У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«31» липня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції )

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0000043, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 24 березня 2025 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мар`янівка, Овідіопольського району Одеської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 24 березня 2025 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено без змін у вигляді тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з дня його затримання, а саме, з 17.03.2024.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано у строк відбування покарання ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 17.03.2024 до дня ухвалення вироку, а саме, до 24.03.2025 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 судові витрати за проведення експертиз в сумі 40 463 грн. 65 коп.

Скасовано заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна. Вирішено питання речових доказів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_6 просить вирок скасувати, перекваліфікувати дії обвинуваченого на ч. 1 ст. 119 КК України.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник вважає, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про наявність у обвинуваченого прямого умислу на позбавлення життя потерпілого, що призвело до неправильної кваліфікації дій обвинуваченого та призначення занадто суворого покарання.

Звертає увагу, що конфлікт виник раптово, дії обвинуваченого були спрямовані лише на те, щоб унеможливити заподіяння шкоди ОСОБА_8 самому собі, не мали ознак попереднього наміру чи підготовки. На думку захисника, судом не враховано поведінку потерпілого перед подією, психоемоційний стан обвинуваченого, а також обставини, що свідчать про відсутність умислу на вбивство. Зазначає, що у висновку судово-медичної експертизи відсутні будь-які дані, які б беззаперечно вказували на наявність прямого умислу на позбавлення життя. Характер тілесних ушкоджень, кількість та локалізація поранення свідчать про випадковість, а не про цілеспрямовану поведінку на вчинення умисного вбивства.

Звертає увагу, що ніж знаходився в руках потерпілого, у якого періодично виникали нервові зриви. 17.03.2024 у нього знов почався приступ, він схопив зі столу свій ніж, який постійно носив з собою та ходив з ним по хаті. Обвинувачений лише зробив синові зауваження, оскільки злякався, що потерпілий може собі зашкодити, тримаючи ніж у руках, на що потерпілий раптово відштовхнув обвинуваченого, і в цей момент обвинувачений побачив, що ніж знаходиться у сина в грудях.

Після вчиненого, ОСОБА_7 одразу побіг до сусіда та викликав екстрені служби. Конфліктів між обвинуваченим та сином не було, жили вони спокійно.

Захисник вважає, що дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 119 КК України, як вбивство, вчинене через необережність, що відповідає фактичним обставинам справи.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

17 березня 2024 року приблизно о 17:00 год, більш точного часу в ході проведення досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 перебував за адресою свого мешкання, а саме: АДРЕСА_1 , де він проживав зі своїм сином ОСОБА_8 . Розташувавшись у кухонній кімнаті, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 почали вживати спиртні напої.

Цього ж дня, приблизно о 18:00 год, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, під час спільного вживання алкогольних напоїв, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, почали висловлюватися нецензурною лайкою в бік одне одного, і на цьому ґрунті між ними виникла словесна сварка, в ході якої вони почали ображати один одного грубою нецензурною лайкою. Під час сварки у ОСОБА_7 , обуреного поведінкою ОСОБА_8 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник злочинний умисел, направлений на умисне вбивство, тобто на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 .

Після чого ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в спальній кімнаті за адресою: АДРЕСА_1 , взяв з кухонного стола кухонний ніж та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_8 , утримуючи кухонний ніж у правій руці, підійшов та клинком ножа наніс один удар потерпілому, який у той час стояв навпроти нього, у життєво важливу частину тіла, а саме, в область черевної порожнини в області лівої реберної дуги, спричинивши тим самим потерпілому ОСОБА_8 смертельне ножове поранення, від якого останній перестав подавати ознаки життя та помер.

