ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №634/801/23 Головуючий І інстанції: ОСОБА_1
Провадження№ 11-кп/818/1519/25 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст. 336 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2025 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у приміщенні Харківського апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника на вирок Сахновщинського районного суду Харківської області від 01 травня 2025 року стосовно ОСОБА_8 ,

встановила:

Вказаним вироком,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миколаївка Сахновщинського району Харківської області, громадянина України, не працюючого, з середньою освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався і підстав для його застосування суд не вбачав.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з дня його фактичного затримання в порядку виконання вироку.

Також вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

Згідно вироку, У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Законом України № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (далі - Закон) відповідно до п. 31 ч. 1 ст. 85 Конституції України та ст. 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» затверджено Указ Президента України від 24.02.2022, яким в Україні з 24.02.2022 введено воєнний стан. Законом України від 15.03.2022 № 2119-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану продовжено 26.03.2022. Законом України від 21.04.2022 № 2212-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану продовжено 25.04.2022. Законом України від 22.05.2022 № 2263-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану продовжено. Законом України від 15.08.2022 № 2500-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану продовжено. Законом України від 16.11.2022 № 2738-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану продовжено. Законом України від 07.02.2023 № 2915-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану продовжено. Законом України від 02.05.2023 № 3057-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану продовжено.

Згідно Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України від 03.03.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №7113 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993, Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» № 2739-1Х від 16.11.2022, оголошено продовження загальної мобілізації, в тому числі і на території Харківської області.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» починаючи з 24.02.2022 по теперішній час в Україні діє особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки зазначені в повістках.

ОСОБА_8 , будучи військовозобов`язаним, визнаним придатним до військової служби під час загальної мобілізації, будучи обізнаним про призов за мобілізацією та заздалегідь попередженим про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 08:00 годину 30.06.2023 для відправки до військової частини, за відсутності поважних причин, не маючи підстав для відстрочки чи звільнення від призову за мобілізацією, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи з прямим умислом, 30.06.2023 року о 08:00 год. не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової служби та відправки до навчального центру, чим ухилився від призову на військову службу за мобілізацією в особливий період.

Не погодившись з вказаним вироком суду першої інстанції захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Сахновщинського районного суду Харківської області від 01 травня 2025 року в частині призначеного покарання змінити і призначити покарання, не пов`язане із позбавленням волі із застосуванням ст. 75 КК України.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що вирок постановлено без урахування висновку органу пробації, що виправлення ОСОБА_8 можливе без позбавлення його волі.

Захисник вважав, що обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, зможе сумлінно виконувати покладені на нього обов`язки та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Так, згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Оскільки висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та фактичні обставини його вчинення в апеляційній скарзі не оспорюються, то відповідно до вимог ст. 404 КПК України, вирок в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

Що стосується апеляційних доводів щодо суворості призначеного ОСОБА_8 покарання, то відповідно до вимог ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 682/956/17 вказала про те, що визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання, необхідне і достатнє для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає зі статті 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Як вбачається із змісту вироку, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд врахував ступінь тяжкості та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, особу ОСОБА_8 , який раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра, нарколога не перебуває, вдівець, офіційно не працевлаштований, але займається домашнім господарством, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно.

Також судом першої інстанції прийнято до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_8 від 21.09.2023, згідно якої Красноградський РС №3 філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області вважає, що у обвинуваченого середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, та середній ризик небезпеки для суспільства. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_8 можливе без позбавлення волі та не становить високої небезпеки для суспільства. На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого судом визнано визнання вини, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом першої інстанції не встановлено.

Навивши зазначені обставини, суд визначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої йому статті.

Саме таке покарання, на думку колегії суддів є необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, враховуючи те, що ОСОБА_8 є військовозобов`язаним, однак умисно проігнорував своїм конституційним обов`язком щодо захисту Батьківщини. При цьому, останнім не було надано належних даних про неможливість станом на червень 2023 року або станом на теперішній час виконання військового обов`язку за мобілізацією в особливий період за станом його здоров`я, оскільки за результатами ВЛК № 1073 від 26.05.2023, номенклатурний номер 313/1, ОСОБА_8 визнаний придатним до військової служби.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що призначене обвинуваченому покарання є мінімальним, яке передбачене санкцією інкримінованої йому статті, а застосування положення ст.75 КК України не буде мати виховного характеру насамперед на інших осіб в умовах військового стану.

Тому, підстав вважати призначене покарання вочевидь несправедливим, колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень кримінального процесуального законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався практики Європейського суду з прав людини відповідно до якої, складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи (справа «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року).

Колегія суддів не вбачає порушення судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому принципу індивідуалізації, пропорційності і справедливості покарання.

З урахуванням викладеного, підстав для зміни вироку і звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з наведених захисником мотивів, колегія суддів не вбачає.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, у зв`язку із чим, вирок суду слід залишити без змін, як законний, обґрунтований та вмотивований, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - без задоволення.

Керуючись ст. 404,405,407,418,419 КПК України колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Вирок Сахновщинського районного суду Харківської області від 01 травня 2025 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: