Справа № 203/4561/24
Провадження № 1-в/0203/12/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро подання начальника відділу № 18 Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонських областях ОСОБА_4 про приведення у відповідність до діючого законодавства вироку Селидівського міського суду Донецької області від 22.02.2022 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Селидове, Донецької області, громадянина України, маючого неповну середню освіту, одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина, ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого пресувальником в ПрАТ «КДЗ», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшло вищевказане подання органу пробації.

Вказане подання обґрунтовано тим, що на обліку відділу № 18 Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонських областях знаходиться ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений вироком Селидівського міського суду Донецької області від 22.02.2022, за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Водночас, Законом України №3886-ІХ від 18.07.2024 внесено зміни до ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення та скасовано кримінальну відповідальність за правопорушення, передбачені ст. 185, ст. 190, ст. 191 КК України, якщо на момент вчинення таких діянь вартість викраденого майна складає менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2102 грн. на період з 1 січня до 1 липня 2020 року.

На підставі вказаного, зважаючи на те, що ОСОБА_5 згідно з вироком від 22.02.2022, спричинив майнову шкоду в частині вчинення крадіжки на загальну суму 338 грн. 68 коп., орган пробації, посилаючись на положення ст. 58 Конституції України, ст. 5 КК України, п. 13 ч. 1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, просить вирішити питання про приведення судового рішення стосовно ОСОБА_5 у відповідність до закону та застосувати положення ч. 2 ст. 74 КК України.

Прокурор підтримав подання та просив задовольнити.

Засуджений ОСОБА_5 та представник органу пробації в судове засідання не з`явилися, про слухання справи повідомлені належним чином, причин неявки суду не надали, заяв про відкладення слухання справи до суду не надходило.

Зважаючи на вказане, суд вважає, що неявка вищевказаних осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, у відповідності до положень ч. 5 ст. 539 КПК України, не перешкоджає розгляду подання.

Ураховуючи вищевказане, суд приходить до висновку про можливість розгляду подання органу пробації за наявними матеріалами.

Дослідивши подання органу пробації та матеріали додані в його обґрунтування, судом встановлено наступне.

Так, вироком Селидівського міського суду Донецької області від 22.02.2022 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та засудженого до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Як убачається з вироку, ОСОБА_5 внаслідок вчинення кримінального правопорушення, спричинив потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 338 грн. 68 коп..

Вказаний вирок набрав законної сили.

При розгляді подання органу пробації, суд зважає на таке.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання, зокрема про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Як убачається з положень ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Так, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024, статтю 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення викладено у новій редакції, зокрема вказано «Дія, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».

З урахування вказаних змін, встановленого у 2020 році прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також положень підпункту 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV, пункту 5 розділу ХХ Податкового кодексу України, кримінальна відповідальність за викрадення майна настає лише у тому разі, коли вартість майна перевищує 2102 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Разом з цим, приписи ст. 58 Конституції України передбачають, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

На підставі вищевказаного, суд приходить до висновку, що положення Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, з урахуванням вищевказаних норм, мають зворотну силу в часі та підлягають застосуванню у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 .

З урахуванням викладеного, зважаючи на те, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, зокрема викрадення ОСОБА_5 майна вартістю, що у період з 1 січня до 1 липня 2020 році не перевищувала 2102 гривні, його дії, після внесення змін Законом України № 3886-IX від 18.07.2024, тягнуть за собою адміністративну відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому суд вважає, що ОСОБА_5 підлягає звільненню від призначеного вироком Селидівського міського суду Донецької області від 22 лютого 2022 року покарання за ч. 3 ст. 185 КК України на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, а подання органу пробації необхідно задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 58 Конституції України, статтями 5, 74 КК України, статтями 372, 395, 537, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника відділу № 18 Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонських областях ОСОБА_4 про приведення у відповідність до діючого законодавства вироку Селидівського міського суду Донецької області від 22.02.2022 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання призначеного вироком Селидівського міського суду Донецької області від 22.02.2022 року за ч. 3 ст. 185 КК України, у виді 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 рік, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1