ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 615/539/25 (1-кс/615/176/25) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/580/25 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: арешт майна
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

власник майна ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Валківського районного суду Харківської області від 10 квітня 2025 року,-

УСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою постановлено:

Клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Валківського відділу Богодухівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_10 , про арешт майна, подане в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000113 від 04.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт, шляхом заборони відчуження, на вилучені 04 квітня 2025 року у ході огляду місця події транспортні засоби:

- вантажний автомобіль HOWO (самоскид спеціалізований), реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору, який відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Спец плюс»;

- екскаватор гусеничний, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_4 , належить ОСОБА_6 .

Передати вантажний автомобіль HOWO (самоскид спеціалізований), реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору, який відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Спец плюс» та екскаватор гусеничний, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_4 , належить ОСОБА_6 , на відповідальне зберігання власнику майна, з покладенням на нього обов`язку забезпечити зберігання транспортних засобів - до скасування арешту майна у встановленому нормами Кримінального процесуального кодексу України порядку.

Попередити власника майна про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

У задоволенні клопотання про накладення арешту на ключі від вантажного автомобіля HOWO (самоскид спеціалізований), реєстраційний номер НОМЕР_1 , та на ключі від екскаватора гусеничного, реєстраційний номер НОМЕР_3 відмовити.

Вилучені під час проведення огляду місця події 04 квітня 2025 року та 05 квітня 2025 року ключі від вантажного автомобіля HOWO (самоскид спеціалізований), реєстраційний номер НОМЕР_1 , та ключі від екскаватора гусеничного, реєстраційний номер НОМЕР_3 , повернути власнику майна.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалі слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого СВ ВП № 1 Богодухівського РВП ГУ НП в Харківській області про накладення арешту шляхом заборони володіння, користування, розпорядження, відчуження будь-яким особам вилученого 04.04.2025 та 05.04.2025 в ході огляду, за адресою: АДРЕСА_1 , майна: вантажного автомобіля «HOWO» червоного кольору (самоскид спеціалізований) реєстраційний номер НОМЕР_1 та ключа до нього, який належить ТОВ «Спец плюс», адреса: Харківська область, м. Харків, вул. Велозаводська, буд. З-а, та екскаватора гусеничного JCB JS 220 LR реєстраційний номер НОМЕР_3 , жовто-чорного кольору та ключа до нього, який належить ОСОБА_6 , що проживає: АДРЕСА_2 , місцем зберігання визначити за Юліївською автоколоною ВТТіСТ, розташованої за адресою: Харківська область, Богодухівський район, сел. Старий Мерчик.

В обґрунтування своєї вимоги зазначає, що вилучене майно має істотне значення для вирішення обставин кримінального правопорушення та є речовими доказами в розумінні ст. 98 КПК України.

Вилучені транспортні засоби є знаряддям злочину та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

На рухомих частинах екскаватору містяться сліди ґрунту, що може бути предметом експертного дослідження.

При цьому, злочинна діяльність з використанням екскаватору та вантажівки полягала в самовільному зайнятті земельної ділянки та виконанні земельних робіт в прибережній захисній смузі водосховища, тобто в межах особливо охоронюваних земель.

Повернення екскаватора та вантажівки власнику може сприяти продовженню злочинної діяльності з використанням зазначеної техніки.

Крім того, при винесенні рішення про арешт вилученого майна та його передачу на відповідальне зберігання власнику, судом враховані доводи власника майна ОСОБА_6 , про те, що між ТОВ «Спец плюс» та Міністерством оброни України укладені контракти, за якими товариство за допомогою даних транспортних засобів будує оборонні споруди, а тому, у разі накладення арешту, виконання контрактів буде неможливим, при цьому на підтвердження цих слів не надано будь-яких документів.

Більш того, під час допиту ОСОБА_6 як свідка, він повідомив про те, що і вантажівка, і екскаватор, виконували роботи в с. Новий Мерчик протягом двох тижнів, проте власником майна в особі ТОВ «Спец плюс» не надано взагалі жодних документів, які підтверджують наявність договорів або контрактів на виконання земляних робіт в с. Новий Мерчик, що може свідчити про приховану господарську діяльність всупереч Закону.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, власника майна та його представника, які просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно із ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд зокрема повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 4) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частиною 4 статті 173 КПК України встановлено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді стосовно того, що при вирішені питання щодо арешту тимчасово вилученого майна, належало врахувати наслідки арешту майна для власника та володільця, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відтак правильним є висновок про те, що накладення арешту, шляхом заборони відчуження, на вилучені 04 квітня 2025 року у ході огляду місця події транспортні засоби: вантажний автомобіль HOWO (самоскид спеціалізований), реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору, який відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Спец плюс»; екскаватор гусеничний, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_4 , належить ОСОБА_6 , передавши їх на відповідальне зберігання власнику майна, з покладенням на нього обов`язку забезпечити зберігання транспортних засобів - до скасування арешту майна у встановленому нормами Кримінального процесуального кодексу України порядку буде у даному випадку найменш обтяжливим обтяжливий способом арешту майна.

Колегія суддів зазначає, в контексті правильності висновків слідчого судді про те, що Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.

Відповідно до пунктів 69, 73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінальних правопорушень, вірності кваліфікації, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що прокурором не надано належних та допустимих доказів наявності обставин, які б свідчили про необхідність застосування арешту майна із позбавленням права на користування майном.

До того ж, вказане майно передано на відповідальне зберігання власнику майна, з покладенням на нього обов`язку забезпечити зберігання транспортних засобів - до скасування арешту майна у встановленому нормами Кримінального процесуального кодексу України порядку та попереджено про відповідальність в разі їх порушення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою та належним чином мотивованою і підстав для її скасування, за доводами апеляційної скарги не вбачає.

Керуючись ст. ст.404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Валківського районного суду Харківської області від 10 квітня 2025 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді