КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/3046/2025 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засіданняОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду, з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку «EasyCon», апеляційну скаргу представника ТОВ «Азаріс Груп» - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 20 березня 2025 року, -

за участю:

представника ТОВ «Азаріс Груп» - адвоката ОСОБА_6 ,

прокурора - ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 20.03.2025 року задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000002 від 29.03.2024 року та накладено арешт на майно, яке вилучене 11.03.2025 року в ході проведення обшуку частини нежитлового приміщення Громадської будівлі, літера А, в будівлі універсального торгівельного центру, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Героїв полку «Азов», 12, площею 186,2 кв.м., на 3-му поверсі, яке перебуває у володінні ТОВ «Азаріс Груп» () (повний перелік майна згідно резолютивної частини оскаржуваного рішення).

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник ТОВ «Азаріс Груп» - адвоката ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 20.03.2025 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно та зобов`язати детективів у даному кримінальному провадженні повернути ТОВ «Азаріс Груп» () майно, яке вилучене 11.03.2025 року в ході проведення обшуку частини нежитлового приміщення Громадської будівлі, літера А, в будівлі універсального торгівельного центру, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Героїв полку «Азов», 12, площею 186,2 кв.м., на 3-му поверсі.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню як необґрунтована, незаконна та така, що істотно порушує вимоги кримінального процесуального закону та постановлена на підставі висновків, що не відповідають фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Звертає увагу суду представник і на те, що під час обшуків вилучено майно, яке не передбачено ухвалою від 26.02.2025 року у справі №761/7864/25 про дозвіл на обшук, а відтак відповідно до положень ст. 236 та ст. 168 КПК України таке майно є тимчасово вилученим майном.

Вказує, що оскаржувана ухвала містить твердження про те, що власник майна був повідомлений про дату, час та місце судового засідання належним чином, однак вказане не відповідає дійсності, жодних повісток про виклик або повідомлень із Шевченківського районного суду міста Києва на адресу скаржника не надходило. Отже, оскаржувана ухвала прийнята всупереч ч. 1 ст. 172 КПК України без повідомлення представників володільця майна, щодо якого вирішувалося питання про арешт.

Посилається представник і на те, що слідчим суддею при постановленні оскаржуваної ухвали не враховано, що прокурор у клопотанні про арешт не обґрунтував наявність у вилучених документів ознак речових доказів та обмежився посиланням на постанову про визнання речовими доказами від 12.03.2025 року. Крім того, слідчим суддею не враховано також те, що у клопотанні про арешт майна не доведено існування ризиків можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вилучених документів.

Водночас апелянт наголошує, резолютивна частина ухвали взагалі не містить ані способу арешту, ані порядку виконання оскаржуваної ухвали, ані способу інформування заінтересованих осіб, що свідчить про невідповідність оскаржуваної ухвали вимогам ч. 5 ст. 173 КПК України. Зазначені порушення призводять до негативних наслідків, які суттєво позначаються на інтересах третіх осіб.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника, який підтримав доводи поданої апеляційної скарги та просив її задовольнити в повному обсязі, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, що Головним підрозділом детективів Бюро економічної безпеки України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000002 від 29.03.2024 року за фактом привласнення чужого майна, вчинене в особливо великому розмірі, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Органом досудового розслідування зазначено, що у період 2022-2023 років службові особи комунального некомерційного підприємства «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги», за попередньою змовою із службовими особами ТОВ «Б.Браун Медікал Україна», та іншими невстановленими особами, умисно, з корисливих мотивів, при тендерних закупівлях товарів, робіт та послуг, використовуючи підконтрольні ТОВ «Медбаланс», ТОВ «Елітмедіка», ТОВ «Електромедсистемс», ТОВ «Індев», ТОВ «Азаріс Груп», ТОВ «Тімаз», ТОВ «Разове», ТОВ «Стар Альянс», ТОВ «Люмед», ТОВ «Форамед», шляхом завищення цін на медичне обладнання, вчинили незаконне заволодіння коштами в особливо великих розмірах.

Відповідно до інформації, яка тримана від оперативного підрозділу ДСР НПУ на виконання доручення детектива встановлено, що до вказаної незаконної діяльності причетні службові особи ТОВ «Азаріс Груп».

11.03.2025 року детективом на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва проведено обшук частини нежитлового приміщення Громадської будівлі, літера А, в будівлі універсального торгівельного центру, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Героїв полку «Азов», 12, площею 186,2 кв.м., на 3-му поверсі, яке перебуває у володінні ТОВ «Азаріс Груп» ().

