Справа № 639/1678/25
Провадження № 1-кп/639/244/25
У Х В А Л А

за результатами підготовчого провадження

19 травня 2025 року м. Харків

Новобаварський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000132 від 03.02.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

в с т а н о в и в :

До Новобаварського районного суду м. Харкова надійшов вказаний обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000132 від 03.02.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

В підготовчому судовому засіданні захисником ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_6 було подано угоду про примирення між обвинуваченим та потерпілим ОСОБА_5 .

Обвинувачений ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 просили затвердити вказану угоду та призначити ОСОБА_4 узгоджене в ній покарання.

Прокурор ОСОБА_3 проти затвердження угоди не заперечував.

Вислухавши учасників підготовчого провадження, перевіривши обвинувальний акт на його відповідність вимогам ст. ст. 291, 293 КПК України, виконавши вимоги ст. 474 КПК України, дослідивши зміст укладеної між обвинуваченим та потерпілим угоди, суд приходить до таких висновків.

За змістом п.п. 1, 5 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення:1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу; 5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним. Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

За правилами ч. 3 ст. 474 КПК України якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

У відповідності до ст. 474 КПК України, після перевірки угоди на відповідність чинному законодавству, суд ухвалює рішення про затвердження угоди про визнання винуватості чи відмову у затвердженні у разі встановлення підстав, передбачених ч.7 ст. 474 КПК України.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства .

Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Вказане кримінальне правопорушення відноситься до злочинів проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, що передбаченні розділом ХІ Кримінального кодексу України. Основним безпосереднім об`єктом злочину є безпека руху й експлуатації автомобільного та деяких інших видів транспорту, а його додатковим об`єктом - життя та здоров`я особи.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху», від 16.02.2021, з метою більш жорстокого дотримання учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, КК України доповнено ст. 286-1, санкція якої передбачає більш суворе покарання, ніж санкція ст. 286 КК України.

Так, санкція ч. 1 ст. 286-1 КК України передбачає міру покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від трьох до п`яти років.

Таким чином, законодавцем виокремлено в окремий склад кримінального правопорушення порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з його підвищеною суспільною небезпечністю порівняно з кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 286 КК України, для задоволення інтересу суспільства (публічного інтересу), який полягає у суворому покаранні осіб, які керують транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог статті 65 КК України, суд, призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

2. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

3. Підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинений злочин, визначаються статтею 69 цього Кодексу.

За змістом вимог ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429, 437-439, 442, 442-1 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Як роз`яснив Верховний Суд України у п. 8 Постанови Пленуму «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003року № 7, призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання.

Надаючи оцінку щодо наявності підстав затвердження угоди, укладеної між обвинуваченим та потерпілим, зокрема, відповідності умов угоди вимогам КК України та КПК України, суд виходить з такого.

Щодо обставин, які пом`якшують покарання

Згідно пункту 3 Угоди визначено як обставини, що пом`якшують покарання: щире каяття та активе сприяння розкриттю кримінального правопорушення (п. 1 ст. 66 КК України); добровільне відшкодування завданих потерпілому збитків (п. 2 ч. 1 ст. 66 КК України); надання допомоги потерпілому після вчинення злочину (п. 2-1 ч. 1 ст. 66 КК України); надання матеріальної допомоги на проведення медичного огляду та лікування (ч. 2 ст. 66 КК України).

Водночас суд відзначає, що надання матеріальної допомоги потерпілому на проведення медичного огляду та лікування охоплюється іншими обставини, що пом`якшують покарання, наведеними в угоді, передбаченими п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України.

При цьому щодо цих пом`якшуючих обставин, передбачених п.п. 1, 2, 2-1 ч. 1 ст. 66 КК України, то будь-яких доказів на їх підтвердження суду не надано, а згідно обвинувального акту під час досудового розслідування не встановлено жодних обставин, що пом`якшують покарання.

Щодо обставин, які характеризують особу обвинуваченого

Відповідно до ч. 2 ст. 92 КПК України - обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Факт зайняття ОСОБА_4 на теперішній час посади офіцеру мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 підтверджується наданою прокурором службовою характеристикою, проте в порушення вищевказаних вимог КПК України (ч. 2 ст. 92 КПК), стороною захисту не надано доказів на підтвердження обставин, які характеризують особу обвинуваченого, на які міститься посилання в угоді, а саме, що ОСОБА_4 був призваний за мобілізацією 07.06.2022 та призначений на посаду командира танкового взводу в/ч НОМЕР_1 , а також, що він є єдиним годувальником в сім`ї. Даних, щодо наявності у обвинуваченого взагалі будь-яких непрацездатних осіб на утриманні матеріали справи не містять, відсутні такі посилання і у обвинувальному акті у розділі щодо анкетних відомостей обвинуваченого.

Узгоджені сторонами угоди вид та міра покарання

Пунктом 6 Угоди передбачено: «Враховуючи що обвинувачений беззастережно визнає свою вину у скоєнні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України, враховуючи особу винного, наявність обставин, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, враховуючи вимоги: статті 69 КК України, частинні статті 69-1 КК України, щодо граничного розміру покарання, санкцію частини 1 статті 286 Особливої частини КК України, та приписи статті 58 КК України, сторони домовились про призначення Обвинуваченому узгодженого покарання у вигляді: службового обмеження стоком на 1 рік з відрахуванням в дохід держави грошових коштів у розмірі 10 відсотків від грошового забезпечення, без призначення додаткового покарання.»

Отже, сторонами угоди узгоджено покарання, яке має бути призначене ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 286 КК України, а не за злочин, передбачений ч.1 ст. 286-1 КК України, у вчиненні якого він обвинувачується згідно обвинувального акту.

При цьому в угоді при визначенні узгодженого сторонами покарання міститься посилання на наявність обставин, які пом`якшують покарання та обставини, що характеризують особу обвинуваченого, існування яких, як зазначено вище, не підтверджено.

Також в угоді відсутня конкретизація, які саме обставини справи або дані про особу обвинуваченого є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а також які положення Загальної частини КК України (ст. ст. 58, 69 КК України) підлягають застосуванню до основного, а які - до додаткового покарання, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, і яким чином.

Крім того в угоді не наведено, без призначення якого саме додаткового покарання, має бути засуджено ОСОБА_4 , яким, згідно санкції ч.1 ст. 286-1 КК України, є позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від трьох до п`яти років.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, угода про примирення, укладена в рамках вказаного кримінального провадження, суперечить вимогам закону про кримінальну відповідальність, а тому в силу вимог ч. 7 ст. 474 КПК України в її затвердженні слід відмовити.

Підстав для прийняття рішень, передбачених п. п. 2-4 ч. 1 ст. 314 КПК України, у підготовчому провадженні також не встановлено.

Кримінальне провадження підсудне Новобаварському районному суду міста Харкова, підстав для його закриття, зупинення або повернення обвинувального акту немає, обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України.

Отже, на підставі вказаного обвинувального акту можливе призначення судового розгляду.

Керуючись ст. ст. 314, 315, 316, 474 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

У затвердженні угоди про примирення від 27.03.2025 по кримінальному провадженню № 0000132 від 03.02.2025, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 , - відмовити.

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту по кримінальному провадженню№ 0000132 від 03.02.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, на 28.05.2025 о 12:00 в приміщенні суду за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях 45.

Проводити судовий розгляд кримінального провадження суддею одноособово.

Здійснювати судовий розгляд кримінального провадження у відкритому судовому засіданні за участі прокурора, обвинуваченого, його захисника та потерпілого.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1