Після чого ОСОБА_7 , побачивши те, що ОСОБА_8 не подає ознак життя, та вважаючи, що він в повному обсязі реалізував свій злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_8 , припинив свої злочинні дії, поклав ніж на кухонний стіл та з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

В результаті злочинних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_8 спричинені тілесні ушкодження у вигляді одного колото-різаного проникаючого поранення живота з пошкодженням великого сальника, підшлункової залози, печінки, нижньої полої вени, яке ускладнилось внутрішньо-черевною кровотечею, які в своїй сукупності носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень та мають прямий причинно-наслідковий зв`язок з настанням смерті.

Суд першої інстанції визнав ОСОБА_7 винним в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині (вбивстві) та кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 115 КК України.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу.

Обвинувачений ОСОБА_7 належним чином повідомлений про дату та час апеляційного розгляду, заяву про бажання брати участь у судовому засіданні не подавав. Його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду.

Прокурор ОСОБА_5 вважала вирок суду законним та обґрунтованим, просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при ухваленні рішення, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як передбачено ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

При ухваленні вироку зазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, відповідають фактичним обставинам справи та дослідженим доказам.

На переконання колегії суддів, вина ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного злочину доведена поза розумним сумнівом.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 у суді першої інстанції вину за ч. 1 ст. 115 КК України визнав частково, стверджуючи, що не мав наміру вбивати потерпілого ОСОБА_8 , вбивство вчинено через необережність.

Пояснив, що він та його син потерпілий ОСОБА_8 , проживали удвох, між ними були нормальні відносини. Потерпілий раніше, будучи військовослужбовцем, за період служби мав тяжкі поранення та у нього періодично були нервові зриви, у зв`язку з чим він декілька разів викликав поліцію. 17 березня 2024 року син приніс додому пляшку горілки, яку вони удвох розпивали на кухні, спілкувалися. Раптово у потерпілого почався «приступ», він схопив зі столу свій ніж, який привіз з армії, та почав ходити по хаті. Він зробив потерпілому зауваження та попросив покласти ніж на стіл, але син почав сваритися та висловлюватися нецензурною лайкою.

Він вирішив забрати ніж у потерпілого, оскільки злякався, що останній може собі щось зробити. Проте ОСОБА_8 відштовхнув його, тоді він побачив, що ніж стирчить у грудях сина. Він поклав ОСОБА_8 на диван, витягнув із нього ніж, який поклав на стіл. Взяв телефон, щоб зателефонувати до швидкої та поліції, проте він не працював. Тоді, він побіг до сусіда ОСОБА_9 та попросив його викликати служби, що той і зробив. Більше нічого не пам`ятає та не знає, як таке могло трапитися, вбивати сина не хотів.

Однак, ці твердження обвинуваченого належним чином перевірені судом першої інстанції та доводи обвинуваченого про вбивство з необережності спростовані доказами, на які послався суд першої інстанції.

Наведені в апеляційній скарзі доводи захисника про неправильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.1 ст. 115 КК України, про недоведеність умислу обвинуваченого на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 та про перекваліфікацію його дій на ч.1 ст. 119 КК України, позбавлені підстав, з огляду на наступне.

З наведених у вироку показань свідка ОСОБА_9 вбачається, що 17 березня 2024 року в вечірній час зайшов сусід ОСОБА_7 , який плакав та попросив викликати швидку, повідомивши, що «він підрізав свого сина».

У будинку побачив на дивані ОСОБА_10 , в якого на животі була ганчірка у крові. Він викликав швидку допомогу, після чого йому зателефонували з поліції та запитали, що трапилося. Він сказав, що сусід підрізав свого сина. ОСОБА_7 у цей час сидів на кухні і плакав. Через деякий час приїхали швидка і поліція.

Ці пояснення свідка узгоджуються з даними, що зазначені у рапорті чергового ВП №8 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, в якому зафіксовано про повідомлення зі служби 102 про заподіяння потерпілому ножового поранення (т. 2 а.с. 33).

Як вбачається з протоколу огляду місця події від 17.03.2024 з фототаблицею та відеозаписом до нього, при огляді домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у приміщенні кухні на кухонному столі виявлено металевий кухонний ніж зі слідами речовини бурого кольору, ззовні схожої на кров.

