Провадження № 1-кс/127/6829/25
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Іменем України

27 травня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Вінницького міського суду Вінницької області клопотання прокурора Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження № 0000219 внесеного до ЄРДР 30.03.2025, про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, народився в селі Курилівці Жмеринського району Вінницької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

який обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання прокурора Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 ..

Під час розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що слідчим відділенням проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000219 від 30.03.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 16.03.2024 року наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) № 144-РС солдата ОСОБА_4 призначено на посаду водія-електрика відділення навчальних засобів захисту інформації взводу навчальних засобів захисту інформації роти забезпечення спеціальної підготовки батальйону забезпечення навчального процесу Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова.

Відповідно до ст. ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», останній вважається військовослужбовцем.

Статтею 41 Конституції України, окрім іншого, передбачено, що кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 125, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прапорщик ОСОБА_6 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України. Крім цього, згідно вищевказаних положень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, у державі введено в дію воєнний стан, строк дії якого неодноразово продовжувався та діє дотепер.

Водночас, у порушення зазначених вище норм законодавства України, солдат ОСОБА_4 22.11.2024 самовільно залишив місце служби та вчинив умисні, корисливі злочини проти власності за наступних обставин.

Солдат ОСОБА_4 згідно укладеного договору про стажування у роботодавця від 18.01.2025, був прийнятий на стажування до фізичної особи підприємця ОСОБА_7 , на посаду «менеджер з продажу» з роздрібного продажу мобільних телефонів та аксесуарів магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований в м. Вінниця, просп. Космонавтів, буд. 49. Згідно укладено договору про повну матеріальну відповідальність між ФОП ОСОБА_7 (роботодавець) та ОСОБА_4 (працівник) від 19.01.2025, працівник бере на себе повну матеріальну відповідальність за збереження переданих йому роботодавцем матеріальних цінностей, та зобов`язується: дбайливо ставитися до ввірених йому матеріальних цінностей, вживати заходів для запобігання їх втраті, пошкодження; своєчасно повідомляти безпосереднього керівника про усі обставини, що загрожують збереженню матеріальних цінностей; вести облік, складати та надавати в установленому порядку товарно-грошові та інші звіти про рух і залишки ввірених йому матеріальних ціностей.

Так, солдат ОСОБА_4 12.03.2025, впродовж дня, знаходячись на робочому місці у приміщенні магазину «Yanko phone», за адресою: м. Вінниця, просп. Космонавтів, буд. 49, будучи обізнаним в тому, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан, дія якого неодноразово продовжувалась, та діє до тепер, маючи безпосередній доступ до мобільних телефонів, які продаються у вказаному магазині, внаслідок раптово виниклого умислу направленого на привласнення майна магазину «Yanko phone», яке було йому ввірене, керуючись корисливим мотивом та метою особистого збагачення, цілковито усвідомлюючи протиправність своїх дій, розуміючи при цьому, що своїми діями він вчиняє незаконне, безоплатне вилучення чужого майна, яке було йому ввірене, привласнив мобільний телефон торгової марки «Apple» серії «Iphone» моделі «Iphone 12 Pro», об`ємом пам`яті 6/256 Гб, кольору Silver, ІМЕІ/SN НОМЕР_1 , який того ж дня відніс до відділення № 78 ПТ «ЕВ.РО.ЛОМБАРД «ЕВ.РО.ФІНАНСИ ЛТД І КОМПАНІЯ», за адресою: м. Вінниця, просп. Космонавтів, буд. 36А, таким чином розпорядився привласненим майном на власний розсуд, чим завдав ФОП ОСОБА_7 матеріального збитку в сумі 26090,75 гривень.

Крім того, солдат ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, 23.03.2025, діючи повторно, будучи обізнаним в тому, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан, дія якого неодноразово продовжувалась, та діє до тепер, перебуваючи на стажуванні відповідно до укладеного договору про стажування у роботодавця від 18.01.2025, обіймаючи посаду «менеджера з продажу» мобільних телефонів та аксесуарів у ФОП ОСОБА_7 , в магазині «Yanko phone», за адресою: м. Вінниця, просп. Космонавтів, буд. 49, знаходячись на робочому місці, впродовж дня, маючи безпосередній доступ до мобільних телефонів, які продаються у вказаному магазині, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на привласнення чужого майна, яке було йому ввірене, керуючись корисливим мотивом та метою особистого збагачення, цілковито усвідомлюючи протиправність своїх дій, розуміючи при цьому, що своїми діями він вчиняє незаконне, безоплатне вилучення чужого майна, яке було йому ввірене, привласнив мобільний телефон марки «Apple» серії «Iphone» моделі «Iphone 12 Pro Max» об`ємом пам`яті 6/256 Гб, кольору Sierra Blue, ІМЕІ/SN НОМЕР_2 , який того ж дня відніс до ломбарду ТОВ «Ломбард «Дім мікрофінанс», що за адресою: м. Вінниця, просп. Космонавтів, буд. 36А, таким чином розпорядився привласненим майном на власний розсуд, чим завдав ФОП ОСОБА_7 матеріального збитку в сумі 33087 гривень.

