СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/5119/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2025 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання старшого слідчого Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, капітана поліції ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадження № 0001583 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.05.2025 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 189 КК України,

ВСТАНОВИВ:

19.08.2025 року до Святошинського районного суду м. Києва старшим слідчим СВ Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, капітаном поліції ОСОБА_6 подано клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадження № 0001583 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.05.2025 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 189 КК України.

Дане клопотання обґрунтовано тим, що слідчим відділом Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001583 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.05.2025 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 189 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше серпня 2024 року, у невстановлений досудовим розслідування місці, ОСОБА_5 , достовірно знаючи про те, що потерпіла ОСОБА_7 є вдовою загиблого військовослужбовця ЗСУ та отримує грошову компенсацію від держави у зв?язку із його загибеллю, вступив з останньою у близькі стосунки та вирішив скористатися цими обставинами, розробивши злочинний план, спрямований на заволодіння грошовими коштами потерпілої шляхом зловживання довірою.

З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на особисте збагачення, ОСОБА_5 , використовуючи мобільний телефон з SIM-карткою оператора мобільного зв?язку «Лайф» з абонентським номером НОМЕР_1 , створював у потерпілої хибне уявлення про наявність у нього тимчасових фінансових труднощів і боргових зобов?язань, які він нібито має терміново погасити та 29.12.2024 позичив у ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 20 000 грн., які повернув в обумовлений з потерпілою строк, тим самим створивши в потерпілої хибне уявлення про свою чесність, порядність та намір у подальшому виконувати взяті на себе фінансові зобов?язання.

В подальшому, ОСОБА_5 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, 30.12.2024 повідомив потерпілій завідомо неправдиву інформацію про наявність у нього боргу в розмірі 50000,00 грн. та нагальну потребу у цих коштах для його погашення, пообіцявши повернути їх найближчим часом. При цьому, достовірно усвідомлюючи, що кошти використовуватимуться на власні потреби та повертати їх він не має наміру, ОСОБА_5 надав потерпілій реквізити карткового рахунку «Таскомбанк» № НОМЕР_2 , який відкритий на ім?я ОСОБА_8 та карткового рахунку «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , який відкритий на ім?я ОСОБА_9 , для переказу обумовленої суми, яка складала 50 000 гривень.

Введена в оману потерпіла ОСОБА_10 30.12.2024, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , здійснила переказ грошових коштів у розмірі 30 000 гривень з банківського рахунку «ПриватБанк» НОМЕР_4 на картковий рахунок «Таскомбанк» № НОМЕР_2 , який відкритий на ім?я ОСОБА_8 та у розмірі 20 000 гривень на картковий рахунок «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , який відкритий на ім?я ОСОБА_9 .

Після надходження грошових коштів на зазначені рахунки, ОСОБА_5 розпорядився ними на власний розсуд, не маючи наміру повертати їх потерпілій, чим заволодів грошовими коштами ОСОБА_10 в розмірі 50 000 гривень шляхом зловживання довірою.

Таким чином, ОСОБА_5 , повторно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою, заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_10 в розмірі 50 000 гривень, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України.

Крім цього, реалізуючи свій злочинний план, ОСОБА_5 , повторно перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, 31.12.2024 повідомив потерпілій завідомо неправдиву інформацію про те, що його затримали співробітники поліції та територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та що для його звільнення необхідно сплатити 90 000 гривень, пообіцявши повернути їх найближчим часом. При цьому, достовірно усвідомлюючи, що кошти використовуватимуться на власні потреби та повертати їх він не має наміру, ОСОБА_5 надав потерпілій реквізити карткового рахунку «Таскомбанк» НОМЕР_5 , який відкритий на ім?я ОСОБА_8 , для переказу обумовленої суми, яка складала 90 000,00 грн.

Введена в оману потерпіла ОСОБА_10 31.12.2024, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , здійснила переказ грошових коштів у розмірі 90 000 гривень з банківського рахунку «ПриватБанк» НОМЕР_4 на картковий рахунок «Таскомбанк» НОМЕР_5 , який відкритий на ім?я

ОСОБА_8 .

Після надходження грошових коштів на зазначений рахунок, ОСОБА_5 розпорядився ними на власний розсуд, не маючи наміру повертати їх потерпілій, чим заволодів грошовими коштами ОСОБА_10 в розмірі 90 000 гривень шляхом зловживання довірою.

Таким чином, ОСОБА_5 , повторно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою, заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_10 в розмірі 90 000 гривень, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

Крім цього, реалізуючи свій злочинний план, ОСОБА_5 , повторно перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, 04.01.2025 повідомив потерпілій завідомо неправдиву інформацію про наявність у нього боргу в розмірі 8000,00 грн. та нагальну потребу у цих коштах для його погашення, пообіцявши повернути їх найближчим часом. При цьому, достовірно усвідомлюючи, що кошти використовуватимуться на власні потреби та повертати їх він не має наміру, ОСОБА_5 надав потерпілій реквізити карткового рахунку «ПриватБанк» № НОМЕР_6 , який відкритий на ім?я ОСОБА_11 , для переказу обумовленої суми, яка складала 8 000 гривень.

Введена в оману потерпіла ОСОБА_10 04.01.2025, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , здійснила переказ грошових коштів у розмірі 8000,00 грн. з банківського рахунку «ПриватБанк» НОМЕР_4 на картковий рахунок «ПриватБанк» № НОМЕР_6 , який відкритий на ім?я ОСОБА_11 .

Після надходження грошових коштів на зазначений рахунок, ОСОБА_5 розпорядився ними на власний розсуд, не маючи наміру повертати їх потерпілій, чим заволодів грошовими коштами ОСОБА_10 в розмірі 8 000 гривень шляхом зловживання довірою.

Таким чином, ОСОБА_5 , повторно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою, заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_10 в розмірі 8 000,00 грн., чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

Крім цього, реалізуючи свій злочинний план, ОСОБА_5 , повторно перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, 06.01.2025 повідомив потерпілій завідомо неправдиву інформацію про те, що його затримали співробітники поліції та територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та зазначив, що для його звільнення необхідно сплатити 150000,00 грн., інакше його буде мобілізовано до участі у бойових діях.

З метою емоційного впливу та посилення психологічного тиску, ОСОБА_5 неодноразово згадував про чоловіка потерпілої, який загинув на війні, апелюючи до її морально-етичних почуттів та переживань, чим сформував у потерпілої уявлення про необхідність термінової допомоги, щоб уникнути подальшої трагедії. Водночас, ОСОБА_5 пообіцяв повернути грошові кошти найближчим часом, при цьому, достовірно усвідомлюючи, що кошти використовуватимуться на власні потреби та повертати їх він не має наміру, ОСОБА_5 надав потерпілій реквізити карткового рахунку «ПриватБанк» НОМЕР_7 , який відкритий на ім?я ОСОБА_12 , для переказу обумовленої суми, яка складала 150 000 гривень.

Введена в оману потерпіла ОСОБА_10 06.01.2025, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , здійснила переказ грошових коштів у розмірі 150 000 гривень з банківського рахунку «ПриватБанк» НОМЕР_4 на картковий рахунок «ПриватБанк» НОМЕР_7 , який відкритий на ім?я ОСОБА_12 .

Після надходження грошових коштів на зазначений рахунок, ОСОБА_5 розпорядився ними на власний розсуд, не маючи наміру повертати їх потерпілій, чим заволодів грошовими коштами ОСОБА_10 в розмірі 150 000 гривень шляхом зловживання довірою.

Таким чином, ОСОБА_5 , повторно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою, заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_10 в розмірі 150 000 гривень, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

Крім цього, реалізуючи свій злочинний план, ОСОБА_5 , повторно перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, 22.03.2025 повідомив потерпілій завідомо неправдиву інформацію про наявність у нього боргу в розмірі 7 000 гривень та нагальну потребу у цих коштах для його погашення, пообіцявши повернути їх найближчим часом. При цьому, достовірно усвідомлюючи, що кошти використовуватимуться на власні потреби та повертати їх він не має наміру, ОСОБА_5 надав потерпілій реквізити карткового рахунку «Універсалбанк» № НОМЕР_8 , який відкритий на ім?я ОСОБА_13 , для переказу обумовленої суми, яка складала 7 000 гривень.

Введена в оману потерпіла ОСОБА_10 22.03.2025, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , здійснила переказ грошових коштів у розмірі 7 000 гривень з банківського рахунку «ПриватБанк» НОМЕР_4 на картковий рахунок «Універсал банк» № НОМЕР_8 , який відкритий на ім?я ОСОБА_13 .

Після надходження грошових коштів на зазначений рахунок, ОСОБА_5 розпорядився ними на власний розсуд, не маючи наміру повертати їх потерпілій, чим заволодів грошовими коштами ОСОБА_10 в розмірі 7 000 гривень шляхом зловживання довірою.

Таким чином, ОСОБА_5 , повторно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою, заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_10 в розмірі 7 000 гривень, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

Крім цього, реалізуючи свій злочинний план, ОСОБА_5 , повторно перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, 24.03.2025 повідомив потерпілій завідомо неправдиву інформацію про наявність у нього боргу в розмірі 20 000 гривень та нагальну потребу у цих коштах для його погашення, пообіцявши повернути їх найближчим часом. При цьому, достовірно усвідомлюючи, що кошти використовуватимуться на власні потреби та повертати їх він не має наміру, ОСОБА_5 надав потерпілій реквізити карткового рахунку «ПриватБанк» НОМЕР_9 , який відкритий на ім?я ФОП ОСОБА_13 , для переказу обумовленої суми, яка складала 20000,00 грн.