У спальній кімнаті на ліжку виявлено труп ОСОБА_8 , одягнений у кофту флісову зелено-бурого кольору, кофту коричневу, на якій по передній поверхні виявлено пошкодження розміром 2х0,3 см. Навколо пошкодження виявлені плями буро-червоного кольору, схожі на кров. Під светром, на чорній футболці виявлені пошкодження, які співпадають з пошкодженнями на коричневій кофті. На передній поверхні тулубу на 9 см вище пупка та 5 см вліво від умовно-середньої частини тіла виявлена рана, щілиноподібної форми з рівними краями, нижнім гострим кінцем направлена на 5-6 годин умовного циферблату, верхній П-подібний, направлений на 11-12 годин умовного циферблату. При розведенні країв рани наявний рановий канал, що проникає в черевну порожнину в області лівої реберної дуги. Навколо рани було підсохле накладання буро-червоної рідини, схожої на кров. Долоні обох рук мали накладання підсохлої рідини буро-червоного кольору, схожої на кров (т. 2 а.с. 36-45, 269-270).

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в ході досудового розслідування проведено судово-медичну експертизу, яка встановила характер спричинених тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 , їх локалізацію та механізм заподіяння.

Так, згідно висновку судово-медичної експертизи №645 від 08.05.2024, смерть ОСОБА_8 настала в результаті одного колото-різаного проникаючого поранення живота з пошкодженням великого сальника, підшлункової залози, печінки, нижньої полої вени, яке ускладнилось внутрішньо-черевною кровотечею (1500мл). При судово-медичному дослідженні трупа виявлене тілесне ушкодження у вигляді рани на передній поверхні живота, пошкодження підшлункової залози та печінки, пошкодження воротної вени.

Виявлені при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_8 тілесні ушкодження носять ознаки прижиттєвих, про що свідчить наявність крововиливів у місці ушкодження.

За висновком експертизи, враховуючи локалізацію, характер ушкодження та дані медико-криміналістичного дослідження, а саме наявність рани на передній поверхні живота, ранового каналу з пошкодженням внутрішніх органів (підшлункової залози, печінки, нижньої полої вени), тілесні ушкодження утворилися внаслідок однократної дії колюче-ріжучого предмета, що має вістря, обух та лезо.

За ступенем тяжкості тілесні ушкодження в своїй сукупності носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень та мають прямий причинно-наслідковий зв`язок з настанням смерті.

Характер та локалізація визначених при судово-медичному дослідженні тілесних ушкоджень свідчить за те, що утворення їх при падінні з положення стоячи вперед маловірогідне. У разі надання потерпілому своєчасної кваліфікованої медичної допомоги, життя останнього могло бути збережене.

Маловірогідне, що після отримання тілесного ушкодження потерпілий міг виконувати активні дії. Яких-небудь тілесних ушкоджень, які мають ознаки слідів боротьби чи самозахисту, не мається.

Смерть потерпілого настала через малий проміжок часу обчислюваний хвилинами.

При судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_11 виявлений етиловий спирт в концентрації 3,60%, що стосовно живих осіб відповідає тяжкому ступеню алкогольного сп`яніння.

Ступінь наявності трупних явищ свідчить про те, що з моменту смерті і до моменту дослідження трупа пройшло не менш, ніж 1 доба в умовах зберігання при низькій температурі.

При судово-імунологічному дослідження ОСОБА_8 встановлено, кров відноситься до групи АВ ізосерологічної системи АВО (т. 2 а.с. 51-55).

Судово-медичний експерт ОСОБА_12 в суді першої інстанції підтвердив висновки експертизи та пояснив, що виявлені при судово-медичному досліджені трупа ОСОБА_8 тілесні ушкодження носили ознаки прижиттєвих, про що свідчили крововиливи в місці ушкодження. При таких ранах перша медична допомога надається в найближчий час, а в медичному закладі надається кваліфікована медична допомога у вигляді операційного втручання.