Крім того, ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, 29.03.2025, діючи повторно, будучи обізнаним в тому, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан, дія якого неодноразово продовжувалась, та діє до тепер, перебуваючи на стажуванні відповідно до укладеного договору про стажування у роботодавця від 18.01.2025, обіймаючи посаду «менеджера з продажу» мобільних телефонів та аксесуарів у ФОП ОСОБА_7 , в магазині «Yanko phone», за адресою: м. Вінниця, просп. Космонавтів, буд. 49, знаходячись на робочому місці, впродовж дня, маючи безпосередній доступ до мобільних телефонів, які продаються у вказаному магазині, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на привласнення чужого майна, яке було йому ввірене, керуючись корисливим мотивом та метою особистого збагачення, цілковито усвідомлюючи протиправність своїх дій, розуміючи при цьому, що своїми діями він вчиняє незаконне, безоплатне вилучення чужого майна, яке було йому ввірене, привласнив мобільний телефон марки «Apple» серії «Iphone» моделі «Iphone 14 Pro Max» об`ємом пам`яті 6/256 Гб, кольору Space Black, ІМЕІ/SN НОМЕР_3 , який того ж дня відніс до ломбарду ТОВ «Ломбард «Дім мікрофінанс», що за адресою: м. Вінниця, просп. Космонавтів, буд. 36А, таким чином розпорядився привласненим майном на власний розсуд, чим завдав ФОП ОСОБА_7 матеріального збитку в сумі 46418,75 гривень.

Крім того, ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, 29.03.2025, діючи повторно, будучи обізнаним в тому, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан, дія якого неодноразово продовжувалась, та діє до тепер, перебуваючи на стажуванні відповідно до укладеного договору про стажування у роботодавця від 18.01.2025, обіймаючи посаду «менеджера з продажу» мобільних телефонів та аксесуарів у ФОП ОСОБА_7 , в магазині «Yanko phone», за адресою: м. Вінниця, просп. Космонавтів, буд. 49, знаходячись на робочому місці, впродовж дня, маючи безпосередній доступ до мобільних телефонів, які продаються у вказаному магазині, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на привласнення чужого майна, яке було йому ввірене, керуючись корисливим мотивом та метою особистого збагачення, цілковито усвідомлюючи протиправність своїх дій, розуміючи при цьому, що своїми діями він вчиняє незаконне, безоплатне вилучення чужого майна, яке було йому ввірене, привласнив мобільний телефон марки «Apple» серії «Iphone» моделі «Iphone 13 Pro» об`ємом пам`яті 6/128 Гб, кольору Sierra Blue, ІМЕІ/SN НОМЕР_2 , який відніс до себе в квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , таким чином розпорядився привласненим майном на власний розсуд, чим завдав ФОП ОСОБА_7 матеріального збитку в сумі 34913гривень.

30.03.2025 ОСОБА_4 затриманий в порядку а. 10 ч. 1 ст. 615 КПК України.

02.04.2025 ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду щодо ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до22:00 год. 28.05.2025.

Обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні направлений для розгляду до Вінницького міського суду, однак, підготовче судове засідання у справі № 127/15609/25 призначене на 10:15 год. 20.06.2025, тобто поза межами строку тримання особи під вартою.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191 КК України, тобто у привласненні чужого майна, яке було ввірене особі, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами у їх сукупності. За вказані кримінальні правопорушення законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, а тому враховуючи обставини кримінальних правопорушень, їх наслідки, тяжкість покарання, особу обвинуваченого, у вказаному кримінальному провадженні продовжують існувати ризики передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, зазначені в ухвалі про застосування запобіжного заходу, зокрема:

переховування обвинуваченого від суду, з огляду на те, що покарання за вчинені злочини є таким, що спроможне в значній мірі обмежити його права й свободи, в тому числі право на свободу пересування, то під страхом кримінальної відповідальності думки ОСОБА_4 з приводу можливої ізоляції до установи виконання покарань сприятимуть наявності вказаного ризику. У разі переховування обвинуваченого стане неможливим подальше судове провадження та реалізація принципу змагальності сторін під час судового розгляду, що також зумовлює подальше застосування тримання під вартою щодо обвинуваченого;

