Слобідський районний суд міста Харкова
Номер провадження № 1-кп/641/726/2025 Справа № 641/5234/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року м. Харків

Слобідський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

за участі прокурора - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Слобідського районного суду міста Харкова надійшло кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 407 КК України.

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а саме у вчиненні в умовах воєнного стану державної зради, тобто діяння, умисно вчиненого громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній безпеці України у формі надання представнику іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, а також обвинувачується у самовільному залишенні місця служби тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Верховною Радою УРСР 24.08.1991 схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 зазначено, що Верховна Рада УРСР проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди. Україна самостійно визначає адміністративно-територіальний устрій та порядок утворення національно-адміністративних одиниць.

У Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.1997 № 3-зп зазначено, що засади конституційного ладу в Україні закріплені у розділах I, III та XIII Основного Закону України - Конституції України. Зокрема, положеннями ст. ст. 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Згідно з ст. 5 Конституції України носієм суверенітету та єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами. За ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 73 Конституції України визначено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України. Відповідно до ст. ст. 132-134 Конституції України територіальний устрій України грунтується на засадах єдності та цілісності державної території. До складу України входять: Автономна Республіка Крим, Вінницька, Волинська, Дніпропетровська, Донецька, Житомирська, Закарпатська, Запорізька, ІваноФранківська, Київська, Кіровоградська, Луганська, Львівська, Миколаївська, Одеська, Полтавська, Рівненська, Сумська, Тернопільська, Харківська, Херсонська, Хмельницька, Черкаська, Чернівецька, Чернігівська області, міста Київ та Севастополь. Місто Севастополь має спеціальний статус, Автономна Республіка Крим (далі - АР Крим) є невід`ємною складовою частиною України і в межах повноважень, визначених Конституцією України, вирішує питання, віднесені до її відання.

Згідно з ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькою конвенцією 1907 року, Конвенцією про захист цивільного населення під час війни 1949 року, а також усупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншим міжнародно-правовим актам є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним правовим діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом. 24 жовтня 1945 року набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26 червня 1945 року, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі - ООН). До складу ООН входять Україна, Російська Федерація та ще 49 країн-засновниць, а також інші країни світу. Відповідно до ч. 4 ст. 2 Статуту ООН усі члени вказаної організації утримуються в своїх міжнародних відносинах від погрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним із цілями Об`єднаних Націй. Декларацією Генеральної Асамблеї ООН про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав від 09.12.1981 № 36/103 та Резолюціями - 2131 (ХХ) від 21.12.1965, що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав, про захист їх незалежності та суверенітету, 2625 (XXV) від 24.10.1970, що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН, 2734 (XXV) від 16.12.1970, що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки, та 3314 (XXIX) від 14.12.1974, що містить визначення агресії, - установлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими міжнародними документами закріплено обов`язок держав утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербування найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави. Крім того, у ст. ст. 1-5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН 3314 (ХХІХ) від 14.12.1974, зокрема, визначено, що ознаками агресії є: застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності чи політичної незалежності іншої держави; - застосування збройної сили державою в порушення Статуту ООН. Будь-яке з наступних діянь, незалежно від оголошення війни, кваліфікується як акт агресії: вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не мала, яка є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або її частини; - бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави; - блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави; - напад збройними силами держави на сухопутні, морські або повітряні сили, або морські та повітряні флоти іншої держави; - застосування збройних сил однієї держави, що знаходяться на території іншої держави за угодою з приймаючою державою, у порушення умов, передбачених в угоді, або будь-яке продовження їх перебування на такій території після припинення дії угоди; - дія держави, яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала в розпорядження іншої держави, використовувалася цією іншою державою для здійснення акту агресії проти третьої держави; засилання державою або від імені держави збройних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, які мають настільки серйозний характер, що це є рівносильним наведеним вище актам, або її значна участь у них. Жодні міркування будь-якого характеру, чи то політичного, економічного, військового чи іншого характеру, не можуть слугувати виправданням агресії.

Так, 24.02.2022 російською федерацією, як державою-агресором, було здійснено повномасштабне вторгнення на територію України, зумовлену з окупацією території України.

Згідно з Конституцією України, Україна є суверенною та незалежною державою, а її суверенітет поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканною.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаагською конвенцією 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також усупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї, Договору про дружбу, співробітництво та партнерство між Україною та російською федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

В порушення норм міжнародного гуманітарного права, президент російської федерації (далі - рф), а також інші представники військовополітичного керівництва рф, всупереч вимогам п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципів Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимог ч. 4 ст. 2 Статуту ООН та Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV) від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), підготували та розв`язали із залученням підрозділів збройних сил рф агресивну війну та військовий конфлікт на території України.

