Справа № 314/2401/25
Провадження № 1-кс/314/703/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2025 м. Вільнянськ

Слідчий суддя Вільнянського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП № 2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, по кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0006451 від 13.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Запоріжжя, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, одружений, на утриманні дітей не має, військовослужбовця за мобілізацією, на разі проходить військову службу в військовій частині НОМЕР_1 на посаді стрільця 3 відділення 1 взводу 2 стрілецької роти, солдат, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

встановив:

З наданих суду матеріалів вбачається, що в провадженні відділення поліції № 2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006451 від 13.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до наказу №116 від 01.05.2024 командира військової частини НОМЕР_2 , солдата ОСОБА_5 призначено на посаду номер обслуги 4 зенітного артилерійського відділення 1 зенітного артилерійського взводу зенітної артилерійської батареї військової частини НОМЕР_2 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , постановлено на всі види забезпечення та останній приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому, Указами Президента України воєнний стан в Україні продовжено та діє до теперішнього часу.

Згідно з вимогами ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, солдат ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Разом з цим, солдат ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби з наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, перебуваючи на посаді номер обслуги 4 зенітного артилерійського відділення 1 зенітного артилерійського взводу зенітної артилерійської батареї військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні «солдат», 31 липня 2024, діючи в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилення від проходження військової служби, самовільно залишив місце несення служби, а саме місце тимчасової дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_2 , в АДРЕСА_2 , після чого свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця служби та військової частини не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв.

Таким чином ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України дезертирства, тобто самовільного залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчиненого в умовах воєнного стану.

Слідчий та прокурор вважають, що згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме за вчинення злочину за правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 4 ст. 408 КК України, який згідно ст. 12 КК України, віднесено до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років. Розуміючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, суворість та невідворотність послідуючого покарання, підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Окрім того, об`єктивна сторона злочину, у якому підозрюється ОСОБА_5 , полягає саме в ухиленні та переховуванні. Зазначені обставини свідчать про необхідність його ізоляції задля запобігання можливості сховатися від суду і слідства та перешкодити виконанню процесуальних рішень. Це є вагомою підставою вважати, що єдиним дієвим у даному випадку запобіжним заходом для ОСОБА_5 буде саме тримання під вартою.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовуються тим, що з матеріалів кримінального провадження можна зробити висновок, що своїми противоправними діями підозрюваний підриває бойовий дух військовослужбовців військової частини та демонструє негативний приклад поведінки військовослужбовця Збройних Сил України, оскільки вчинив особливо тяжке кримінальне правопорушення у сфері встановленого порядку несення військової служби. Так само підозрюваний, з метою переховування від органу досудового розслідування та уникнення покарання, може вчинити аналогічний злочин або інший злочин, передбачений Розділом XIX Кримінального кодексу України, у тому числі кримінальні правопорушення, передбаченні ст.ст. 407 та 408 КК України.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Застосувати більш м`які запобіжні заходи до ОСОБА_5 не можливо, оскільки, відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються у вчиненні злочину, передбаченого ст. 408 КК України, застосовується виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою.

У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, просили його задовольнити та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, оскільки, на їх думку, ризики, зазначені слідчим у клопотанні, відсутні. Підстав для застосування запобіжного заходу немає, оскільки він від органів досудового розслідування та/або суду не переховується, з`являється за викликами до слідчого та до суду, не виявляє намірів на скоєння правопорушень.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 надав суду посвідчення про відрядження на підтвердження того, що він зараз проходить військову службу на посаді стрільця 3 відділення 1 взводу 2 стрілецької роти у Військовій частині НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат».

Слідчий суддя, розглянувши клопотання та надані матеріали, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів клопотання, підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, є обґрунтованою та підтверджується зібраними у провадженні доказами.

Разом з цим, у матеріалах провадження відсутні докази реальної наявності ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний обґрунтовано може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, та зазначені у клопотанні, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також, слід зазначити, що у клопотанні не деталізовані обставини щодо визначення ризиків, не описано жодного порушення з боку підозрюваного, що повинно бути підґрунтям для обрання запобіжного заходу.

Таким чином, жодний із зазначених у клопотанні ризиків не знайшов свого підтвердження. Так, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є формальним та необґрунтованим.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає недоцільним наразі застосовувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому клопотання слідчого не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 184, 194 КПК України, слідчий суддя

постановив:

У клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0006451, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

29.05.2025