Введена в оману потерпіла ОСОБА_10 24.03.2025, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , здійснила переказ грошових коштів у розмірі 20 000 гривень з банківського рахунку «ПриватБанк» НОМЕР_4 на картковий рахунок «ПриватБанк» НОМЕР_9 , який відкритий на ім?я ФОП ОСОБА_13 .

Після надходження грошових коштів на зазначений рахунок, ОСОБА_5 розпорядився ними на власний розсуд, не маючи наміру повертати їх потерпілій, чим заволодів грошовими коштами ОСОБА_10 в розмірі 20 000 гривень шляхом зловживання довірою.

Таким чином, ОСОБА_5 , повторно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою, заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_10 в розмірі 20 000 гривень, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні у зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України», на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Президентом України було введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався і триває на даний час.

Крім цього, реалізуючи свій злочинний план на заволодіння коштами потерпілої, ОСОБА_5 , перебуваючи вдома за адресою мешкання потерпілої ОСОБА_10 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , 17.04.2025, приблизно о 8 годині 30 хвилин, отримавши від потерпілої відмову в наданні йому коштів в борг, ОСОБА_5 усвідомлюючи, що в країні введено воєнний стан і відповідно, знаходячись в умовах воєнного стану, схопив кухонний ніж, який знаходився на кухні та приставив його до шиї ОСОБА_10 , висловивши словесну погрозу застосувати вказаного ножа щодо неї в разі не надання йому грошових коштів в розмірі 130 000 грн, шляхом переказу на банківську картку.

У подальшому, ОСОБА_5 , продовжуючи перебувати за адресою мешкання потерпілої, знаходячись поруч з нею, протягом тривалого часу продовжував вимагати у ОСОБА_10 грошові кошти протягом кількох годин та повторно направивши в її сторону кухонний ніж, повторив свою усну вимогу, поєднану з погрозою застосувати щодо потерпілої ножа, переказати йому кошти в сумі 130 000 грн на банківську карту яку він надасть згодом.

Сприймаючи ці погрози реальними та боячись за власне життя та здоров?я потерпіла здійснила переказ грошових коштів у розмірі 130000 гривень з банківського рахунку «ПриватБанк» НОМЕР_4 на картковий рахунок «Таксомбанк» НОМЕР_5 , який відкритий на ім?я ОСОБА_8 .

Після надходження грошових коштів на зазначений рахунок, ОСОБА_5 попросив потерпілу викликати йому таксі та покинув квартиру, розпорядившись отриманими коштами на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 , умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, вчинив вимагання, що поєднане з погрозою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, щодо перерахування йому грошових коштів в сумі 130 000 гривень, що належать потерпілій ОСОБА_10 , тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 189 КК України.

Вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, зокрема: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 ; протоколом додаткового допиту потерпілої; протоколом огляду мобільного телефону потерпілої; протоколом тимчасового доступу до речей і документів; протоколом тимчасового доступу до речей і документів; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 .

Зазначив, що матеріали кримінального провадження, вказані у клопотанні до додані до нього в копіях дають підстави вважати підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень обґрунтованою.

15.08.2025 року ОСОБА_5 було вручено підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 189 КК України.

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у низці нетяжких кримінальних правопорушень, а також у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років із конфіскацією майна.

Крім того, орган досудового розслідування вважає що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що підозрюваний може: ??переховуватися від органів досудового розслідування або суду; ??незаконно впливати на потерпілу, свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Тяжкість злочину також свідчить про ступінь суспільної небезпеки вчиненого діяння особою, дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її подальшу поведінку. Більше того покарання для осіб, визнаних винними у вчиненні кримінальних правопорушень в період дії воєнного стану, буде призначатися з урахуванням цієї обтяжуючої обставини. Тобто вид і розмір призначеного покарання, у разі визнання ОСОБА_5 винним у вчиненні інкримінованих злочинів, найвірогідніше буде наближеним до максимальної межі, передбаченої КК України, що у сукупності свідчить про наявність реального ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Зокрема, у п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України прямо вказано, що при оцінці відповідних ризиків (перелічених у ч. 1 ст. 177 КПК) слід враховувати, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною в інкримінованому правопорушенні. Подібна орієнтація законодавців та правозастосувачів зустрічається й у міжнародному праві. Так, у ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Отож, важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за злочин, вчинений обвинуваченим. Тобто, чим більш сувора санкція передбачена за злочин, поставлений обвинуваченому в вину, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

Крім того, існує ризик впливу на потерпілих, свідків підтверджуються тим, що підозрюваний особисто знає потерпілих та свідків, місця їх проживання, а отже може шляхом підкупу, вмовлянням чи іншим чином впливати на потерпілих та свідків.