Спочатку 22.02.2022 президент рф, бажаючи розпочати повномасштабне збройне вторгнення на територію України, направив до ради федерації звернення про використання збройних сил рф за межами країни, яке було задоволено, а вже 24.02.2022 о 5 годині ранку ним було оголошено про рішення розпочати повномасштабне військове вторгнення в Україну.

В той же день, 24.02.2022, на виконання вищевказаного злочинного наказу військовослужбовці збройних сил рф, шляхом збройної агресії, із загрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглися на територію України через Державний кордон України в Автономній Республіці Крим, Харківській, Донецькій, Луганській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та вчинили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, що мають важливе народногосподарське або оборонне значення, та вчинили окупацію частин зазначеної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та Державного кордону України з порушенням порядку, встановленого Конституцією України, яка триває до теперішнього часу та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

24.02.2022 указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому було неодноразово продовжено у встановленому законодавством України порядку і який діє по теперішній час.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що у громадянина України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в невстановлений досудовим розслідуванням час, проте не пізніше 14 год. 12 хв. 11.03.2025, перебуваючи в невстановленому досудовим розслідуванням місці, у період дії правового режиму воєнного стану, виник кримінальний протиправний умисел, спрямований на державну зраду, тобто діяння умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній безпеці України, шляхом надання представникам вказаної іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Вчиняючи дії, направлені на реалізацію вищезазначеного злочинного умислу, в невстановлений досудовим розслідуванням час, проте не пізніше 14 год. 12 хв. 11.03.2025 ОСОБА_7 , використовуючи месенджер «Telegram» з обліковим записом з назвою « ОСОБА_8 та номером мобільного телефону НОМЕР_1 , перебуваючи на території Харківської області, будучи військовослужбовцем ЗС України, займаючи посаду командира 2 гранатометного відділення гранатометного взводу 2 єгерського батальйону військової частини НОМЕР_2 надав добровільну згоду представнику державиагресора рф на виконання поставлених ним завдань, направлених на збір та передачу відомостей про розташування в м. Харкові сил та засобів сил оборони України та об`єктів енергетичної інфраструктури.

Надалі, діючи на виконання відпрацьованих представником державиагресора рф завдань, направлених на збір та передачу відомостей про розташування в м. Харкові сил та засобів сил оборони України та об`єктів енергетичної інфраструктури, маючи на меті надати представникам державиагресора рф допомогу в проведенні підривної діяльності проти України, діючи на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній та економічній безпеці України, ОСОБА_7 , перебуваючи біля будівлі ЦТП №3/23 Основ`янської філії комунального підприємства «ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» за адресою: м. Харків, проспект Аерокосмічний, 32а, використовуючи вбудовану фотокамеру власного мобільного терміналу, в невстановлений досудовим розслідуванням час, проте не пізніше 18 год. 15 хв. 11.03.2025 здійснив фотографування вказаного об`єкту критичної інфраструктури, який є спеціально обладнаним приміщенням, із якого здійснюється керування місцевими системами теплоспоживання (опаленням, гарячим водопостачанням, винтиляцією, технологічним навантаженням), з метою передачі отриманих відомостей представнику держави-агресора рф.

Продовжуючи реалізацію вищезазначеного умислу, ОСОБА_7 , діючи на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, державній та економічній безпеці України, маючи на меті надання представникам держави-агресора рф допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, в період часу з 18 год. 15 хв. по 18 год. 34 хв. 11.03.2025, перебуваючи на території м. Харкова, використовуючи месенджер «Telegram» з обліковим записом з номером мобільного телефону НОМЕР_3 , виготовлених вищезазначених фотознімків, а також зображень карт місцевості, з нанесеними на них відмітками з зображенням місця розташування будівлі ЦТП №3/23 Основ`янської філії комунального підприємства «ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» за адресою: м. Харків, проспект Аерокосмічний, 32а.

В подальшому, діючи на виконання відпрацьованих представником держави-агресора рф завдань, направлених на збір та передачу відомостей про розташування в м. Харкові сил та засобів сил оборони України та об`єктів енергетичної інфраструктури, маючи на меті надати представникам державиагресора рф допомогу в проведенні підривної діяльності проти України, діючи на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України, ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи вбудовану фотокамеру власного мобільного терміналу, починаючи з 16 год. 57 хв. 20.03.2025 здійснив фотографування особового складу та приданої техніки військової частини НОМЕР_4 за місцем їх тимчасової дислокації, де зазначені військовослужбовці виконували завдання, направлені на забезпечення діяльності бойових підрозділів вказаної військової частини, після чого до 17 год. 17 хв. цього ж дня, використовуючи месенджер «Telegram» з обліковим записом з назвою « ОСОБА_8 » та номером мобільного телефону НОМЕР_1 здійснив передачу представнику державиагресора рф, який використовує месенджер «Telegram» з обліковим записом з номером мобільного телефону НОМЕР_3 , виготовлених вищезазначених фотознімків, а також зазначив географічні координати, за якими розташовувались вищезазначені особовий склад та придана техніки військової частини НОМЕР_5 .