Також, експерт повідомив, що маловірогідне те, що особа, яка отримала такі пошкодження, могла чинити будь-який опір. Сила удару була достатньою для вказаного ушкодження. Виключив можливість завдання вказаних тілесних ушкоджень випадково, при боротьбі потерпілого з обвинуваченим. Інших тілесних ушкоджень на тілі трупа ОСОБА_8 або ж слідів боротьби чи самозахисту експертом виявлено не було.

Всупереч як доводам апелянта, так і аналогічним доводам обвинуваченого, спричинене тілесне ушкодження не могло утворитися внаслідок необережності за тих обставин, про які в суді зазначив обвинувачений. Удар ножем був завданий зі значною силою, про що свідчать дані судово-медичної експертизи, згідно яким рана була веретеноподібної форми, верхній кінець якої гострий, нижній кінець П-подібний, рана з додатковим розміром у напрямку середини від верхнього краю розміром 2.5х4х1 см, рана зяє. Зазначені дані судово-медичної експертизи, а також пояснення експерта в суді, в їх сукупності, беззаперечно доводять, що удар ножем вчинено зі значною силою.

Отже, дані, встановлені при огляді трупу та при проведенні судово-медичної експерти доводять ту обставину, що знаряддя злочину ніж, тілесне ушкодження утворилося внаслідок однократної дії колюче-ріжучого предмета, ножове поранення здійснено у життєво-важливий орган черевну порожнину, та зі значною силою, що потягло смерть потерпілого.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що у кримінальному провадженні проведені судові молекулярно-генетичні та дактилоскопічні експертизи, якими встановлені дані, які беззаперечно доводять вину обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні умисного вбивства потерпілого ОСОБА_8 .

Так, згідно з висновком судової молекулярно-генетичної експертизи №СЕ-19/115-24/6499-БД від 25.04.2024, встановлено генетичні ознаки зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_7 та зразка крові потерпілого ОСОБА_8 (т. 2 а.с. 174-184).

Відповідно висновку судової молекулярно-генетичної експертизи №СЕ-19/115-24/6500-БД від 25.04.2024, у змиві РБК (змив речовини бурого кольору з підлоги приміщення кухні) виявлено кров людини та встановлено їх генетичні ознаки, які збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_8 та не збігається з генетичними ознаками зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_7 . Походження генетичних ознак крові людини, виявленої у змиві РБК від підозрюваного ОСОБА_7 виключається (т. 2 а.с. 128-136).

Відповідно висновку судової молекулярно-генетичної експертизи №СЕ-19/115-24/6503-БД від 25.04.2024, на футболці потерпілого ОСОБА_8 виявлено крові людини, генетичні ознаки якої збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_8 та не збігається з генетичними ознаками зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_7 . Походження генетичних ознак крові людини виявленої на футболці від підозрюваного ОСОБА_7 виключається (т. 2 а.с. 139-148).

Згідно з висновком судової молекулярно-генетичної експертизи №СЕ-19/115-24/6498-БД від 26.04.2024, на зовнішній передній поверхні правої поли спортивної кофти, вилученої під час затримання підозрюваного ОСОБА_7 , виявлено кров людини, генетичні ознаки якої збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_7 та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_8 .

Генетичні ознаки крові людини, виявленої на зовнішній передній поверхні лівої поли, на передній та задній зовнішній поверхні правого рукава спортивної кофти збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_8 та не збігаються з генетичними ознаками зразками букального епітелію підозрюваного ОСОБА_7 . Походження генетичних ознак крові людини виявленої на спортивній кофті від підозрюваного ОСОБА_7 виключається.

Генетичні ознаки крові людини, виявленої на передній та задній зовнішній поверхні лівого рукава, на задній зовнішній поверхні, відступивши від шву лівого рукава, на внутрішній поверхні коміра спортивної кофти є змішаними, містять генетичні ознаки двох осіб, зразка крові потерпілого ОСОБА_8 та генетичні ознаки зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_7 (т. 2 а.с. 151-160).

