У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.08.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

учасників судового процесу: прокурора ОСОБА_5 , захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/583/25 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 серпня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 серпня 2025 року, клопотання прокурора відділу захисту дітей та протидії домашньому насильству Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 задоволено.

Застосовано відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 60 (шістдесят) днів, а саме до 21 год. 10 хв., 05.10.2025 року.

Строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахується з моменту його фактичного затримання, а саме з 21 год. 10 хв., 08.08.2025 року.

Визначено заставу, достатню для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покладених на нього обов`язків передбачених КПК України, - в розмірі 3300 (три тисячі триста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 9 992 400 грн.

Роз`яснено, що підозрюваний ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави у вказаному розмірі покладено на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки.

З матеріалів клопотання вбачається, що прокурор відділу захисту дітей та протидії домашньому насильству Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

Прокурор зазначив, що підставою застосування підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний матиме можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Враховуючи вищевикладене, сторона обвинувачення опираючись на законодавство вважав за необхідне враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та наявні обставини, обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя в ухвалі зазначив, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, а також наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому слідчий суддя вважав, що до підозрюваного ОСОБА_7 з метою забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, слідчий суддя врахував майновий та сімейний стан підозрюваного, тяжкість кримінального правопорушення, характер кримінального правопорушення, зокрема злочин, передбачений ч. 4 ст. 186 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, спосіб вчиненого злочину: за попередньою змовою групою осіб, в період війни, з корисливих мотивів, відносно особи з інвалідністю, оцінюючи ступінь порушення загальносуспільних прав та інтересів, кількість та ступінь ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тому вважав, що в даному випадку має місце виключний випадок і застава в максимальному розмірі, передбаченому п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, не в повній мірі гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, оскільки розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, і визначив підозрюваному заставу у розмірі - 3300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 9 992 400 грн., оскільки саме такий розмір буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього.

Не погоджуючись з даною ухвалою слідчого судді, захисник-адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вказав, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою та невмотивованою. Зазначає, що із змісту клопотання та ухвали слідчого судді відсутнє обґрунтування доведеності того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст.177 КПК України. Звертає увагу, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, мешкає із родиною, а отже має міцні соціальні зв`язки. Зазначає, що ОСОБА_7 хворіє синдромом Туретта. Вважає, що відсутнім є також і посилання на матеріали, що підтверджують обставини, на підставі яких прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у клопотанні. Посилається, що слідчий суддя в ухвалі взагалі не встановив та не вказав, яким саме виключним випадком керувався при вирішенні визначення застави саме у розмірі 3300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Просить суд, скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу та застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. У випадку, якщо суд прийде до переконання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то просить визначити заставу, відповідно до вимог ст. 182 КПК України.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності підозрюваного ОСОБА_7 , неявка якого з урахуванням положень ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому враховується те, що про час та місце розгляду апеляційної скарги підозрюваний повідомлений відповідно до вимог закону; що даних про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день до апеляційного суду не надходило; що в апеляційній скарзі не порушується питання про погіршення становища підозрюваного, а також те, що у розгляді апеляційної скарги приймає участь адвокат ОСОБА_6 , який просив розглянути апеляційну скаргу за відсутності підозрюваного.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення адвоката ОСОБА_6 на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який судове рішення вважає законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

За змістом конституційних норм та положень кримінального процесуального законодавства тягар доведеності обґрунтованості тверджень клопотань про необхідність взяття особи під варту, про продовження строків тримання особи під вартою покладений на органи досудового слідства, - ініціаторів клопотань і, зокрема, прокурора. При цьому необхідно враховувати, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку із чим він обирається чи продовжується лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 2 ст. 194 КПК України, і його належної поведінки.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. 199 КПК України, ґрунтується на вимогах закону.

З журналу судового засідання вбачається, що під час розгляду клопотання щодо підозрюваного ОСОБА_7 участь у його розгляді приймали як підозрюваний ОСОБА_7 так і його захисник-адвокат ОСОБА_6 , що свідчить про дотримання слідчим суддею вимог, передбачених ст. 193 КПК України.

Одночасно, колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 , слідчим суддею належним чином не були враховані вищевказані вимоги Конституції України, кримінального процесуального закону та принципи верховенства права закладені у Конвенції та Рішеннях Європейського Суду з прав людини, ретельно не перевірені доводи клопотання й постановлено судове рішення, яке з огляду на вказані норми права не можна визнати законним та обґрунтованим.

