печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року Печерський районний суд міста Києва у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_5 від 30.09.2024 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000085 від 29.04.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді з скаргою на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_5 від 30.09.2024 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000085 від 29.04.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

В обґрунтування скарги зазначив, що досудове розслідування зазначеного кримінального провадження проведене неналежним чином, в ході його здійснення не було встановлено всіх обставин, які потребують встановленню та доказуванню. Так, слідчим не було допитано слідчого ДФС ОСОБА_6 , оперативного співробітника СБ України ОСОБА_7 , інших свідків, які були присутні під час здійснення слідчими слідчих дій. На підставі викладеного просив скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

10.06.2025 на адресу суду у зв`язку з їх витребуванням, надійшли матеріали кримінального провадження № 0000085 від 29.04.2024.

Адвокат ОСОБА_3 подав заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги скарги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.

Слідчий у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, подав заперечення, просив відмовити у задоволенні скарги.

На підставі ч. 3 ст. 306 КПК України слідчий суддя вважає за можливе розглянути скарги у відсутність дізнавача, оскільки його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Дослідивши матеріали скарги з додатками, матеріали досудового розслідування кримінального провадження № 0000085 від 29.04.2024, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Дану скаргу подано належною особою. Порушення строку подання скарги протягом розгляду справи, з урахуванням доводів, викладених у скарзі, та матеріалів, що долучені до неї, слідчим суддею не встановлено.

Встановлено, що Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000085 від 29.04.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження № 0000085 від 29.04.2024, відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва №757/52839/21-к від 08.11.2021 зобов`язано внести до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_4 від 10.09.2021 щодо можливих неправомірних дій слідчих ДФС та оперативних працівників СБ України, які на думку автора заяви, перевищуючи владу та службові повноваження, незаконно проникли на територію домоволодіння та провели обшук.

30.09.2024 старшим слідчим Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000085 від 29.04.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, у зв`язку із відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення.

Дослідивши вказану постанову, та матеріали кримінального провадження № 0000085 від 29.04.2024, надані органом досудового розслідування, слідчий суддя не може погодитися з таким процесуальним рішенням слідчого та приходить до висновку, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню, з наступних підстав.

Так, виходячи зі змісту ст. ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.

Частина 2 ст. 9 КПК України закріплює обов`язок прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається при встановлені відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, дізнавач, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Частиною 5 ст. 110 КПК України визначено, що постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з:

1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову;

2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу;

3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження повинна бути вмотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Разом з цим, слідчим при винесенні постанови про закриття кримінального провадження № 0000085 від 29.04.2024 зазначених вимог закону не дотримано, постанова від 30.09.2024 є такою, що винесена передчасно, на підставі не повно проведеного досудового розслідування, без всебічного, повного, об`єктивного дослідження даних.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання;

6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення;

7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру та спеціальної конфіскації.

Відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 365 КК України, настає за перевищення влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, юридичних осіб, якщо вони супроводжувалися насильством або погрозою застосування насильства, застосуванням зброї чи спеціальних засобів або болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування.

Слідчий суддя звертає увагу, що обов`язковими елементами складу злочину є суб`єкт, суб`єктивна сторона, об`єкт та об`єктивна сторона. Висновок про закриття кримінального провадження можливий за відсутності складу злочину у разі, якщо в діянні відсутній хоча б один із наведених елементів.

Так, як вбачається із оскаржуваної постанови, під час досудового розслідування встановлено, що близько о 8.00 годині ранку, 09.09.2021 на підставі ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва №759/19565/21 від 31.08.2021, співробітники ОВС ГСУ ФР ДФС України та СБУ прибули за адресою: Київська область, с. Білогородка, вул. Георгіївська, 5, для проведення обшуку. Після численних спроб покликати власників будинку щоб останні відчинили двері, один з оперативних співробітників СБУ ОСОБА_8 вимушено переліз через паркан домоволодіння. Так, відчинивши двері, останній впустив для подальшого проведення обшуку слідчого ДФС ОСОБА_6 , двох понятих та оперативного співробітника СБУ ОСОБА_7 на територію домоволодіння. Так, прокинувшись, власники буднику намагалися перешкодити проведенню обшуку їх помешкання та присадибної ділянки. У подальшому, останні викликали адвоката ОСОБА_9 та наполягали на проведенні обшуку лише після його прибуття. Враховуючи, що правоохоронці діяли правомірно під час обшуку, керуючись ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва №759/19565/21 від 31.08.2021, наявні усі підстави вважати, що дії співробітників ОВС ГСУ ФР ДФС України та СБУ не містять у собі складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Разом з тим, із матеріалів кримінального провадження № 0000085 від 29.04.2024 вбачається, що жодної слідчої та процесуальної дії у кримінальному провадженні № 0000085, в тому числі на встановлення обставин, які у обов`язковому порядку підлягають доказуванню з метою забезпечення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, на виконання завдань та загальних засад кримінального провадження, слідчим не проведено.

Будь-якого обґрунтування відсутності складу кримінального правопорушення у кримінальному провадженні № 0000085, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, оскаржувана постанова не містить, а фактичне збирання, перевірка та оцінка доказів слідчим взагалі не здійснювалась, у порушення вимог ст. ст. 91, 93, 95 України.

Таким чином, постанова слідчого про закриття кримінального провадження належним чином не вмотивована і не відповідає вимогам ст. 110 КПК України.

Органом досудового розслідування не надано жодних доказів та обґрунтувань на підтвердження законності винесеного рішення.

Слідчий суддя, виходячи з ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому у провадженні на здійснення конкретних слідчих дій, адже останній є самостійним у своїй процесуальній діяльність, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування й він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України), однак слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що державні органи завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov and Others v. Bulgaria), пп. 103 et seq.).

Крім того, вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, серед іншого, покази свідків та висновки судових експертиз (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» (Tanrikulu v. Turkey) [ВП], заява № 23736/94, пп. 104 et seq., ECHR 1999-IV, та «Гюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

При новому розслідуванні належить виконати необхідні слідчі (розшукові) та/або інші процесуальні дії з приводу з`ясування обставин щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення, в достатньому для встановлення об`єктивної істини обсязі, в залежності від встановлених даних прийняти законне та обґрунтоване рішення щодо подальшого провадження у справі, яке у будь-якому випадку має бути належним чином обґрунтованим з всебічним аналізом фактичних обставин справи та доводів.

Таким чином, враховуючи ту обставину, що слідчим суддею вжито всіх заходів для надання органу досудового розслідування можливості надати докази законності та обґрунтованості постанови про закриття кримінального провадження № 0000085 від 29.01.2024, слідчий суддя приходить висновку, що доводи особи, яка подала скаргу є обґрунтованими, а постанова про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню, оскільки є невмотивованою, у ній відсутні посилання на проведення слідчих дій і не наведено встановлені обставини справи.

Керуючись ст. ст. 91, 110, 284, 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Скаргу - задовольнити.

Постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_5 від 30.09.2024 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000085 від 29.04.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, - скасувати.

Матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000085 від 29.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, повернути органу досудового розслідування Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, за минуванням потреби.

Копію ухвали слідчого судді направити до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1