В ході вказаного обшуку було виявлено та вилучено: файл з наліпкою всередині з написом «Азаріс», та інвойсами, та іншими документами щодо ввезення «Основний купол» замовлення покупця № 255; червоний блокнот «Ахеnt»; червона папка з файлами та документами про ввезення на територію України медичного обладнання ТОВ «Разове» та ТОВ «Азаріс груп» за 2023 рік; блокнот коричневого кольору з гербом України; блокнот червоного кольору з написом «Economix»; блокнот «Pictoria»; зошит розового кольору «Favorite»; зошит «Office book pen your mind»; прайс-лист «Azaris» від 15.01.25; прайс-лист «Azaris» від 29.09.24; жовта папка «Economix» з файлами та документами про господарську діяльність у тому числі ТОВ «Разове» та ТОВ «Азаріс Груп»; візитівки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ; проект договору на поставку товару з додатками всього на 14 арк; талони з реквізитами ТОВ «Азаріс груп»; талони з реквізитами ТОВ «Індев»; талони з реквізитами ФОП ОСОБА_17 та ТОВ «Разове»; декларація відповідності № 219 з додатком на 3 арк; декларація відповідності № 210 з додатком на 4 арк; чорновик інформації про технічні та інші характеристики за кодом ДК 021:2015:33150000-6 на 4 арк; чорновик ІІІ Медико-технічні вимоги; рахунок № 1 від 13.01.25; дані про центри трансплантації нирки, печінки, легень, ТКМ, серця на 10 арк; декларація про відповідність № 217 від 27.11.2013 на 3 арк; декларація про відповідність № 216 від 08.11.2013 на 4 арк; ксерокопія блокноту на 4 арк; прайс на 01.09.24 на 4 арк; розруківка Відеостилет Pro Vu, які віддаємо на користування під час майстерності класів; комерційна пропозиція Азаріс від 03.03.2025; декларація про відповідність № 219 з додатками на 14 арк; службова записка Білик Ю на 4 арк; умови 2025; нотатка КЛ Феофанія»; таблиця з автором, датою, клієнтом, назвою, артикулом, потребою на 3 місяці коментарії, на 4 арк; блокнот Pretty Women; проекти MBPG на 7 арк; документи ТОВ «Азаріс Груп» на 6 арк; прайс-лист ТОВ «Азаріс Груп» від 19.02.2024 на 17 арк; чорновики «Проекти», «Заказ 1С», «Власник», «Власник ОСОБА_18 », всього на 5 арк; оборотно-сальдова відомість ТОВ «Азаріс Груп»; запит на здійснення гарнантійного обслуговування; таблиця з даними осіб ТОВ «Азаріс груп», «Індев», «Разове», Лайтмед», «МБПГ», ФОП ОСОБА_19 , які перебували у приміщенні ТОВ «Азаріс Груп».

12.03.2025 року на підставі ст. 98 КПК України детективом БЕБ винесено постанову про визначення зазначеного майна речовими доказами та приєднано до даного кримінального провадження.

18.03.2025 року (клопотання датоване 12.03.2025 року) прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000002 від 29.03.2024 року, яке вилучене 11.03.2025 року в ході проведення обшуку частини нежитлового приміщення Громадської будівлі, літера А, в будівлі універсального торгівельного центру, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Героїв полку «Азов», 12, площею 186,2 кв.м., на 3-му поверсі, яке перебуває у володінні ТОВ «Азаріс Груп» (), а саме: файл з наліпкою всередині з написом «Азаріс», та інвойсами, та іншими документами щодо ввезення «Основний купол» замовлення покупця № 255; червоний блокнот «Ахеnt»; червона папка з файлами та документами про ввезення на територію України медичного обладнання ТОВ «Разове» та ТОВ «Азаріс груп» за 2023 рік; блокнот коричневого кольору з гербом України; блокнот червоного кольору з написом «Economix»; блокнот «Pictoria»; зошит розового кольору «Favorite»; зошит «Office book pen your mind»; прайс-лист «Azaris» від 15.01.25; прайс-лист «Azaris» від 29.09.24; жовта папка «Economix» з файлами та документами про господарську діяльність у тому числі ТОВ «Разове» та ТОВ «Азаріс Груп»; візитівки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ; проект договору на поставку товару з додатками всього на 14 арк; талони з реквізитами ТОВ «Азаріс груп»; талони з реквізитами ТОВ «Індев»; талони з реквізитами ФОП ОСОБА_17 та ТОВ «Разове»; декларація відповідності № 219 з додатком на 3 арк; декларація відповідності № 210 з додатком на 4 арк; чорновик інформації про технічні та інші характеристики за кодом ДК 021:2015:33150000-6 на 4 арк; чорновик ІІІ Медико-технічні вимоги; рахунок № 1 від 13.01.25; дані про центри трансплантації нирки, печінки, легень, ТКМ, серця на 10 арк; декларація про відповідність № 217 від 27.11.2013 на 3 арк; декларація про відповідність № 216 від 08.11.2013 на 4 арк; ксерокопія блокноту на 4 арк; прайс на 01.09.24 на 4 арк; розруківка Відеостилет Pro Vu, які віддаємо на користування під час майстерності класів; комерційна пропозиція Азаріс від 03.03.2025; декларація про відповідність № 219 з додатками на 14 арк; службова записка Білик Ю на 4 арк; умови 2025; нотатка КЛ Феофанія»; таблиця з автором, датою, клієнтом, назвою, артикулом, потребою на 3 місяці коментарії, на 4 арк; блокнот Pretty Women; проекти MBPG на 7 арк; документи ТОВ «Азаріс Груп» на 6 арк; прайс-лист ТОВ «Азаріс Груп» від 19.02.2024 на 17 арк; чорновики «Проекти», «Заказ 1С», «Власник», «Власник ОСОБА_18 », всього на 5 арк; оборотно-сальдова відомість ТОВ «Азаріс Груп»; запит на здійснення гарнантійного обслуговування; таблиця з даними осіб ТОВ «Азаріс груп», «Індев», «Разове», Лайтмед», «МБПГ», ФОП ОСОБА_19 , які перебували у приміщенні ТОВ «Азаріс Груп».