Так, з ухвали слідчого судді не вбачається, які саме ризики були встановлені та доведені під час обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Між тим, в ухвалі слідчого судді не вказується на те, які саме дані містяться у наведених доказах, які саме факти та обставини такі підтверджують.

Вказане свідчить про те, що слідчим суддею постановлено невмотивоване та незаконне судове рішення, яке з огляду на вказані вище норми права, колегія суддів не може визнати обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді не містить належного обґрунтування необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, що прокурором не надані докази у підтвердження обґрунтованості доводів клопотання, хоча відповідно до вказаних вище норм Конституції України, Конвенції та положень кримінального процесуального законодавства тягар доведення обґрунтованості клопотання покладено саме на нього.

При цьому, колегія суддів зазначає, що підстави тримання особи під вартою, підстави для продовження строку тримання особи під вартою мають бути чітко вказані у судовому рішенні.

Крім того, колегія суддів вважає, що як прокурор у клопотанні, так і слідчий суддя в ухвалі не вмотивували, перший доводи, а другий висновок про те, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_7 під вартою з урахуванням суспільного інтересу та особливостей кримінального провадження переважує принцип поваги до свободи особистості.

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя не в повній мірі дотримався вимог кримінального процесуального законодавства України, а саме не врахував належним чином вимоги ст.ст. 178, 194 КПК України, які вплинули на правильність прийнятого рішення.

Колегія суддів також вважає, що слідчим суддею на стадії застосування запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_7 під вартою не розглядалось питання про застосування щодо нього інших, більш м`яких запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою.

Так, ОСОБА_7 хоч і підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, але апеляційний суд вважає, що запобіганню можливого переховування від органів досудового розслідування або суду; впливу на свідків у кримінальному провадженні; перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином чи вчиненню іншого кримінального правопорушення - можливо шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу. При цьому, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_7 є раніше не судимою особою, має постійне місце проживання, мешкає із родиною, а отже має міцні соціальні зв`язки, тому цілодобовий домашній арешт із покладенням відповідних обов`язків зможе забезпечити належну поведінку ОСОБА_7 , сприятиме завданням кримінального провадження, відповідатиме принципам верховенства права.

Разом з цим, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, та вважає доводи скарги сторони захисту щодо непомірності розміру застави обґрунтованими, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно п. 2 ч. 5 ст.182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Визначивши підозрюваному ОСОБА_7 заставу у розмірі 3300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, слідчим суддею у рішенні не наведено аргументованих доводів щодо наявності виключних підстав, які давали можливість визначити саме такий розмір застави.

При цьому, судом не враховано положення ч. 4 ст. 182 КПК України, за змістом якої розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Також апеляційний суд звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, що узгоджується з рішеннями ЄСПЛ у справі «В. проти Швейцарії» (W. V. Switzerland), 14379/88, 26 січня 1993 року, у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain), 12050/04, 8 січня 2009 року.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що в матеріалах провадження відсутні докази щодо наявності обставин, які б давали підставу визначити підозрюваному ОСОБА_7 заставу у розмірі 3300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 9 992 400 грн.

Отже, наведені обставини в своїй сукупності, як вважає апеляційний суд, дають підстави прийти до висновку, що застосування до ОСОБА_7 такого виключного запобіжного заходу як тримання під вартою є невиправдано суворим запобіжним заходом.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який полягає у забороні залишати своє місце проживання, колегія суддів враховує також положення ст. 2 КПК України у частині завдань кримінального провадження забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування та судового розгляду з тим, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

На думку апеляційного суду, такий запобіжний захід, який слід застосувати, є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, може забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 - необхідно задовольнити частково, а ухвалу слідчого судді скасувати, прийнявши свою, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 цілодобовий домашній арешт і на підставі ст.194 КПК України, апеляційний суд, вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені п. п. 1-4, 8 ч.5 цієї статті на необхідний строк.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 серпня 2025 року, якою обрано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, скасувати.

Клопотання прокурора відділу захисту дітей та протидії домашньому насильству Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з обов`язком не залишати місце проживання: АДРЕСА_1 , на строк до 05.10.2025.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 такі обов`язки:

1) прибувати на виклики до слідчого, прокурора та суду на кожну їх вимогу;

2) не залишати цілодобово житло за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) не відлучатись з АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади ДМС у Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Вказані обов`язки покладені на ОСОБА_7 на строк до 05.10.2025, тобто до закінчення терміну дії цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді