Справа № 522/1186/25
Провадження по справі № 1-кп/522/1186/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні Приморського районного суду м. Одеси зала №106 обвинувальний акт, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000041 від 03.05.2023 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Острівне, Одеської області, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 209, ч. 3 ст. 229 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Бендери, Республіка Молдавія, громадянина Республіки Молдова, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Одеса, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки м. Одеси, громадянки України, проживає за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимої,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 229 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

представника потерпілої особи ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів через ВКЗ),

захисників адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИВ:

В провадження Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0000041 від 03.05.2023 року, стосовно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 229, ч. 1 ст. 209 КК України.

В підготовчому судовому засіданні підлягають вирішенню ряд питань, передбачених ст. 314-315 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор зазначив, що обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні складено відповідно до вимог КПК України, підстав для затвердження угоди та закриття кримінального провадження не має, обвинувальний акт направлено на розгляд до суду з дотриманням правил територіальної підсудності, у зв`язку з чим прокурор просить призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.

Інші учасники судового процесу не заперечували проти призначення обвинувального акту до судового розгляду.

Заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками, суд дійшов висновку про необхідність закінчення підготовчого провадження і можливість призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, виходячи з таких підстав.

Обвинувальний акт підсудний Приморському районному суду м. Одеси.

Підстав для повернення обвинувального акту прокурору для продовження досудового розслідування у порядку, передбаченому ст. 468-475 КПК України, закриття кримінального провадження у порядку, передбаченому ст. 284 КПК України немає. Угод, в порядку ст. 468, 469, 474 КПК України, до суду не надходило.

Обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України.

За таких обставин суд вважає, що існують достатні підстави для призначення обвинувального акту до судового розгляду.

Клопотань про призначення досудової доповіді обвинуваченим до суду не надходило, судом також не встановлено підстав для її призначення.

Зазначене судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.

До обвинувального акту долучено цивільний позов, поданий представником ОСОБА_8 , в інтересах Компанія NIKE Innovate C.V. (Найк ОСОБА_12 ), про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

В судовому засіданні прокурор не заперечував проти прийняття цивільного позову до провадження.

Представник потерпілої особи, в судовому засіданні, підтримав поданий цивільний позов в повному обсязі та просив його прийняти та при розгляді даного кримінального провадження задовольнити.

Від захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_10 надійшли заперечення, в яких вона просила суд залишити цивільний позов без руху, оскільки представником, в порушення вимог закону, не зазначено РНОКПП, що позбавляє можливості перевірити наявність реєстрації електронного кабінету в ЄСІТС, не зазначений номер телефону та адреса електронної пошти, через яку є можливість направлення процесуальних документів. Крім того, захисник вказала, що в цивільному позові не зазначено відомості про РНОКПП або номер і серію паспорта відповідачів, відомості про наявність або відсутність у них електронного кабінету.

Сторона захисту підтримала заперечення захисника ОСОБА_10 .

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно обвинувального акту потерпілою особою у даному кримінальному провадженні визнано юридичну особу Компанія NIKE Innovate C.V. (Найк ОСОБА_12 ).

Згідно з частинами 1, 2 ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов. Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 62 КПК України цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом. Права та обов`язки цивільного відповідача виникають з моменту подання позовної заяви до органу досудового розслідування або суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Частиною 1 статті 129 КПК України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Статтею 175 ЦПК України закріплено вимоги щодо форми та змісту цивільного позову.

Так, суд не погоджується з доводами захисника, що не зазначення в позовній заяві РНОКПП представника та відповідачів є підставою для залишення цивільного позову без руху в розумінні діючого закону.

Крім того, суд не погоджується з доводами захисника, щодо відсутності в цивільному позові зазначених представником відомостей про адресу електронної пошти, через яку є можливість направлення електронних документів, оскільки представником потерпілої особи в цивільному позові зазначено електрону адресу для листування.

Також, суд відхиляє доводи захисника, щодо відсутності в цивільному позові РНОКПП та паспортних даних відповідачів, оскільки положення ст. 175 ЦПК України не зобов`язують цивільного позивача в обов`язковому порядку зазначати вказані відомості, а лише у разі якщо такі відомості відомі позивачу, а отже вказане не може бути підставою для залишення цивільного позову без руху.

Статтею 177 ЦПК України встановлено вимоги до документів, що додаються до позовної заяви.

Крім того, відповідно до вимог ст. 14, 175 ЦПК України представником потерпілої особи зазначено відомості про наявність електронного кабінету.

Посилання захисника ОСОБА_10 у своїх запереченнях на підстави для залишення цивільного позову без руху суд вважає вдаванням до надмірного формалізму, що не перешкоджає стороні захисту реалізувати свої права під час розгляду цивільного позову у даному кримінальному провадженні.

Підстави для залишення цивільного позову без руху, або повернення цивільного позову, який поданий представником в інтересах потерпілої у відповідності до вимог ст. 185 ЦПК України, відсутні.

Судом встановлено, що форма і зміст позовної заяви відповідає вимогам встановленим до позовів, які пред`являються в порядку цивільного судочинства, тому цивільний позов слід прийняти до розгляду в даному кримінальному провадженні.

З урахуванням наведеного, та з огляду на відповідність цивільного позову, поданого представником ОСОБА_8 в інтересах Компанія NIKE Innovate C.V. (Найк ОСОБА_12 ) про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , загальним вимогам щодо форми і змісту позовної заяви, встановленим статтями 175, 177 ЦПК України, суд вважає за можливе прийняти до розгляду у даному кримінальному провадженні вказаний цивільний позов, та визнати Компанія NIKE Innovate C.V. (Найк ОСОБА_12 ). цивільним позивачем, а ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 цивільними відповідачами у даному кримінальному провадженні.

З прийняттям цивільного позову потерпіла особа набуває також права і обов`язки цивільного позивача, а обвинувачені права цивільного відповідача.

Цивільним відповідачам слід роз`яснити, що вони мають право подати до суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання копії даної ухвали відзив на позов, всі докази, що підтверджували б заперечення проти позову, у разі їх наявності, чи заперечення на позов, позивачу надіслати їх копії.

Крім того, від захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_11 до суду надійшло клопотання про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одесит від 17.12.2024 року.

Обґрунтовуючи подане клопотання захисник зазначив, що фактичний обшук було проведено за іншою адресою, аніж та, за якою було надано дозвіл на проведення обшуку слідчим суддею. Таким чином, на думку захисника, проведення вказаного обшуку є таким, що порушує конституційні права щодо недоторканності приватної власності, а отже сам обшук та вилучення майна із накладенням арешту на майно є незаконним.

Крім того, захисник зазначив, що клопотання про арешт майна подано в порушення строків, передбачених ч. 5 ст. 171 КПК України, та розглянуто слідчим суддею в порушення вимог ч. 1 ст. 172 КПК України. Отже, захисник зазначив, оскільки вказане майно не може бути використано, як належний доказ, оскільки було вилучено в порушення вимог кримінального процесуального закону, відповідно в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Також, від захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_9 надійшло клопотання про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 24.12.2024 року.

В обґрунтування вказаного клопотання захисник зазначив, що в матеріалах відсутні будь-які відомості, які б прямо, або опосередковано свідчили про здійснення власником тимчасово вилученого майна протиправної діяльності, в частині незаконного використання інших торгівельних марок, ніж бренд NIKE, власником яких є Компанія NIKE Innovate C.V., зазначених в обвинувальному акті.

Крім того, захисник зазначив, що органом досудового розслідування не доведено, яким чином визначенні ним речові докази мають відношення до кримінального провадження, та які саме сліди вчинення злочину могли зберегти та чи можна їх взагалі використовувати, як речовий доказ у кримінальному провадженні.

Таким чином, захисник зазначив, що слідчий суддя помилково дійшов висновку, щодо накладення арешту на вилучене в ході обшуку майно відповідає законній меті, порушивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності із завданням кримінального провадження.

Також під час розгляду клопотання захисник зазначив, що вказану ухвалу слідчого судді було оскаржено в апеляційному порядку на стадії досудового розгляду, однак на час розгляду апеляційної скарги, обвинувальний акт вже було скеровано до суду, тому питання не було вирішено.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_9 просив подане ним клопотання в частині скасування арешту на майно, зазначене у переліку, а саме: ноутбуки та мобільні телефони залишити без розгляду.

Сторона захисту в судовому засіданні підтримала вказані клопотання захисників про скасування арешту майна та просила суд їх задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення вказаного клопотання, оскільки воно є передчасним, а матеріали кримінального провадження наразі не досліджувались судом.

Представник потерпілої особи підтримав прокурора та заперечував проти задоволення клопотання захисників про скасування арешту майна.

Суд дослідивши обвинувальний акт з додатками, клопотання сторони захисту про скасування арешту, заслухавши думку учасників провадження, дійшов такого висновку.

Вимогами статті 170 КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно положень абзацу першого частини першої статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час судового провадження розглядається судом.