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 20.03.2025 року вказане клопотання прокурора задоволено.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II).

Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52).

Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на вищевказане майно, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт, зокрема з`ясувати правову підставу для арешту, що має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Колегія суддів вбачає, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту на вилучені документи та речі, перевірялись судом першої інстанції, досліджено матеріали судового провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна і приходить до висновку, що вказаних доводів цілком достатньо для підтвердження наявності підстав накладення арешту на майно.

Прокурор повинен був зібрати та надати слідчому судді достатні на даному етапі досудового розслідування докази на підтвердження висновку про відповідність майна ознакам речових доказів.

Як вбачається зі змісту клопотання, прокурор зазначив обставини вчинення кримінального правопорушення та надав достатню на його думку кількість доказів, що підтверджують необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, всупереч доводам апелянта.

Вказана позиція сторони обвинувачення логічно узгоджується з фактичними обставинами кримінальних проваджень та попередньою кваліфікацією вчинених кримінально-протиправних діянь.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як свідчать матеріали, надані до суду апеляційної інстанції, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси юридичної особи з метою збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що матеріали судового провадження переконливо свідчать про те, що вилучене майно, на яке прокурор просить накласти арешт, в рамках даного кримінального провадження, відповідає критеріям ч. 1 ст. 170 КПК України, оскільки стороною обвинувачення доведено його відповідність ознакам ст. 98 КПК України. Вказане в своїй сукупності слугує підставами для застосування обмежувальних заходів в даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного посилання апелянта на те, що стороною обвинувачення не було доведено необхідність накладення арешту, є безпідставним, оскільки слідчим надано достатні на даній стадії кримінального провадження докази вважати, що вищезазначене майно відповідає критеріям, зазначеним в ст. 170 КПК України. Вказане свідчить про правомірність висновку слідчого судді про необхідність накладення такого виду обтяження як арешт майна.

Що стосується доводів представника стосовно того, що під час обшуків вилучено майно, яке не передбачено ухвалою від 26.02.2025 року у справі №761/7864/25 про дозвіл на обшук, а відтак таке майно є тимчасово вилученим майном, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Як вбачається з матеріалів провадження, обшук було проведено 11.03.2025 року. З клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене під час обшуку майно прокурор звернувся до Шевченківського районного суду міста 12.03.2025 року, дата зазначається на клопотанні, тобто на наступний день після проведення обшуку та вилучення майна.

Вказані відомості, що містяться у матеріалах провадження, засвідчують факт дотримання стороною обвинувачення визначених законом строків для звернення з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

При цьому, колегія суддів звертає увагу представника, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено та не вбачаються такі і зі змісту апеляційної скарги.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376,404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 20 березня 2025 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000002 від 29.03.2024 року та накладено арешт на майно, яке вилучене 11.03.2025 року в ході проведення обшуку частини нежитлового приміщення Громадської будівлі, літера А, в будівлі універсального торгівельного центру, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Героїв полку «Азов», 12, площею 186,2 кв.м., на 3-му поверсі, яке перебуває у володінні ТОВ «Азаріс Груп» () (повний перелік майна згідно резолютивної частини оскаржуваного рішення), - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ТОВ «Азаріс Груп» - адвоката ОСОБА_6 , -залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

__________________ ______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4