При цьому, враховуючи виняткову складність кримінального провадження та кількість осіб, причетних до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, обвинувачений може незаконно впливати на інших невстановлених в ході слідства осіб, яких ще не допитано, для дачі ними неправдивих показань, які його виправдовують, або впливати на інших осіб, які можуть бути допитані, у зв?язку з чим вказаний ризик, на думку сторони обвинувачення, є обґрунтованим та доведеним.

Ризик же вчинення іншого кримінального правопорушення підтверджується тим, що підозрюваний притягається за цілу низку епізодів тотожного складу, що вказує на системність, а саме тому ОСОБА_5 може продовжити вчиняти злочини з метою покращення свого матеріального становища, а тому є підстави вважати цілком обґрунтованим ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, щодо ОСОБА_5 слухається інше кримінальне правопорушення у Солом?янському районному суді м. Києва.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд зобов?язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, міцність соціальних зв?язків підозрюваного в місцях проживання, наявність в нього родини та утриманців, наявність місця роботи, репутацію підозрюваного, майновий стан, дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов?язання не може бути застосовано до підозрюваного у зв?язку з тим, що останній не є відповідальною особою, а перебуваючи на волі він зможе вчиняти нові злочини знаходиться у пошуках особистого збагачення, це вказує що такий м?який запобіжний захід не буде реалізовувати безпосередню мету запобіжного заходу і не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов?язків.

Запобіжний захід у вигляді особистої поруки також неможливо застосувати до підозрюваного у зв?язку з тим, що будь-якого письмового зобов?язання від осіб, яких суд вважатиме такими, що заслуговують на довіру, про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов?язків - до суду не надходило, тобто в оточенні підозрюваної вказані особи, які могли би бути поручителями, відсутні. Також до підозрюваного не може бути застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у зв?язку з тим, що цей запобіжний захід не зможе забезпечити виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов?язків. Як встановлено під час досудового розслідування, ОСОБА_5 не має фактично постійного місця проживання, що створює умови його від переховування і подальшого вчинення злочинів.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити з підстав викладених у матеріалах клопотання.

Адвокат підозрюваного ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти заявлено клопотання, просив застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід не пов`язаний з ізоляцією від суспільства.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав надані адвокатом ОСОБА_4 пояснення.

Слідчий суддя перевіривши наданні матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думки усіх учасників даного кримінального провадження дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтю 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.

За змістом положень ст. ст. 193, 194 КПК України, слідчий суддя на даній стадії кримінального судочинства не вправі вирішувати ті питання, які вирішує суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Водночас, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин (п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).

З огляду на вказані положення закону, слідчий суддя, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 189 КК України, що є виключною прерогативою суду за результатами розгляду справи по суті, приходить до висновку про наявність в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження достатніх фактичних даних (фактів та інформації), які свідчать про можливу причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення.

Згідно з ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи на судовий розгляд упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Органом досудового розслідування шляхом внесення відповідного клопотання ініційовано питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Між тим, доводи клопотання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1-5 ч.1 ст. 177 КПК України, на наявність яких міститься посилання в клопотанні, не підтвердженні належними та об`єктивними даними і прокурором в судовому засіданні не доведені.

За таких обставин, хоча і враховуючи тяжкість злочину, характер та обставини висунутої ОСОБА_5 підозри, проте з огляду також на вищенаведені дані про особу підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування до підозрюваного ОСОБА_5 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні слідчого, а відтак відмовляє в його задоволенні.

Оцінивши в сукупності всі вищезгадані обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту буде співмірним з існуючими в кримінальному провадженні ризиками, відповідатиме особі підозрюваного ОСОБА_5 та тяжкості висунутої йому підозри і зможе забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 40, 131, 132, 176-178, 182-184, 194 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, капітана поліції ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадження № 0001583 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.05.2025 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 189 КК України - відмовити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби, строком на 2 (два) місяці.

Покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

1)прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

2)здати на зберігання до органів поліції свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають йому право на виїзд та в`їзд за межі України;

3)повідомляти слідчого про зміну місця проживання та роботи;

4)заборонити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишати мiсце свого проживання, а саме квартири АДРЕСА_2 в нічний час доби (за виключенням перебування у бомбосховищі/укритті під час оголошення повітряної тривоги у м. Києві);

5)утримуватись від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні.

Строк тримання під нічним домашнім арештом визначити до 19.10.2025 року включно.

Виконання ухвали доручити органу національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1