Дата документу 26.06.2025Справа № 554/9375/25
Провадження № 1-кс/554/8102/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2025 року м. Полтава

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000811 від 23.06.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

в с т а н о в и л а:

Слідчий звернувся до суду із клопотанням про арешт майна, мотивованим тим, що 23.06.2025 року, близько 11:50 год., водій автомобіля RENAULT CLIO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , рухаючись по вулиці Зіньківська в місті Полтава, у напрямку від провулку Заячий до вулиці Соборності, виїхав на регульоване перехрестя із вулицею Вокзальна, при виконанні маневру повороту праворуч, не дав дорогу автомобілю SHEVROLET AVEO, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , котрий рухався в зустрічному напрямку, із яким допустив зіткнення. В результаті ДТП водій автомобіля SHEVROLET AVEO ОСОБА_6 та його пасажирка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримали тілесні ушкодження та доставлені в КП «1-а міська клінічна лікарня ПМР».

23.06.2025 року відомості про дану подію були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000811 з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 286 КК України.

23.06.2025 року в ході огляду місця події (дорожньо-транспортної пригоди) на перехресті вулиці Зіньківська та вулиці Вокзальна у місті Полтава, виявлено автомобіль RENAULT CLIO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_3 та автомобіль SHEVROLET AVEO, реєстраційний номер НОМЕР_2 кузов № НОМЕР_4 , котрі зберегли на собі сліди дорожньо-транспортної пригоди (механічні пошкодження).

Автомобіль RENAULT CLIO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , направлено на зберігання до спецмайданчику ГУНП в Полтавській області за адресою: Полтавська область, Полтавський район, село Розсошенці, вулиця Кременчуцька 2В, автомобіль SHEVROLET AVEO реєстраційний номер НОМЕР_2 передано власнику ОСОБА_6 під зберігальну розписку за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 автомобіль RENAULT CLIO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , належить ОСОБА_8 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 автомобіль SHEVROLET AVEO, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , належить ОСОБА_6 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

23.06.2025 року постановою старшого слідчого про визнання речовими доказами та приєднання речових доказів до кримінального провадження вищевказані транспортні засоби визнано речовими доказами по кримінальному провадженню № 0000811.

У зв`язку з вищевикладеним, для досягнення повноти, всебічності та неупередженості досудового розслідування вищезазначеного кримінального правопорушення, в зв`язку із необхідністю проведення слідчих дій та експертних досліджень з використанням транспортного засобу та задля збереженням слідової інформації, в органу досудового розслідування є потреба у накладенні арешту на транспортний засіб RENAULT CLIO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 . Не застосування такого заходу може призвести до можливої втрати майна та його відчуження третім особам. Таке обмеження права власності буде відповідати завданням кримінального провадження, співрозмірним з огляду на обставини кримінального провадження.

У судове засідання слідчий ОСОБА_3 не з`явився, одночасно з клопотанням надіслав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі. Клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити.

Власниця майна ОСОБА_9 надіслала до суду заяву, в якій розгляд клопотання просила проводити без її участі.

Зважаючи на неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть у ньому участь, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді на підставі ч.4 ст.107 КПК України не здійснюється.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом скоєння кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За правилами ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Речовим доказом у розумінні положень ст.98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно з ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до п.п.1, 2, 5 і 6 ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як слідує із змісту клопотання, метою накладення арешту на транспортний засіб RENAULT CLIO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 є забезпечення збереження речових доказів, що узгоджується із вимогами п.1 ч.2 ст.170 КПК України.

Встановлено, що постановою слідчого від 23.06.2025 року названий автомобіль визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

Аналізуючи матеріали клопотання, слідчий суддя дійшла таких висновків.

Слідчим доведено, що транспортний засіб RENAULT CLIO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 є доказом злочину, зберігає на собі сліди кримінального правопорушення у вигляді механічних пошкоджень, отриманих унаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, тобто відповідає критеріям речового доказу, зазначеним у ст.98 КПК України.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту щодо вказаного майна надасть можливість провести із ним необхідні органу досудового розслідування слідчі та процесуальні дії, експертні дослідження. Висновки, отримані за результатами виконання таких процесуальних дій слугуватимуть доказами у справі.

Вказане майно підлягає арешту, так як не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, зокрема, встановленню обставин, що вирішуються в ході досудового розслідування, з`ясуванню обставин механізму розвитку дорожньо-транспортної пригоди та встановленню причинного зв`язку між діяннями учасників пригоди та наслідками, які настали, що неможливо встановити без дослідження транспортного засобу, на якому залишилися сліди кримінального правопорушення.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту, вказаного в клопотанні сторони обвинувачення майна, враховує можливість використання його як доказу у зазначеному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.98, 131, 132, 170 173, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и л а:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль RENAULT CLIO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_8 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1