Справа № 953/3024/25
н/п 1-кс/953/3449/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2025 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання ОСОБА_3 про зміну місця зберігання арештованого майна ,

В С Т А Н О В И В :

До Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання ОСОБА_3 про зміну місця зберігання арештованого майна.

В обґрунтування клопотання зазначає, що його донька ОСОБА_4 є власницею автомобіля марки "DAEWOOLANOS" реєстраційний номер НОМЕР_1 (номер кузову НОМЕР_2 ), яким користувався приятель нашої родини ОСОБА_5 . Він, як батько ОСОБА_4 , маю довіреність від доньки на володіння даним автомобілем. На теперішній час донька перебуває за кордоном. 30.03.2025 даний автомобіль був вилучений співробітниками поліції через дорожньо-транспортну подію, та автомобіль був поставлений на штрафмайданчик. На вказаний автомобіль, за клопотання прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 , накладено арешт Київським районним судом м. Харкова в межах кримінального провадження №0000446 за ч.2 ст.286 КК України (справа№953/3024/25), на теперішній час, технічний стан автомобіля "DAEWOOLANOS" реєстраційний номер НОМЕР_1 (номер кузову НОМЕР_3 ) був досліджений при проведенні автотехнічної експертизи, та до його технічного стану у органу досудового слідства питання вдсутні. У зв`язку з тим, що подальше знаходження автомобіля на штрафмайданчику є недоцільним, і є загроза його пошкодження або знищення від військових дій рф, бо майданчик розташований на відкритій місцевості, просить змінити місце подальшого зберігання автомобіля, передавши йому на відповідальне зберігання. У випадку передачі мені автомобіля "DAEWOOLANOS" реєстраційний номер НОМЕР_1 (номер кузову НОМЕР_3 ) на відповідальне зберігання, я гарантую його зберігання у закритому приміщенні (гаражі) за адресою: АДРЕСА_1 , а при першій потребі та вимогі надам його слідчому, прокурору чи суду. Клопотання просить розглядати без його участі через завантаженість по роботі,наполягає на задоволенні.

Прокурор у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Зазначив, що не заперечує щодо задоволення клопотання.

Дослідивши всі надані до суду матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

В силу ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

Водночас заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. (ч. 3 ст. 132 КПК України)

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна (ч. 1 ст. 170 КПК України).

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою: 1) забезпечення збереження речових доказів, 2) спеціальної конфіскації, 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. 2 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті (ст. 98 КПК України).

У провадженні СУ ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження №0000446 від 30.03.2025.

02 квітня 2025 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова накладено арешт на автомобіль "DAEWOO LANOS" реєстраційний номер НОМЕР_1 (номер кузову НОМЕР_3 ) , який належить на праві власності ОСОБА_7 , шляхом встановлення заборони користування, розпорядження та відчуження. Зберігання автомобіля "DAEWOO LANOS" реєстраційний номер НОМЕР_1 (номер кузову НОМЕР_3 ) здійснювати на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів за адресою: м. Харків, вул. Григорія Сковороди, 107, з метою збереження речових доказів.

З поданого клопотання вбачається, що заявник звернувся з клопотанням про зміну місця зберігання арештованого автомобіля "DAEWOOLANOS" реєстраційний номер НОМЕР_1 , проте норми КПК України не містять положення відповідно до якого слідчий суддя наділений повноваженнями для вирішення даного питання.

Натомість, ст. 174 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відтак, нормами діючого КПК України передбачена можливість скасування арешту повністю або частково, питання ж порядку зберігання речових доказів урегульовані нормами ст.100 КПК України, відповідно до якої речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 4 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ від 19.11. 2012 року за № 1104 (далі по тексту - Порядок), речові докази, крім тих, що повернуті власнику або передані йому на відповідальне зберігання, реалізовані, знищені, технологічно перероблені, зберігаються до передачі їх суду в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку. Якщо через громіздкість чи з інших причин речові докази не можуть бути передані суду, вони зберігаються в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку, до набрання законної сили судовим рішенням, яким закінчується кримінальне провадження або вирішується спір про їх належність у порядку цивільного судочинства.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що питання визначення місця зберігання речових доказів не віднесено до компетенції слідчого судді, а мають вирішуватись органом досудового розслідування.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що у задоволенні клопотання про зміну місця зберігання арештованого майна слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 28, 100, 131, 170, 174 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про зміну місця зберігання арештованого майна.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1