Справа № 136/896/25
провадження № 1-кп/136/68/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000084 від 28.03.2025, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, не працює, надає соціальну послугу з догляду на непрофесійній основі, розлучений, має на утримані неповнолітнього сина, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України

за участю сторін кримінального провадження

з боку обвинувачення

прокурора ОСОБА_4 ,

з боку захисту

обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до наказу начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області за № 64 о/с від 12.04.2024 ОСОБА_6 призначено на посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 4 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

Крім того, ОСОБА_7 на підставі наказу начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області за № 101 о/с від 27.06.2024 призначено на посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 4 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

У своїй роботі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 як інспектори сектору реагування патрульної поліції керуються зокрема Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законами України «Про Національну поліцію» та «Про дорожній рух», а також постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 «Про правила дорожнього руху» та відповідними посадовими інструкціями, з якими вищевказані особи ознайомлені у встановленому законом порядку.

Таким чином, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , являючись працівниками правоохоронного органу, який входить до структури Міністерства внутрішніх справ України, на постійній основі в силу займаних посад та у відповідності до вимог вищевказаних нормативно-правових актів у межах своєї компетенції мають право ставити вимоги, а також приймати рішення, обов`язкові для виконання юридичними і фізичними особами незалежно від їх відомчої належності чи підлеглості.

Враховуючи викладене, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 як інспектори сектору реагування патрульної поліції є представниками влади та згідно Примітки 1 до статті 364 КК України є службовими особами.

При цьому, 28.03.2025 приблизно о 11 год. 30 хв. ОСОБА_6 спільно із ОСОБА_7 , перебуваючи у добовому наряді сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 4 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області у форменому одязі на службовому автомобілі «Renault Duster» державний номерний знак НОМЕР_1 , під час патрулювання у селищі Турбів по вул. Миру, помітили, як в напрямку м. Вінниця попереду рухається автомобіль марки «Renault Clio» державний номерний знак НОМЕР_2 , у якого не освітлювався один задній покажчик стоп-сигналу, в зв`язку із порушенням ПДР на підставі п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» останнього було зупинено за допомогою проблискового маячка синьо-червоного кольору та звукового сигналу, а саме на АДРЕСА_2 .

Під час спілкування із водієм даного транспортного засобу ОСОБА_3 та роз`яснення йому причини зупинки, в подальшому було винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 125 КУпАП України відносно ОСОБА_3 та під час перевірки його анкетних відомостей в системі ІПНП за допомогою логістичного пристрою, було встановлено, що ОСОБА_3 відповідно до звернення ІНФОРМАЦІЯ_2 від 12.12.2024 року, рахується як особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП України та яка потребує подальшого його доставлення для складання відповідного протоколу до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У свою чергу ОСОБА_3 розуміючи, що перед ним знаходяться працівники поліції, усвідомлюючи те, що його можуть затримати та примусом доставити для складання протоколу про адміністративне правопорушення до ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи з єдиною метою уникнення передбаченої законом відповідальності за вчинення вказаного адміністративного правопорушення, почав висловлюватись у адресу ОСОБА_7 та ОСОБА_6 пропозицію з надання останнім неправомірної вигоди у разі не доставлення його до ІНФОРМАЦІЯ_2 для складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП України.

Після цього, незважаючи на неодноразові попередження з боку працівників поліції про кримінальну відповідальність, з метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_3 28.03.2025, приблизно о 11 год. 55 хв., продовжуючи свої дії, спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності, вперше запропонував ОСОБА_7 неправомірну вигоду в сумі 2000 гривень, про що був попереджений про кримінальну відповідальність, однак в подальшому, розуміючи протиправний характер свого діяння, продовжуючи свій злочинний умисел, легковажно розраховуючи на уникнення відповідного адміністративного покарання, біля 12.00 год., ОСОБА_3 в черговий раз запропонував ОСОБА_6 неправомірну вигоду в сумі 5000 грн.

Після цього інспектором сектору реагування патрульної поліції ОСОБА_6 через службу «102» здійснено виклик на місце події слідчо-оперативної групи для фіксації факту пропозиції ОСОБА_3 надання йому та інспектору сектору реагування патрульної поліції ОСОБА_7 неправомірної вигоди за не притягнення до адміністративної відповідальності.

Такі умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 369 КК України, а саме: пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади.

Обвинувачений у судовому засіданні вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, надав покази, що відповідають обставинам, зазначеним в обвинувальному акті. Пояснив, що саме з метою не доставлення його до ІНФОРМАЦІЯ_2 для складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення двічі пропонував працівникам поліції неправомірну вигоду. До вчиненого обвинувачений ставиться негативно, щиро розкаюється, зобов`язується повторно кримінальних правопорушень не вчиняти.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд встановив, що ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразились у пропозиції службовій особі надати неправомірну вигоду за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України класифікується як нетяжкий злочин, повністю визнає свою вину, щиро розкаюється в скоєному, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні неповнолітнього сина, здійснює догляд на непрофесійній основі за дідусем 1932 року народження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, яке виражається у визнанні винуватості в обсязі обвинувачення, ставленні обвинуваченого до скоєного та осуду своїх дій.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи особу обвинуваченого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчинення ним кримінального правопорушення, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу, в розмірі 1 000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_3 , попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Запобіжний захід не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 1 000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Речові докази: оптичний диск для лазерних систем зчитування ТМ «My media», на якому наявні два відеозаписи події вчинення кримінального правопорушення, залишити при матеріалах кримінального провадження.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_8