Справа № 357/5726/25
У Х В А Л А

про арешт майна

30 квітня 2025 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

користувача майна ОСОБА_4 ,

представника користувача майна ОСОБА_5 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, клопотання начальника Рокитнянського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна, у кримінальному провадженні № 0000903, яке внесене до ЄРДР 19 квітня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

У С Т А Н О В И В:

в обґрунтування клопотання начальник Рокитнянського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 зазначав, що 19 квітня 2025 року о 16:30 год. трапилася дорожньо-транспортна пригода за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якої водійка ОСОБА_4 керуючи автомобілем марки «Mitsubishi Galant», р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Білоцерківська зі сторони села Синява, в напрямку до села Острів, де біля будинку № 3, під час виконання повороту ліворуч для заїзду до місця свого проживання, не надала переваги в русі мотоциклу марки «Yamaha», р.н. НОМЕР_2 (транзит) під керуванням ОСОБА_6 , а після зіткнення мотоцикл здійснив наїзд на припаркований автомобіль марки «Chevrolet Lacetti». Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді: переломів обох ніг.

Слідством з`ясовано, що автомобіль марки «Mitsubishi Galant», р.н. НОМЕР_1 , належить ОСОБА_7

20 квітня 2025 року він визнаний речовим доказом.

Зараз в органу досудового розслідування є необхідність провести з ним інженерно-технічну та судово-трасологічну експертизи, а також використати його при проведенні слідчого експерименту.

Ініціатор клопотання вважає, що повернення автомобіля «Mitsubishi Galant», р.н. НОМЕР_1 , може призвести до його приховування, пошкодження, знищення або псування та в подальшому унеможливить проведення необхідних слідчих дій.

Отож, з метою збереження, як речового доказу, просив:

- накласти арешт на майно, яке вилучене 19 квітня 2025 року, під час огляду місця події, а саме автомобіль марки «Mitsubishi Galant», реєстраційний номер НОМЕР_1 , чорного кольору, номер кузова « НОМЕР_3 », відповідно до свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 від 28 липня 2011 року, власником якого є ОСОБА_7 та зберігати його на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів за адресою: Київська область, Білоцерківський район, 4-й кілометр автодороги Р-17 сполученням «Біла Церква-Володарка»;

- заборонити використовувати вказане майно за призначенням, а також розпоряджатися ним будь-яким чином до прийняття рішення у кримінальному провадженні.

У ході розгляду, прокурор ОСОБА_3 підтримав подане клопотання, за підстав та обставин, які наведені у ньому, зазначав, що повний перелік експертиз, які будуть проводитися з автомобілем поки що невідомий, оскільки його можливо встановити після проведення перших експертиз у справі. Своєю чергою, у разі повернення автомобіля, можуть бути знищені сліди ДТП, що унеможливить проведення досудового розслідування.

Користувач майна ОСОБА_4 заперечила проти арешту автомобіля, посилаючись на те, що він їй потрібен для задоволення власних побутових потреб.

Представник користувача майна ОСОБА_5 просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора, посилаючись на те, що у разі накладення арешту на майно, це матиме фінансові наслідки для ОСОБА_4 , адже вона буде змушена оплатити послуги штраф-майданчику.

Своєю чергою, він вважає, що обставини кримінального правопорушення свідчать, що у кримінальному провадженні відсутня потреба проводити судово-трасологічну експертизу, або іншу експертизу, на результати якої може вплинути ОСОБА_4 , у випадку, якщо їй повернути автомобіль і вона продовжуватиме користуватися ним.

Натомість, слідчий суддя ухвалив рішення про проведення розгляду за відсутності третьої особи, щодо майна якої вирішується питання ОСОБА_7 , оскільки відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, його неприбуття не перешкоджає розгляду клопотання про арешт майна, про дату, час та місце розгляду він повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення клопотання не заперечував.

Слідчий суддя заслухавши прокурора, користувача майна та його представника, дослідивши надані ним матеріали, дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання про арешт майна.

Згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Вимогами ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна, з метою збереження речових доказів, слідчий суддя повинен враховувати:

- правову підставу для арешту майна;

- можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні;

- розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою;

- розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

- наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

До того ж, на виконання вимог ч. 3 ст. 132 КПК України, слідчий суддя має перевірити:

- чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- чи потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

- чи може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Вирішуючи клопотання, в межах заявлених вимог, слідчий суддя установив, що Білоцерківським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000903, яке внесене до ЄРДР 19 квітня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Згідно з витягом, 19 квітня 2025 року о 16:30 год. трапилася дорожньо-транспортна пригода за адресою: Київська область, Білоцерківський район, смт. Рокитне, вул. Білоцерківська, 3, у ході якої водійка ОСОБА_4 керуючи автомобілем марки «Mitsubishi Galant», р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Білоцерківська зі сторони села Синява, в напрямку до села Острів, де біля будинку № 3, під час виконання повороту ліворуч для заїзду до місця свого проживання, не надала переваги в русі мотоциклу марки «Yamaha», р.н. НОМЕР_2 (транзит) під керуванням ОСОБА_6 , а після зіткнення мотоцикл здійснив наїзд на припаркований автомобіль марки «Chevrolet Lacetti». Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді: переломів обох ніг. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді: переломів обох ніг.

