Справа № 720/1348/25
Провадження № 1-кп/720/135/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2025 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор подав до суду клопотання, в якому просить продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за що передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, перебуваючи на волі може ухилитися від суду, здійснити вплив на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому є всі законні підстави для продовження обвинуваченому обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання та просив його задовольнити.

Обвинувачений та його захисник заперечували щодо задоволення клопотання прокурора та просили обрати обвинуваченому запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою або ж із визначенням застави.

Одночасно, керівництво військової частини НОМЕР_1 подало до суду заяву про бажання взяти обвинуваченого на поруки.

Заслухавши доводи прокурора про необхідність задоволення клопотання в частині продовження обвинуваченому обраного запобіжного заходу, пояснення обвинуваченого, думку його захисника, дослідивши матеріали провадження, додані до клопотання та кримінального провадження суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, тримання під вартою за нормами ч. 1 ст. 183 КПК України є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

За змістом ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню; вчинити інше кримінальне правопорушення. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Судом встановлено, що обвинувачений обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України за яке передбачено кримінальне безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Суд вважає доведеними посилання прокурора, що існують обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений на даний час перебуваючи на волі може ухилитися від суду, здійснити вплив на свідків та потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку із чим відносно нього слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки інший запобіжний захід не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у ст.177 КПК України.

Одночасно, суд погоджується із думкою прокурора про те, що в умовах воєнного стану на території України з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання під вартою особи. До вказаних ризиків безумовно належить військова агресія проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень та посилює ризик його ухилення від слідства та суду, а також перешкоджанню кримінальному провадженню.

Зважаючи на те, що кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 спричинив загибель людини, суд не вбачає підстав для визначення застави при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що відповідає положенням ч. 4 ст. 183 КПК України.

Щодо доводів захисника про обрання більш м`якого запобіжного заходу суд виходить з наступного.

Так, згідно із ст. 29 Конституції України та ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обмеження права людини та свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і на підставах та в порядку, встановлених законом.

В своєму рішенні у справі «Москаленко проти України» від 20 травня 2010 року, Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину, а у справі «Ілійко проти України» зазначено, що серйозність пред`явленого обвинувачення є тим фактором, який надає можливість продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки це є один із аспектів при оцінюванні загрози ухилення від слідства/суду чи продовження заняття злочинною діяльністю.

Обрання в цій ситуації більш м`якого запобіжного заходу до набрання остаточним судовим рішенням законної сили на стадії закінчення судового розгляду не тільки не усуває ризику переховування від суду, а й значно підвищує його.

Ризики констатовані в справі дають підстави для висновку, що потреби тримання під вартою в цьому випадку переважають над правами обвинуваченого на особисту свободу.

За вказаних обставин, з вищенаведених підстав клопотання захисника про обрання обвинуваченим більш м`якого запобіжного заходу не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 177, 183, 314-316, 369 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, без визначення застави.

Термін тримання під вартою рахувати з 10 червня 2025 року.

Строк дії ухвали до 09 серпня 2025 року.

На ухвалу суду в частині обрання запобіжного заходу може бути подано апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її оголошення до Чернівецького апеляційного суду

Головуючий суддя ОСОБА_1

Копію ухвали отримав _________________________________ 06.06.2025 року