Виконуючи раніше відпрацьовані представником держави-агресора рф завдання, направлені на збір та передачу відомостей про розташування в м. Харкові сил та засобів сил оборони України та об`єктів енергетичної інфраструктури, маючи на меті продовжувати надання представникам держави-агресора рф допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, діючи на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України, ОСОБА_7 , перебуваючи напроти будівлі Національної академії Національної гвардії України за адресою: майдан Захисників України, 3, м. Харків, о 17 год. 10 хв. 25.03.2025, використовуючи вбудовану фотокамеру власного мобільного терміналу, здійснив фотографування будівлі Національної академії Національної гвардії України за адресою: майдан Захисників України, 3, м. Харків, з метою передачі отриманих відомостей представнику держави-агресора рф.

Продовжуючи реалізацію вищезазначеного умислу, ОСОБА_7 , діючи на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, державній безпеці України, маючи на меті надання представникам державиагресора рф допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, в період часу з 11 год. 55 хв. по 11 год. 58 хв. 26.03.2025, перебуваючи на території м. Харкова, використовуючи месенджер «Telegram» з обліковим записом з назвою « ОСОБА_8 » та номером мобільного телефону НОМЕР_1 здійснив передачу представнику держави-агресора рф, який використовує месенджер «Telegram» з обліковим записом « ОСОБА_9 » з номером мобільного телефону НОМЕР_3 , виготовлених вищезазначених фотознімків будівлі Національної академії Національної гвардії України за адресою: майдан Захисників України, 3, м. Харків, а також зазначив географічні координати, за якими розташовується вказана будівля.

Також, досудовим розслідуванням встановлено, що молодший сержант ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 01.11.2023 наказом командира військової частини НОМЕР_2 №313 призначений на посаду командира 2 гранатометного відділення гранатометного взводу 2 єгерського батальйону в/ч НОМЕР_6 .

Таким чином, відповідно до ст.ст.2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», останній вважається військовослужбовцем військової служби за мобілізацією.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який на теперішній час продовжено.

Відповідно до вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України молодший сержант ОСОБА_7 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України, не допускати негідних вчинків та стримувати від них інших, про все, що сталося з ним і стосується виконання службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження зобов`язаний доповідати безпосередньому начальникові.

Крім цього, згідно вищевказаних положень нормативно-правових актів, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Так, молодший сержант ОСОБА_7 15.12.2023 у денний час доби (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений), перебуваючи у місці дислокації підрозділу поблизу смт. Борова, Ізюмського району, Харківської області, у порушення ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст.1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, а саме, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів і начальників, без поважних причин, в умовах воєнного стану, самовільно залишив місце служби у смт. Борова, Ізюмського району, Харківської області та у період часу з 15.12.2023 по 30.10.2024 перебував поза службою, проводячи час на власний розсуд.

Прокурором в підготовчому судовому засіданні заявлено клопотання про направлення даного кримінального провадження за підсудністю до Основ`янського районного суду міста Харкова, оскільки кримінальне провадження було помилково направлено до Слобідського районного суду міста Харкова.

Обвинувачений та захисник підтримали клопотання прокурора, вважали теж невірною визначену підсудність справи, саме за Слобідським районним судом міста Харкова.

З огляду на вказану інформацію, оскільки судовий розгляд ще не розпочато, суд вважає за необхідне направити дане кримінальне провадження на розгляд до Основ`янського районного суду міста Харкова, шляхом надання відповідного подання до Харківського апеляційного суду.

Відповідно до ст. 32 КПК України, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право направити обвинувальний акт до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

Частиною 1 статті 34 КПК України передбачено, що кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності

Згідно ч. 2 ст. 34 КПК України, районний суд не має права вирішувати питання пов`язані з направленням кримінального провадження з одного суду до іншого, це питання повинен вирішувати апеляційний суд в межах юрисдикції районних судів, а тому обвинувальний акт, районний суд зобов`язаний направити до Харківського апеляційного суду для вирішення питання про направлення кримінального провадження з Слобідського районного суду міста Харкова до Основ`янського районного суду міста Харкова.

З метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження та керуючись ст.ст. 32, 34, 314 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 407 КК України направити до Харківського апеляційного суду для вирішення питання про його направлення зі Слобідського районного суду міста Харкова до Основ`янського районного суду міста Харкова, в межах територіальної юрисдикції якого вчинене кримінальне правопорушення-злочин передбачений ч. 2 ст. 111 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя- ОСОБА_1

Суддя - ОСОБА_2

Суддя - ОСОБА_3