Справа № 626/1639/25
Провадження № 1-кс/626/825/2025
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

29 травня 2025 року м.Берестин

Слідчий суддя Берестинского районного суду Харківської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого СВ Берестинського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000316 від 27.03.2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красноград, Харківської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

До Берестинського районного суду Харківської області надійшло клопотання слідчого СВ Берестинського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 , погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» відносно ОСОБА_4 .

В клопотанні про застосування запобіжного заходу зазначено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України за наступних обставин.

10.04.2025 приблизно о 11:48 год., перебуваючи поблизу свого будинку 61 по вулиці Козацька міста Берестин Харківської області, діючи з прямим умислом, направленим на незаконний збут наркотичного засобу, з корисливих мотивів, в порушення вимог законодавства, що регулює обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів на території України, а саме: Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року № 60/95-ВР із подальшими змінами та доповненнями, Постанови Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 р. №770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» із подальшими змінами та доповненнями, Наказу МОЗ України №188 від 01.08.2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», «Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, та контролю за їх обігом», затвердженого Постановою КМУ №589 від 03.06.2009 року, із рук в руки незаконно збув ОСОБА_6 , який був залучений для контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки в якості покупця та до якого застосовано заходи безпеки на підставі Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», 5 (п`ять) пігулок білого кольору загальною масою 1,0093 г, які містять у своєму складі метадон, який віднесений до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено, загальною масою в складі пігулок 0,0496 г, які ОСОБА_4 попередньо з метою подальшого збуту незаконно зберігав при собі. При цьому від ОСОБА_6 за збут наркотичного засобу метадону, ОСОБА_4 із рук в руки отримав грошові кошти в сумі 200 грн., які були вручені ОСОБА_6 співробітниками поліції в ході проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки.

Обґрунтовуючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий посилається на існування ризиків:

-переховування від органів досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років;

-знищення, переховування або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п. 2 ст. 177 КПК України). Не застосувавши запобіжний захід пов`язаний з позбавленням волі у підозрюваного буде можливість та доступ до заборонених до цивільного обігу предметів, які наразі не встановлені та знищити їх або сховати;

-незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), а саме за умови застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, підозрюваний може встановити контакт із свідками у кримінальному провадженні, в тому числі, з оперативним закупним та шляхом погроз вплинути на них, тиснути з метою надання ними неправдивих свідчень органу досудового розслідування та суду;

-перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України), тобто надавати інформацію по даному кримінальному провадженню стороннім особам та ввести в оману орган досудового розслідування для затримки проведення досудового розслідування;

-вчинення іншого кримінального правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), у зв`язку з неодноразовим притягненням підозрюваного до кримінальної відповідальності є підстави вважати, що останній може продовжити свою злочинну діяльність, пов`язану зі збутом наркотичних засобів.

Прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання, посилаючись на викладені в ньому обставини.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому просив застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, пославшись на те, що він мешкає разом із матір`ю, яка в силу похилого віку та стану здоров`я потребує його допомоги. Вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України не визнає. На запитання суду пояснив, що з боку працівників поліції неправомірних дій відносно нього не вчинялось, фізичне та психологічне насильство не застосовувалось.

Вислухавши прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 ,дослідивши долучені до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.307 КК України 27.03.2025 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000316.

29 травня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України.

На переконання слідчого судді, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України достатньою мірою підтверджується сукупністю доказів, що містяться у матеріалах справи, зокрема: протоколі огляду покупця від 10.04.2025 року, протоколі добровільної видачі від 10.04.2025 року, протоколі за результатами контролю за вчиненням злочину №83/878т від 10.04.2025 року, протоколі проведення НСРД 83/1041т від 05.05.2025 року, висновку експерта № СЕ-19/121-25/9171-НЗПРАП від 17.04.2025року, протоколі допиту в якості свідка оперативного закупного ОСОБА_6 від 10.04.2025 року, протоколах допиту в якості свідків ОСОБА_7 від 10.04.2025 року та ОСОБА_8 від 10.04.2025 року.

Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

На переконання слідчого судді, слідчим доведена наявність ризиків, передбачених у п.п. 1,3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме:

- ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років, з огляду на що ризик втечі може бути розцінений підозрюваним менш небезпечним, ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарання.

В той же час, суд зауважує, що Європейський суд з прав людини у рішенні «Мамедова проти Росії» вказав, що, хоча, суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу подальшого позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Отже, сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначальним при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

- ризик незаконного впливу на свідків, - суд погоджується з існуванням зазначеного ризику з огляду на те, що на даний час по кримінальному провадженню проводиться досудове розслідування, не встановлено повне коло свідків та існує ймовірність впливу обвинуваченого на свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

В той же час , стороною обвинувачення не доведено існування ризиків, передбачених п.2,4,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Суд вважає за доцільне зауважити, що невизнання вини, як підстава взяття під варту суперечить таким важливим елементам концепції справедливого суду, як право не свідчити проти себе та презумпція невинуватості ( рішення ЄСПЛ від 3 липня 2012 року у справі «Луценко проти України» (Lutsenko v. Ukraine), заява № 6492/11, п. 72; рішення ЄСПЛ від 12 лютого 2015 року у справі «Подвезько проти України`п.23).

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною 2 ст.194 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст.177 КПК України.

Частиною 4 ст.194 КПК України передбачено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Слідчий суддя оцінює у сукупності обгрунтованість підозри за ч.1 ст. 307 КК України, зазначені вище ризики, передбачені п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, дані про особу ОСОБА_4 , якому інкримінується вчинення одного епізоду злочинної діяльності, підозрюваний в силу ст.89 КК України вважається особою, яка раніше не судима; має зареєстроване та постійне місце проживання в м.Берестин, де мешкає разом із матір`ю ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; посередньо характеризується за місцем проживання, скарг на нього не надходило, що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків.

На переконання слідчого судді, стороною обвинувачення не доведено, що наявним вище зазначеним ризикам неможливо запобігти шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, зокрема, запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, що відповідно до ч.ч.2,4 ст.194 КПК України є підставою для відмови в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Слідчий суддя приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, його належну процесуальну поведінку та дієвість кримінального провадження щодо нього.

При вирішенні питання щодо переліку обов`язків, які необхідно покласти на підозрюваного, слідчий суддя враховує тяжкість та спосіб вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, наявність у підозрюваного постійного місця проживання.

На підставі ст.ст.176,177,178,181,183,184,193,194,196,309 КПК України слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Берестинського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000316 від 27.03.2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 відмовити.

Застосувати до ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці - до 29 липня 2025 року, заборонивши йому залишати житло цілодобово.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

-утримуватися від спілкування зі свідками по даному кримінальному провадженню;

-не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Строк дії ухвали до 29 липня 2025 року.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтись в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.

Контроль за виконанням підозрюваним ухвали суду покласти на Берестинський РВП ГУНП в Харківській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1