ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/208/25 Справа № 705/2225/25 Категорія: №705/2225/25Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

30 квітня 2025 року Черкаський апеляційний суд в складі суддів:

суддя-доповідач ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17.04.2025, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Новодружеськ

Лисичанського району Луганської області, громадянина України, з середньою освітою,

не одруженого, не працюючого, є особою з 2-ю групою інвалідності з дитинства,

проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше

не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого

ч. 2 ст. 259 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днівдо 12.06.2025, з визначенням розміру застави,

в с т а н о в и в :

зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого СВ Уманського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором Уманської окружної прокуратури ОСОБА_6 ,та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, строк дії ухвали закінчується 12.06.2025, з визначенням застави - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з наявності обґрунтованої підозри, ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, даних про особу підозрюваного.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням слідчого судді, вважаючи його необґрунтованим, захисник підозрюваного подала апеляційну скаргу, якою просила скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою обрати відносно ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід.

В обґрунтування апеляційної скарги з посиланням на практику ЄСПЛ зазначено про недоведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зазначених у клопотанні слідчого, зокрема, не надано жодного доказу незаконного впливу на свідків. Суд вдався до формального перерахування ризиків, на які вказано стороною обвинувачення та не врахував стан здоров`я підозрюваного при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. ОСОБА_7 хворий на тяжку психічну хворобу, потребує госпіталізації до психіатричної лікарні та отримання лікування, яке не зможе отримати в умовах слідчого ізолятора. На думку захисника цілком логічно, що підозрюваний не усвідомлює значення своїх дій та не може керувати ними, а перебування в умовах слідчого ізолятора буде шкодити здоров`ю підозрюваного.

Заслухавши доповідь судді, думку підозрюваного, його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, пояснення прокурора, яка просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги, вивчивши матеріали клопотання та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає наступне.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя для прийняття законного й обґрунтованого рішення відповідно до ст.178 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Та згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів та встановлено слідчим суддею, слідчим відділом Уманського РУП ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні за № 0000516 від 14.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України.

14.04.2025 ОСОБА_7 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

15.04.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України, - завідомо неправдиве повідомлення про загрозу безпеці громадян, знищення або пошкодження об`єктів власності критично важливих об`єктів інфраструктури або будівлі чи споруди, що забезпечують діяльність органів державної влади, або заклади охорони здоров`я, або заклади освіти або якщо воно спричинило тяжкі наслідки чи вчинене повторно.

Обставинами та доказами обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України є: рапорт з чергової частини Уманського РУП ГУНП в Черкаській області; протокол огляду місця події від 14.04.2025; протокол затримання ОСОБА_7 в порядку ст. 208 КПК України від 14.04.2025 та його особистого обшуку; протокол огляду предметів від 14.04.2025, а саме мобільного телефону ОСОБА_7 ; показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та іншими матеріали кримінального провадження у їх сукупності.

За наслідками розгляду клопотання слідчий суддя зазначив про наявність обґрунтованої підозри, ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а також особу підозрюваного, які дають підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З такими висновками слідчого судді повністю погоджується й апеляційний суд.

Розглядаючи дане клопотання, слід також врахувати позицію Європейського суду з прав людини з приводу того, що серйозність пред`явленого обвинувачення і ризик втечі може бути аргументом при обранні запобіжного заходу і відповідно до п.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до свободи особистості.

Також ЄСПЛ неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991).

Так, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненніу період введеного в Україні воєнного стану умисного тяжкого кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років позбавлення волі, не одружений, не працює, постійних джерел доходів немає, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків.

Крім того, зважаючи на положення п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років, при цьому підозрюваний є особою з інвалідністю ІІ групи, що дозволяє йому вільний перетин кордону України, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок слідчого судді щодо застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з огляду на доведеність ризиків, за ч. 1 ст. 177 КПК України, наведених стороною обвинувачення.

На противагу доводам апеляційної скарги захисника підозрюваного щодо недоведеності ризику тиску на свідків, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні, апеляційний суд зауважує, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного може бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігав ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, і встановленим в судовому засіданні. Ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення слідчим суддею обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він схильний і має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

Апеляційний суд вважає, що стороною обвинувачення доведено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, у даному кримінальному провадженні, а доводи апеляційної скарги не нівелюють та не покривають існуючі ризики у кримінальному провадженні, оскільки не надають впевненості та гарантій у належній процесуальній поведінці останнього, зважаючи на тяжкість і обставини кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_7 .

Доводи апеляційної скарги щодо наявності у підозрюваного тяжкого психічного захворювання були предметом вивчення слідчого судді, адже про це захисник заявляла і в судовому засіданні. Цим доводам слідчим суддею дана належна процесуальна оцінка з якою погоджується і апеляційний суд. Так, на час розгляду даного клопотання органом досудового розслідування рішення про зміну порядку досудового розслідування не приймалось, а вирішення питання здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру відносно підозрюваного на даному етапі не входить до повноважень слідчого судді. При цьому обставини вчиненого кримінального правопорушення не зменшують його суспільну небезпеку, не зменшують та не виключають наявних ризиків у розумінні ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, за наявності достатніх підстав вважати щодо необхідності здійснення кримінального провадження із застосуванням примусових заходів медичного характеру, органом досудового розслідування може бути прийняте відповідне рішення згідно з вимогами КПК України, якщо під час кримінального провадження будуть встановлені обставини, які дають підстави вважати, що особа під час вчинення суспільно небезпечного діяння була в неосудному або обмежено осудному стані або вчинила кримінальне правопорушення в осудному стані, але після його вчинення захворіла на психічну хворобу, яка позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними.

Органом досудового розслідування наразі винесено рішення про призначення по справі судово-психіатричної експертизи відносно підозрюваного, проведення якої призначено експертною установою на 28.05.2025, за результатами проведення якої буде прийнято відповідне процесуальне рішення.

Посилання захисника на формалізм при ухваленні судового рішення у даній справі не відповідають дійсності, оскільки, як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді, слідчим суддею проаналізовано зміст клопотання разом з його матеріалами, заслухані пояснення прокурора, захисника та підозрюваного для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу.

Крім того, разом з триманням під вартою слідчим суддею, як застосування альтернативного запобіжного заходу, передбачено можливість внесення застави, у мінімальному розмірі, передбаченому за вчинення тяжкого злочину, у якому повідомлено про підозру ОСОБА_7 , та цей розмір відповідає положенням КПК України.

Отже, на переконання апеляційного суду, оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням вимог передбачених ст.ст. 178, 194 КПК України з урахуванням ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, оскільки кримінальне правопорушення вчинено під час дії воєнного стану, є резонансним, порушило звичайний ритм життя значної кількості громадян та нормальну роботу органів державної влади.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги правильності висновків слідчого судді не спростовують та зводяться до незгоди з ухваленим у справі судовим рішенням.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

З урахуванням викладеного, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга захисника підозрюваного задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 183, 193, 194, 199, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17.04.2025 про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 12.06.2025 з визначенням розміру застави залишити без змін, апеляційну скаргу захисника підозрюваного залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді