В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" травня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарях: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002350 від 02.07.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мрин, Чернігівської області, українця, громадянина України, військовослужбовця, із неповною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого в останнє вироком Чернігівського апеляційного суду від 10.12.2024 року за ч. 1 ст. 268-1 КК України до покарання у виді 2 (двох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурорів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілого: ОСОБА_8 ,

захисника: ОСОБА_9 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, у порушення вимог ст. 41 Конституції України, ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 02.07.2024 року, приблизно о 00 год 18 хв, перебуваючи на території СТО «Б-17 Гараж», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Березняківська 17-а, без відома та всупереч волі законного користувача та володільця ОСОБА_8 , незаконно заволодів транспортним засобом - автомобілем марки «Peugeot» моделі «307», сірого кольору, 2004 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , з державними номерними знаками НОМЕР_2 , вартість якого згідно висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи становить 144 586,65 грн., привівши автомобіль у рух, шляхом запуску двигуна та здійснюючи контроль над транспортним засобом, перемістив його за адресою: м. Київ, проспект Берестейський 6.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у незаконному заволодінні транспортним засобом, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння злочину. Пояснив, що 02 липня 2024 року, наприкінці робочого дня, перебувавав на станції техобслуговування автомобілів, де відпочивав разом з потерпілим ОСОБА_8 , вони вживали алкогольні напої, згодом вирішив з`їздити за цигарками, взяв ключі від автомобіля марки «Peugeot 30», номерний знак НОМЕР_2 , який належить потерпілому, сів за кермо та поїхав до магазину. В подальшому потратив в дорожньо-транспортну пригоду, при цьому був пошкоджений автомобіль потерпілого, та пробите колесо. Крім того, пояснив, що працівниками поліції відносно нього було складено протокол про адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, після чого він залишив автомобіль на заправці та поїхав до бабусі.

Зокрема, зазначив, що всі обставини викладені в обвинувальному акті, відповідають дійсності, він, усвідомлює, що його дії були умисними, запевнив, що жалкує, що так сталося.

Цивільний позов визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, вибачився у потерпілого, просив суворо не карати.

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 суду пояснив, що працює в центрі автомобільного ремонту, ремонтує автомобілі. В один із днів, до нього звернувся ОСОБА_4 , та попросив влаштувати його на роботу посилаючись на скрутне матеріальне становище. Зокрема, запевнив, що він має досвід у ремонті автомобілів, він не відмовив йому та взяв його на посаду помічника, дав йому гроші на оплату житла та на власні потреби, та на наступний день домовилися про те, що ОСОБА_4 о 09 год. 00 хв. приступить до роботи. Так вони працювали близько п`яти днів. В один із днів після робочого дня, увечері вони сиділи та відпочивали з товаришами, випили по пляшці пива. До цього вони ремонтували автомобіль військових та затрималися, та оскільки вже була комендантська година, вони вирішили залишитися на ніч на станції техобслуговування. Коли він прокинувся, побачив, що немає його автомобіля, також не було ОСОБА_4 . Зокрема, пояснив, що ключі від автомобіля знаходилися у ключниці, ОСОБА_4 їх взяв, завів автомобіль та поїхав. Він перебував у паніці, та з товаришами обійшли прилеглу територію, проте, не знайшли автомобіль, після чого викликав працівників поліції. Крім того, зазначив, що в салоні автомобіля знаходилися його особисті речі та грошові кошти, які йому не повернули. Про те, що його автомобіль знайшли на заправці, він дізнався від працівників поліції, які його там виявили,та який був відчинений.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України повністю доведена повним визнанням, щирим каяттям, його показаннями та показаннями потерпілого, а також дослідженими у судовому засіданні за згодою учасників судового провадження письмовими матеріалами кримінального провадження, а саме: протоколами огляду місця події від 02.07.2024 року, постановою про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото,- кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото,- кінозйомки, відеозапису від 03.06.2024 року, протоколом перегляду відеозапису від 08.07.2024 року, висновком експерта № СЕ-19/111-24/39224- АВ від 29.08.2024 року, з якого вбачається, що ринкова вартість автомобіля «Peugeot 307» сірого кольору, 2004 року виготовлення, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом на 02.07.2024 року, складала 144586 (сто сорок чотири тисячі п`ятсот вісімдесят шість) гривень 65 копійок, та матеріалами, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 .

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у тому, що він своїми умисними діями вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, тому, знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 289 КК України.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до скоєного - вину визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, дані про його особу, задовільну характеристику з місця проходження служби, має на утриманні сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючими обставинами щире каяття обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а тому суд вважає за доцільне призначити йому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_4 засуджений вироком Чернігівського апеляційного суду від 10.12.2024 року за ч. 1 ст.268-1 КК України до покарання у виді 2 (двох) років 2 ( двох) місяців позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Відповідно до вимог ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більше від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, за яке він засуджується цим вироком, не відбувши покарання призначене вироком Чернігівського апеляційного суду від 10.12.2024 року, яким він засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 268-1 КК України до покарання у виді 2 років 2 місяців позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки, то при призначенні остаточного покарання необхідно застосувати вимоги ст. 71 КК України.

На думку суду, саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним обставинам, встановленим під час розгляду кримінального провадження, даним про особу обвинуваченого, та буде достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , сприятиме попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципу індивідуалізації покарання.

Крім того, в матеріалах кримінального провадження наявний цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 поданий в порядку визначеному ст. 128 КПК України до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 24 700 гривень 00 копійок заподіяної в результаті вчинення кримінального правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_4 цивільний позов визнав повністю та не заперечував проти його задоволення.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд керується наступним.

Згідно приписів ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене та ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_4 пред`явлений цивільний позов визнав в повному обсязі, суд приходить до висновку про його задоволення.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні, вирішено відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Запобіжний захід застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київського слідчого ізолятора» Міністерства юстиції України залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з дня затримання з 05.10.2024 року.

В порядку ст. 100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України та призначити покарання у виді 3 /трьох/ років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Чернігівського апеляційного суду від 10.12.2024 року та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київського слідчого ізолятора» Міністерства юстиції України залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з дня затримання з 05.10.2024 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової-транспортно-товарознавчої експертизи № СЕ-19/111-24/39224-АВ від 29.08.2024 року у розмірі 3786 гривень 40 копійок.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 24 700 ( двадцять чотири тисячі сімсот ) гривень.

Речові докази у справі, а саме: аркуш паперу, який має напис «Протокол про адміністративне правопорушення», який поміщено до спец-пакету CRI 1013021, та зберігаються у камері схову Дніпровського УП ГУНП у м. Києві (квитанція № 022284) - знищити; транспортний засіб марки «Peugeot «307», сірого кольору, 2004 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , з д.н.з. НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Peugeot 307», сірого кольору, 2004 року виписку, номер шасі (кузова рами) НОМЕР_1 , з д.н.з. НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_11 , ключі від автомобіля, що передані під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_8 - залишити у його власності.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, захиснику та обвинуваченому.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасникам кримінального провадження роз`яснюється право ознайомитись із журналом судового засідання.

Головуючий суддя: