірі меншому, аніж встановлено нормою вищезазначеного закону.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні нею у 2024 році крадіжки майна, яке належить ОСОБА_6 на загальну суму 2980 грн. і внаслідок прийняття Закону № 3886-ІХ втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, у якому обвинувачується ОСОБА_4 , що скасовує її кримінальну відповідальність за вчинені нею дії.

За ч.3 ст.479-2 КПК України передбачено, що у разі якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п.4-1 ч.1 ст.284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Виходячи з вищевикладеного та враховуючи те, що внаслідок прийняття Закону № 3886-ІХ втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, у якому обвинувачується ОСОБА_4 , і обвинувачена не заперечує проти закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, суд вважає клопотання прокурора обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню та приходить до висновку про необхідність закриття кримінального провадження відносно обвинуваченої ОСОБА_4 за ч.4 ст. 185 КК України у зв`язку з частковою декриміналізацією на підставі п. 4-1 ч.1 ст. 284 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст.284, 372, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 на підставі п. 4-1 ч.1 ст. 284 КПК України задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного досудових розслідувань за №0001015 від 16.07.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, закрити у зв`язку з набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів із дня її оголошення через Комунарсткий районний суд міста Запоріжжя.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1