Згідно з висновком судової молекулярно-генетичної експертизи №СЕ-19/115-24/6497-БД від 30.04.2024, на светрі коричного кольору потерпілого ОСОБА_8 виявлено кров людини та встановлено її генетичні ознаки, які збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_8 та не збігається з генетичними ознаками зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_7 . Походження генетичних ознак крові людини, виявленої на светрі, від підозрюваного ОСОБА_7 виключається (т. 2 а.с. 163-172).

Згідно з висновком судової молекулярно-генетичної експертизи №СЕ-19/115-24/6577-БД від 29.04.2024, у піднігтьовому вмісті фрагментів зрізів нігтьових пластин з рук підозрюваного ОСОБА_7 виявлено клітини з ядрами без домішки крові людини, генетичні ознаки якої збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_7 та не збігається з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_8 .

Походження генетичних ознак клітин з ядрами без домішки крові людини, виявлених у піднігтьовому вмісті фрагментів зрізів нігтьових пластин з рук підозрюваного ОСОБА_7 від потерпілого ОСОБА_8 виключається (т. 2 а.с. 187-197).

Згідно з висновком судової молекулярно-генетичної експертизи №СЕ-19/115-24/6505-БД від 29.04.2024, на светрі (об`єкт №2), вилученому під час затримання підозрюваного ОСОБА_7 , виявлено кров людини та встановлено її генетичні ознаки, які збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_7 та не збігається з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_8 . Походження генетичних ознак крові людини, виявленої на светрі від потерпілого ОСОБА_8 виключається.

Генетичні ознаки крові людини, виявленої на светрі (об`єкт №3), збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_8 та не збігається з генетичними ознаками зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_7 . Походження генетичних ознак крові людини, виявленої на светрі від підозрюваного ОСОБА_7 виключається.

Генетичні ознаки крові людини виявленої на светрі (об`єкт №1) є змішаними містять генетичні ознаки двох осіб, а саме генетичні ознаки зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_7 та зразка крові потерпілого ОСОБА_8 (т. 2 а.с. 200-209).

Згідно з висновком судової молекулярно-генетичної експертизи №СЕ-19/115-24/6502-БД від 29.04.2024, у змиві РБК (змив речовини бурого кольору з поверхні кухонного стола) виявлено крові людини, генетичні ознаки якої збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_8 та не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_7 . Походження генетичних ознак крові людини, виявленої у змиві РБК, від підозрюваного ОСОБА_7 виключається (т. 2 а.с. 212-221).

Згідно з висновком комплексної судово-трасологічної №СЕ-19/115-24/6404-БД від 19.04.2024, на поверхні ножа, вилученого в ході проведення огляду місця події, слідів папілярних узорів слідів пальців рук та долонних поверхонь не виявлено (т. 2 а.с. 250-253).

Згідно з висновком комплексної дактилоскопічної та молекулярно-генетичної експертизи №СЕ-19/115-24/6407 від 26.04.2024, на клинку ножа, вилученому в ході проведення огляду місця події, виявлено клітини з ядрами з домішкою крові людини та встановлено їх генетичні ознаки. На руків`ї ножа виявлено поодинокі клітини з ядрами без домішок крові людини генетичні ознаки яких не встановлено, у зв`язку з недостатньою кількістю біологічного матеріалу.

Генетичні ознаки клітин з ядрами з домішкою крові людини, виявлених на клинку ножа, збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_8 та не збігаються з генетичними на букального епітелію підозрюваного ОСОБА_7 . Походження генетичних ознак клітин з ядрами з домішкою крові людини, виявлених на клинку ножа, від підозрюваного ОСОБА_7 виключається (т. 2 а.с. 256-266).

У своїй сукупності дослідженні судом першої інстанції докази вказують на наявність у ОСОБА_7 умислу, спрямованого на вчинення саме умисного вбивства ОСОБА_8 . Доводи апелянта про вчинення вбивства через необережність, не знайшли свого підтвердження.