Згідно з протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 19 квітня 2025 року, за результатами огляду місця дорожньо-транспортної пригоди по вул. Білоцерківська, 3, смт. Рокитне, Білоцерківський район, Київська область, виявлений та вилучений автомобіль марки «Mitsubishi Galant», р.н. НОМЕР_1 , на якому зафіксовані механічні пошкодження.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отож, автомобіль марки «Mitsubishi Galant», р.н. НОМЕР_1 , відповідає ознакам речового доказу, оскільки містить на собі отримані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пошкодження.

Своєю чергою, відповідно до постанови про визнання речовим доказом та приєднання його до кримінального провадження від 20 квітня 2025 року, він визнаний речовим доказом.

Слідчим суддею установлено, що власником автомобіля марки «Mitsubishi Galant», р.н. НОМЕР_1 є ОСОБА_7 , згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 28 липня 2011 року.

Відповідно до протоколу допиту ОСОБА_7 від 24 квітня 2025 року з`ясовано, що він передав належний йому автомобіль за дорученням ОСОБА_8 .

Своєю чергою, у судовому засіданні з`ясовано, що після смерті ОСОБА_8 автомобілем марки «Mitsubishi Galant», р.н. НОМЕР_1 користується ОСОБА_4 .

Слідчий суддя погоджується, що іншим чином, аніж шляхом накладення арешту на автомобіль, забезпечити його збереження, як речового доказу неможливо, оскільки з ним буде проводитися експертиза та слідчий експеримент, а тому необхідно забезпечити його збереження в стані, який існував на момент дорожньо-транспортної пригоди.

Слідчий суддя вважає, що потреби досудового розслідування виправдовують такий спосіб втручання у право власності власника та користувача майна, а наслідки для них, які настануть внаслідок арешту є виправданими. У даному випадку необхідність виконання завдання кримінального провадження, зокрема забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування, переважає приватний інтерес власника майна.

Слідчий суддя не погоджується із представником користувача майна ОСОБА_5 , що перебування автомобіля на штрафному майданчику потребує оплати.

Згідно з ч. 2 ст. 100 КПК України, зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України від 19 листопада 2012 року № 1104 затверджений Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження (далі Порядок).

Відповідно до п. 20 Порядку, зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

Згідно з п. 32 Порядку, фінансування витрат, пов`язаних із зберіганням чи пересиланням речових доказів, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, передбачених для утримання органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ або підрозділ дізнання, який здійснив пересилання речових доказів або їх передачу на зберігання.

Отже, зберігання автомобіля, який визнаний речовим доказом здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів за рахунок коштів державного бюджету, передбачених для утримання органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ або підрозділ дізнання, який здійснив пересилання речових доказів або їх передачу на зберігання.

Отож, власник автомобіля після скасування арешту не має обов`язку сплачувати грошові кошти за зберігання його транспортного засобу.

Своєю чергою, зважаючи на необхідність проведення експертиз із автомобілем, перелік яких слідством ще не визначений, і збереження його стану, на момент дорожньо-транспортної пригоди, зараз, слідчий суддя не бачить підстав для передачі його на відповідальне зберігання власнику або користувачу.

Отож, виходячи з викладеного, враховуючи вимоги розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, з метою збереження речових доказів, слідчий суддя вважає за необхідне: накласти арешт на майно, яке вилучене 19 квітня 2025 року, під час огляду місця події, а саме автомобіль марки «Mitsubishi Galant», реєстраційний номер НОМЕР_1 , чорного кольору, номер кузова « НОМЕР_3 » та зберігати його на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів за адресою: Київська область, Білоцерківський район, 4-й кілометр автодороги Р-17 сполученням «Біла Церква-Володарка», заборонивши використовувати вказане майно за призначенням, а також розпоряджатися ним будь-яким чином до прийняття рішення у кримінальному провадженні.

Керуючись ст. 170-175, 309-310 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

клопотання начальника Рокитнянського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна, у кримінальному провадженні № 0000903, яке внесене до ЄРДР 19 квітня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучене 19 квітня 2025 року, під час огляду місця події, а саме автомобіль марки «Mitsubishi Galant», реєстраційний номер НОМЕР_1 , чорного кольору, номер кузова « НОМЕР_3 », який відповідно до свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 від 28 липня 2011 року, належить ОСОБА_7 та яким фактично володіє та користується ОСОБА_4 та зберігати його на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів за адресою: Київська область, Білоцерківський район, 4-й кілометр автодороги Р-17 сполученням «Біла Церква-Володарка», заборонивши використовувати вказане майно за призначенням, а також розпоряджатися ним будь-яким чином до прийняття рішення у кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, безпосередньо до Київського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала виконується негайно слідчим, прокурором.

Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1