Абзацом 2 частини 1 статті 174 КПК України передбачено, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що на даній стадії судового провадження судом не розпочато дослідження доказів. Для перевірки відсутності підстав для обмеження права на вільне володіння майном вказаних осіб суду необхідно ознайомитись хоча б з найменш достатньою кількістю доказів, які йому будуть надаватись. З урахуванням чого, наразі вирішення питання про скасування арешту, накладеного на майно зазначених осіб, є передчасним.

Проте, варто зазначити, що вказані особи, під час судового розгляду, зокрема при безпосередньому дослідженні матеріалів кримінального провадження, не позбавлені права повторно звернутися із клопотанням про скасування арешту, в порядку ст. 174 КПК України.

Крім того, згідно вимог ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Окремо слід зазначити, що санкція ч. 1 ст. 209 КК України передбачає конфіскацію майна, тому арешт на майно, відповідно до вимог ст. 170 КПК України, накладено обґрунтовано та підстав для його скасування судом наразі не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що в задоволенні клопотань захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_11 про скасування арешту майна, захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_9 про скасування арешту майна, накладених в рамках кримінального провадження № 0000041 від 03.05.2023 року, стосовно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 229, ч. 1 ст. 209 КК України, необхідно відмовити, у зв`язку із їх передчасністю.

Також, від захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_9 надійшли заперечення на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 29.08.2024 року про надання дозволу на проведення обшуку, в порядку ч. 3 ст. 309 КПК України.

В своїх запереченнях захисник зазначив, що в ухвалі слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 29.08.2024 року уповноваженим працівникам Територіального управління БЕБ в Одеській області надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_5 , з метою виявлення та вилучення контрафактної продукції, документів, печаток, у тому числі грошових коштів, отриманих в результаті протиправної діяльності тощо, в порушення приписів ст. 2,8,13,234,236 КПК України, уповноважений працівник ТУ БЕБ в Одеській області, за участі інших неуповноважених осіб провів несанкціонований обшук за адресою: АДРЕСА_1 , діючи у непередбачений законом спосіб, тобто не маючи дозволу на вчинення відповідних процесуальних дій, проник до житла особи та вилучив належні їй грошові кошти.

Таким чином, на думку захисника, проведений в квартирі, яка належить матері обвинуваченого на підставі ухвали слідчого судді від 29.08.2024 року, але за іншою адресою за ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 01.02.2023 року, проведено без достатніх правових підстав, що є істотним порушенням законних прав та інтересів його підзахисного та свідчить про недопустимість отриманих в ході слідчої дії речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 309 КПК України інші ухвали слідчого судді, окрім тих, які зазначені в ч. 1, 2 ст. 309 КПК України, оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

З урахуванням положень ч. 3 ст. 309 КПК України, суд вважає за необхідне прийняти до провадження заперечення захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 29.08.2024 року про надання дозволу на проведення обшуку, та врахувати їх під час судового розгляду даного кримінального провадження, надавши їм правову оцінку в нарадчій кімнаті.

Крім того, від захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_11 до суду надійшло клопотання про витребування речей та документів, а саме: витребувати у Одеського апеляційного суду, що розташований за адресоюд: вул. Івана та Юрія Лип, 24А, м. Одеса, наступні документи: клопотання щодо надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій в рамках кримінального провадження № 0000041 від 03.05.2023 року, відносно ОСОБА_6 , ухвалу Одеського апеляційного суду про дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій в рамках кримінального провадження №0000041 від 03.05.2023 року, відносно ОСОБА_6 , яке в судовому засіданні захисник просив залишити без розгляду, оскільки прокурором повідомлено, що відносно обвинуваченої ОСОБА_6 негласні слідчі (розшукові) дії не проводились, тому на час розгляду клопотання відпала необхідність у витребуванні таких документів.

Керуючись ст. 127, 128, 170, 174, 314-316, 372, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000041 від 03.05.2023 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 209, ч. 3 ст. 229 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 229 КК України, призначити до судового розгляду на 26.06.2025 року о 15 год. 00 хв., у відкритому судовому засіданні в приміщенні Приморського районного суду м. Одеси у залі судових засідань № 106, за участю прокурора, представника потерпілої особи, захисників обвинувачених, обвинувачених.

Цивільний позов, поданий представником ОСОБА_8 , в інтересах Компанія NIKE Innovate C.V. (Найк ОСОБА_12 ), про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 прийняти до провадження.

Клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_11 про скасування арешту майна залишити без задоволення.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_9 про скасування арешту майна залишити без задоволення.

Клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_11 про витребування речей та документів залишити без розгляду.

Прийняти до провадження заперечення захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 29.08.2024 року про надання дозволу на проведення обшуку в порядку ч. 3 ст. 309 КПК України, та врахувати їх під час судового розгляду даного кримінального провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси ОСОБА_13