ВИРОК

іменем України

05.08.2025 м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі кримінальне провадження № 0000531 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.07.2025, відносно:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Дніпропетровську, громадянина України, українця, перебуваю чого у цивільному шлюбі, не маючого на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого у квартирі АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч. 1 ст. 308 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Так, ОСОБА_3 , 16.11.2024 страждаючи на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, розпочав лікування, а саме: проходження замісної підтримуючої терапії в ТОВ «Аксіома Медікал» (), розташованому за адресою: м. Дніпро, вул. М. Грушевського, буд. 50, де йому, згідно висновку ЛКК встановлено діагноз «психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності в даний час під клінічним спостереженням та підтримуючій або замісній терапії (F.11.22)», у зв`язку з чим він був прийнятий на програму замісної підтримувальної терапії, уклавши з вказаним медичним закладом Договір про надання медичних послуг, засвідчивши тим самим, що на момент підписання цього договору та під час проходження лікування останній не знаходиться на обліку та лікуванні в інших закладах охорони здоров`я такого ж профілю в рамках якої за призначенням лікаря почав отримувати для прийому лікарський засіб «Таb.Меthadoni 0,025», що містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено, метадон, відповідно до Порядку проведення замісної підтримувальної терапії хворих з опіоїдною залежністю, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України №200 від 27 березня 2012 року.

У подальшому ОСОБА_3 , дізнавшись про спрощений порядок функціонування програми замісної підтримуючої терапії та відсутність єдиної бази даних пацієнтів, які на ній перебувають, всупереч підписаним зобов`язанням щодо не перебування на програмах замісної підтримуючої терапії в інших медичних закладах, у останнього у невстановлений досудовим розслідуванням день та час виник єдиний злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння наркотичного засобу - метадон (фенадон) шляхом шахрайства.

Реалізуючи вищевказаний єдиний злочинний умисел, ОСОБА_3 , продовжуючи отримувати в ТОВ «Аксіома Медікал», лікарський препарат «Таb.Меthadoni 0,025», діючи умисно всупереч вимог ЗУ «Про наркотичні засоби, психотропні речовини i прекурсори» від 15.02.1995, №60/95-ВР, ЗУ «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин i прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995, №62/95-BP, достовірно знаючи про відсутність єдиної бази даних пацієнтів, які перебувають на програмі замісної підтримуючої терапії, маючи умисел на незаконне заволодіння наркотичними засобами шляхом шахрайства, приховав від медпрацівників ТОВ Медичний центр «Гармонія» () відомості проходження замісної підтримуючої терапії в іншому закладі охорони здоров`я, що засвідчив відповідним зверненням . 02.04.2025 останній прибув до ТОВ Медичний центр «Гармонія» (), розташованому за адресою: м. Дніпро, проспект Слобожанський, буд.37, де йому, згідно висновку огляду від 02.04.2025 встановлено діагноз «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності в даний час під клінічним спостереженням та підтримуючій або замісній терапії (F.11.22)», у зв`язку із чим останній прийнятий на програму замісної підтримуючої терапії, уклавши із вказаним медичним закладом договір про надання медичних послуг № 313 від 02.04.2025 в рамках якої почав отримувати для прийому лікарський засіб «Tab.Methadoni 0,025», що містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено, метадон, відповідно до Порядку проведення замісної підтримувальної терапії хворих з опіоїдною залежністю, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 200 від 27 березня 2012 року.

У подальшому, продовжуючи реалізацію свого єдиного злочинного умислу, спрямованого на заволодіння наркотичного засобу шахрайським шляхом, ОСОБА_3 у період часу з 02.04.2025 по 16.07.2025 протиправно отримав наркотичний засіб метадон у кількості 606 таблеток (по 0,025 г кожна) загальною масою 15,15 г.

Умисні дії ОСОБА_3 , які виразились у заволодінні наркотичним засобом шляхом шахрайства, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 308 КК України.

2.Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого ОСОБА_3 у суді.

Як пояснив ОСОБА_3 суду, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених вище, він визнає повністю і у вчиненому кається. Не оспорюючи фактичні обставини справи обвинувачений, підтвердив обставини про час і місце вчинених ним кримінального правопорушення. ОСОБА_3 пояснив, що він страждаючи на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, розпочав лікування, а саме: проходження замісної підтримуючої терапії в ТОВ «Аксіома Медікал», дізнавшись про спрощений порядок функціонування програми замісної підтримуючої терапії та відсутність єдиної бази даних пацієнтів, приховав від медпрацівників ТОВ Медичний центр «Гармонія» відомості проходження замісної підтримуючої терапії в іншому закладі охорони здоров`я.

В судовому засіданні всі учасники судового провадження не оспорювали обставини, при яких скоєне кримінальне правопорушення, тому суд, за згодою всіх учасників судового провадження, вважав не доцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження, кожен окремо, правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

3.Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 і його умисні дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.308 КК України, як такі, що виразились у заволодінні наркотичним засобом шляхом шахрайства.

4.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Суд відносить визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, та каяття обвинуваченого до обставин, що пом`якшують покарання, оскільки вій визнав свою вину, проявив дійове каяття, що характеризуючи суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, яка склалася, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст. 67 КК України, судом не встановлені.

5.Мотиви призначення покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 злочину, який скоєно умисно, і, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий.

Таким чином, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує:

вищенаведені обставини, позицію прокурора який просив призначити покарання за ч.1 ст.308 КК України у виді позбавлення волі, із застосуванням положень ст.75 КК України із покладенням обов`язків передбачених ст.76 КК України. Позицію обвинуваченого, який просив призначити покарання зазначене прокурором, також суд враховує наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин що обтяжують покарання обвинуваченому, дані про його особу, суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкцій ч.1 ст.308 КК України.

Оскільки саме, це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Разом із наведеним, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 , без реального відбування покарання та прийшов до висновку про звільнення від відбування покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України та із покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України. Оскільки іспитовий строк дисциплінує засуджених, привчає їх до додержання законів, нагадує їм, що вони не виправдані, а проходять випробування, від результату якого залежить їх подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Таким чином, враховуючи обставини саме даного кримінального провадження, призначення покарання без застосування положень ст.ст. 75,76 КК України, буде досить суворим, та становити надмірний тягар для ОСОБА_3 .

6.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 у виді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили продовжити.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст. 7-29, 94, 368, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 308 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши обвинуваченому іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії вироку, до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, повний текст вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпра ОСОБА_5