Так, диспозицією ст. 119 КК України передбачено кримінальну відповідальність за вбивство, вчинене через необережність. З суб`єктивної сторони цей склад злочину характеризується злочинною самовпевненістю (особа передбачала можливість настання смерті іншої особи внаслідок свого діяння, але легковажно розраховувала на їх відвернення або злочинною недбалістю (особа не передбачала, що внаслідок її дій чи бездіяльності може настати смерть іншої особи, хоча повинна була і могла це передбачити.

Хоча обвинувачений наніс тільки одне ножове поранення, одразу повідомив сусіда та просив допомоги, але поранення було спричинено у життєво важливу частину тіла в область черевної порожнини в області лівої реберної дуги, зі значною силою, що вказує на умисел обвинуваченого позбавити життя ОСОБА_8 . Судом першої інстанції достатньо проаналізовані пояснення обвинуваченого щодо обставин вчиненого злочину та його мотиву, та у вироку викладені фактичні обставини вчиненого злочину, що спростовує відповідні доводи захисника в цій частині.

Суб`єктивне ставлення винного до наслідків його дій, яке є визначальним при відмежуванні умисного вбивства від убивства з необережності, суд першої інстанції правильно оцінив не лише виходячи з показань ОСОБА_7 , а й з урахуванням сукупності усіх доказів: показань обвинуваченого про характер дій винного та знаряддя вчинення злочину (ножа), а також пояснень експерта та висновку судово-медичної експертизи про локалізацію і характер тілесних ушкоджень, які були заподіяні потерпілому ОСОБА_8 .

Фактичні обставини, що встановлені під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, свідчать про умисний характер дій обвинуваченого. Зокрема, про умисел ОСОБА_7 на умисне позбавлення життя потерпілого свідчить спосіб позбавлення життя, а саме, застосування такого знаряддя вчинення злочину, як ножа, механізм заподіяння тілесного ушкодження заподіяння удару ножем в область черевної порожнини в області лівої реберної дуги зі значною силою.

Як пояснив судово-медичний експерт ОСОБА_12 , сила удару була достатньою для вказаного ушкодження. Колегія суддів зауважує, що, діючи з такою силою, ОСОБА_7 достеменно усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій і передбачав, що внаслідок такої його поведінки буде заподіяно шкоду здоров`ю потерпілого.

Саме тому суд першої інстанції розцінив правильно фактичні підстави кваліфікації у цьому кримінальному провадженні і зробив обґрунтований висновок про наявність у діях ОСОБА_7 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Водночас проаналізовані фактичні обставини справи виключають можливість кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 119 КК, оскільки природа його діянь (насильства), спрямованість та зміст умислу не дають підстав вважати, що обвинувачений діяв необережно стосовно самого діяння і тих наслідків, що наступили, як про це стверджує захисник.

Оцінюючи вищезазначені докази, колегія суддів вважає, що всі досліджені докази, на які послався суд першої інстанції в обґрунтування оскаржуваного рішення, є належними, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки отримані в порядку встановленому КПК України, та достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом.

Враховуючи встановлені під час судового розгляду обставини, дослідивши докази та надавши їм належну оцінку, в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК України. На думку колегії суддів, вина обвинуваченого доведена поза розумним сумнівом.

Що стосується призначеного судом першої інстанції покарання обвинуваченому, то відсутні підстави вважати його занадто суворим, про що зазначив апелянт.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував, що обвинувачений вчинив злочин проти життя та здоров`я людини, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є особливо тяжким злочином.

Також враховано дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра, є людиною похилого віку, пенсіонером.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, судом першої інстанції не встановлено.

З огляду на наведене, суд першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 призначив покарання відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, яке є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Вирок суду першої інстанції є законним, вмотивованим та обґрунтованим, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 424, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 24 березня 2025 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3