незаконного впливу обвинуваченого на свідків та потерпілого, оскільки згідно статті 23 Кримінального процесуального кодексу України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а через те, що ОСОБА_4 є військовослужбовцем, має соціальні зв`язки, він матиме можливість здійснювати на свідків та потерпілого відповідний незаконний вплив як у спосіб погроз, підкупу, психологічного впливу, так і в інший спосіб, з метою схилити їх до зміни своїх первинних показань, які вони надавали під час досудового розслідування, що в свою чергу буде перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, а також повному, всебічному та об`єктивному дослідженню всіх обставин справи, оскільки докази, на яких може ґрунтуватися або якими може спростовуватися обвинувачення, судом не досліджувалися;

ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується. Зокрема до Вінницького міського суду передано обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за вчинення якого передбачена санкція у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, тобто тяжкий злочин.

Вказані ризики не зменшилися та є достатніми для переконання, що запобіжний захід до обвинуваченого застосовано вірно, жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Отже, є достатні підстави для продовження ОСОБА_4 терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому.

Отже ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формі або формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу, ризик має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. При встановленні ризиків кримінального провадження суд застосовує стандарт достатності підстав вважати, що обвинувачений може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, суд має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до стандарту доказування «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), який застосовується при оцінці доказів, докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення у справі «Коробов проти України»).

Слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

При цьому відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04.04.2013 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

До того ж перебування обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою не можна визнати таким, що є свавільним або таким, що порушує принцип справедливої співрозмірності, адже суд має право застосувати таке обмеження права на свободу як суворий виняток із загального правила презумпції на користь свободи та гарантій недопущення свавільного затримання і тримання під вартою, які з огляду на практику Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України») для суду залишається домінантним керівним принципом і в цьому випадку, враховуючи мету застосування запобіжного заходу.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Беручи до уваги обставини вчинення злочину, тяжкість кримінального правопорушення, вчиненого в умовах воєнного стану, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, правову підставу для застосування виключного запобіжного заходу, а саме вимоги ч. 8 ст. 176 КПК України, а також, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, наявні підставі для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Згідно ч.1 ст.116 КПК України процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки.

Відповідно до ч.1 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Строк дії попередньої ухвали закінчується о 22:00 год. 28.05.2025, тобто, процесуальний строк, визначений законом для подачі клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не пропущений.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що на даний час ризики, які служили підставою для обрання запобіжного заходу своєї актуальності не втратили та виправдовують подальше застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та приймаючи до уваги, що жоден більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам, керуючись вимогами ст. 36, 131, 132, 176-178, п. 5 ч. 1 ст. 183, 184, 194 КПК України, прокурор просив слідчого суддю клопотання задовольнити та продовжити ОСОБА_4 строк тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив слідчого суддю клопотання задовольнити та продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , оскільки вчинено тяжкий злочин, заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися, зокрема обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, що унеможливлює застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні заперечили проти клопотання прокурора, просили застосувати більш м`який запобіжний захід.

Слідчий суддя, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

У разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувальний акт по кримінальному провадженню направлено до суду, проте підготовче судове засідання не проведено, а строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого спливає.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і в обґрунтування продовження застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам ухилитися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

З аналізу зібраних по кримінальному провадженню доказів, слідчий суддя дійшов висновку, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191 КК України.

Вирішуючи питання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, раніше не судимий.

Стороною обвинувачення в ході розгляду клопотання наведено низку ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

В ході розгляду клопотання встановлено, що строк тримання ОСОБА_4 під вартою закінчується 28.05.2025.

Під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення. Враховуючи наведене, а також обставини кримінального правопорушення в якому обвинувачується ОСОБА_4 , наслідки в результаті кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що ризики в обґрунтування тримання під вартою обвинуваченого не зменшилися, тривають та ОСОБА_4 може ухилятися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а тому вказані ризики виправдовують необхідність продовження ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані в клопотанні ризики не зменшилися та є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним і саме тримання під вартою може запобігти зазначеним в клопотанні ризикам, а тому дане клопотання слідчий суддя вважає обґрунтованим, доведеним, та таким, що підлягає до задоволення.

Слідчий суддя при постановленні ухвали про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених названим Кодексом, а тому слідчий суддя вважає, що заставу яка визначена ухвалою слідчого судді від 02.04.2025 слід залишити без змін у тому ж розмірі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 183, 193, 197, 199 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) днів, тобто до 22 години 00 хвилини 25 липня 2025 року.

Строк дії ухвали визначити до 25 липня 2025 року.

Заставу визначену ухвалою слідчого судді від 02.04.2025 (справа № 127/10140/25) залишити без змін у тому ж розмірі.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, однак її оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя Вінницького міського суду

Вінницької області ОСОБА_8