Провадження №1-кп/638/765/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2025 року Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали кримінального провадження № 0000097 від 06 травня 2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізюм, Харківської області, українця, громадянина України, має на утриманні батька 1939 року народження, раніше судимого вироком Дзержинського районного суду міста Харкова від 28 грудня 2023 року за ч.1 ст. 309 КК України до штрафу в розмірі 17000 гривень, з середньою освітою, не працюючого, в фактичних шлюбних стосунках, зареєстрованого та такого, що мешкає за адресою АДРЕСА_1 , інвалідності, хронічні захворювання спростовує, не військовозобов`язаного, у вчиненні кримінального правопорушення- злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року, точного часу та дати в ході судового розгляду встановити не виявилось за можливе, ОСОБА_4 , маючи прямий умисел, спрямований на незаконне виготовлення та зберігання з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів, діючи всупереч ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» у невстановленої особи і у не встановленому судовим розглядом місці придбав насіння конопель та реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи мету особистого збагачення за рахунок злочинної діяльності, з корисливих мотивів, в квартирі за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , виростив рослини роду Конопель, які зірвав, висушив, відокремив листя від рослини, подрібнив та розсипав у зіп-пакети, які незаконного зберігав за вищевказаною адресою, з метою збуту.

02 червня 2023 року під час проведення санкціонованого обшуку на підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 травня 2023 року за місцем проживання ОСОБА_4 , за саме за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено зіп-пакети загальною кількістю 52 шт., з речовиною рослинного походження, масою: 1,424 г.; 1,425 г.; 2,680 г.; 2,801 г.; 2,689 г.; 1,380 г.; 2,790 г.; 1,449 г.; 1,370 г.; 1, 398 г.; 1,405 г.; 1,436 г.; 1,450 г.; 1,471 г.; 2,730 г.; 1,366 г.; 1,401 г.; 2,849 г.; 1,460 г.; 1,429 г.; 2,765 г.; 1,480 г.; 1,495 г.; 1,541 г.; 2,859 г.; 1,432 г.; 2,461 г.; 1,359 г.; 2,766 г.; 1,395 г.; 1,430 г.; 1,421 г.;1,371 г.; 1,425 г.; 1,391 г.; 2,846 г.; 1,422 г.;1,395 г.; 2,768 г.; 1,394 г.; 1,391 г.; 2,766 г.; 2,821 г.; 2,790 г.; 2,730 г.; 1,385 г.; 1,430 г.; 1,427 г.; 1,429 г.; 2,963 г.; 2,811 г.; 2,710 г., яка відповідно до висновку експерта № 19985 від 26 червня 2023 відноситься до особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, обіг якого заборонено.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тобто незаконне виготовлення, зберігання особливо небезпечних наркотичних засобів з метою збуту.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 винним визнав себе частково та пояснив, що на початку вересня 2022 року він знаходився на центральному торгівельному майданчику в м. ізюм. Там йому стало відомо, що російські війська покинули місто і відступили. На той час у місті було дуже голодно, продуктів харчування не було, тому він разом зі своєю співмешканкою вирішили піти до приміщення де раніше розташовувалася російська поліція і там взяти продукти харчування. Коли він зайшов до приміщення колишнього ЦНАП в одному з кабінетів він побачив велику сумку, коли він туди зазирнув то побачив там купу українських паспортів та інших документів, всі ці документи і паспорти він виклав, і почав у ту сумку набирати тушонку та інші продукти, які там були також взяв пакунок води. Після цього він вийшов на вулицю, де цього чекала його співмешканка і вони пішли до підвалу, де ховалися їх сусіди та інші мешканці Ізюму. Обвинувачений повідомив, що він роздав продукти харчування всім. У подальшому коли у місті Ізюм стало більш стабільно він разом зі співмешканкою та батьком повернулися до квартири. У квартиру обвинувачений взяв вказану сумку, де ще були продукти харчування. Після того, як продукти харчування закінчилися, він на дні сумки побачив якийсь пакет, там була сіро-зелена трава та пляшка. Так як він страждав захворюванням нирок, він почав курити вказану траву, щоб йому ставало легше. Коли 02 червня 2023 року до нього прийшли працівники поліції, він добровільно віддав пляшку, а також банку, де була трава. За весь час він викурив три пакети трави, бо дуже боліли нирки. У поясненнях обвинувачений звернув увагу на показання свідків у справі та вважав їх неправдивими, наданими свідками з метою оговорити його. Він стверджував, що не продавав наркотики та не пригощав нікого наркотиками. Свідки у справі наркозалежні, їх треба лікувати, вони не можуть надавати правдиві показання. Обвинувачений зазначив, що він визнає вину у зберіганні та не визнає вини у реалізації. Не заперечував про те, що щось з рослин росло на балконі, проте не зміг чітко вказати що за рослини і хто їх посадив та доглядав, вказав, що можливо він їх посадив, а можливо його батько. Просив суд звернути увагу на те, що батько 1939 року народження, неходячий, має онкологічне захворювання, а обвинувачений єдиний хто доглядає батька, оформлений офіційно як доглядач та отримує від держави винагороду за вказані дії. Просив при призначенні покарання не позбавляти його свободи.

Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим, винуватість ОСОБА_4 у вчиненому кримінальному правопорушенні доводиться зібраними та дослідженими у судовому засіданні речовими доказами та наступними доказами:

- Протоколом обшуку від 02.06.2023, який проводився у період часу з 09:40 до 10:00 за адресою АДРЕСА_2 , за місцем мешкання ОСОБА_4 . Під час обшуку було виявлено 52 зіп-пакети полімерні з сухою роздрібненою речовиною зеленого кольору, фрагмент полімерної пляшки з нашаруванням бурого кольору, 5 рослин з корінням ззовні схожих на коноплю, предмет циліндричної форми розміром 23 мм. з нашаруванням речовини схожої на масло канабісу. До протоколу додаються фототаблиці, на яких зображення рослин, що ростуть у горщиках, а також пакунки з наркотичними засобами.

- Висновком експерта № 19985, складеного 26.06.2023, відповідно до якого:

1. Надані на дослідження у паперовому згортку в спеціальному конверті № 3 рослини у кількості п`яти штук відносяться до рослин роду Коноплі (Cannabis L.), які містять наркотичні засоби та психотропні речовини і обіг яких допускається для промислових цілей

2, 4. На поверхнях стінок з внутрішньої сторони фрагмента полімерної пляшки, наданого на дослідження у сейф-пакеті № 2 з друкованим написом: «WAR 1252501» та на поверхнях внутрішньої частини циліндра з металевою сіткою, представленого у спеціальному конверті № 4, є нашарування особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено смоли канабісу, визначити масу якої не уявляється можливим з причини, наведеної в дослідницькій частині даного висновку

3. Надані на дослідження у 52-х зіп-пакетах у сейф-пакеті з «WAR 1252500» подрібнені частинки рослини друкованим написом: (рослин) відносяться до особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено - канабісу

Маса канабісу у висушеному стані на момент дослідження становить:

- у зіп-пакеті № 1/1 - 1, 424 г - у зіп-пакеті № 1/2 - 1,425 г - у зіп-пакеті № 1/3 - 2,680 г - у зіп-пакеті № - 2,801 г; - у зіп-пакеті № 1/5 - 2,689 г; - у зіп-пакеті № 1/6 - 1,380 г; - у зіп-пакеті № 1/7- 2,790 г; - у зіп-пакеті № 1/8- 1,449 г; - у зіп-пакеті № 1/9- 1,370 г; - у зіп-пакеті № 1/10 1,398 г; у зіп пакеті № 1/11- 1,405 г; - у зіп-пакеті № 1/12 1,436 г; - у зіп-пакеті № 1/13 1,450 г; - у зіп-пакеті № 1/14 1,471 г; у зіп-пакеті № 1/15- 2,730 г; у зіп-пакеті № 1/16- 1,366 г; - у зіп-пакеті № 1/17 - 1,401 г; - у зіп-пакеті № 1/18- 2,849 г; - у зіп-пакеті № 1/19- 1,460 г; - у зіп-пакеті № 1/20- 1,429 г; - у зіп-пакеті № 1/21- 2,765 г;

- у зіп-пакеті № 1/22 1,480 г; - у зіп-пакеті № 1/23 1,495г; - у зіп-пакеті № 1/24 1,541 г; - у зіп-пакеті № 1/25 2,859 г; - у зіп-пакеті № 1/26 1,432 г; - у зіп-пакеті № 1/27 2,461 г; - у зіп-пакеті № 1/28 1,359 г; - у зіп-пакеті № 1/29 - 2,766 г; у зіп-пакеті № 1-30 - 1,395 г; у зіп-пакеті № 1/31 1,430 г; у зіп-пакеті № 1/32 - 1,421 г; у зіп-пакеті № 1/33 - 1,371 г; - у зіп-пакеті № 1/34 - 1,425 г; - у зіп-пакеті № 1/35 1,391 г; - у зіп-пакеті № 1/36 - 2,846 г; - у зіп-пакеті № 1/37 1,422 г; -у зіп-пакеті № 1/38 - 1,395 г; - у зіп-пакеті № 1/39 - 2,768 г; - у зіп-пакеті № 1/40 - 1,394 г; - у зіп-пакеті № 1/41 1,391 г; - у зіп-пакеті № 1/42 2,766 г;

- у зіп-пакеті № 1/43- 2,821 г; - у зіп-пакеті № 1/44- 2,790 г; - у зіп-пакеті № 1/45-2,730 г; - у зіп-пакеті № 1/46- 1,385 г; - у зіп-пакеті № 1/47 - 1,430 г; - у зіп-пакеті № 1/48 - 1,427 г; - у зіп-пакеті № 1/49 1,429 г; - у зіп-пакеті № 1/50 2,963 г; - у зіп-пакеті № 1/51 2,811 г; - у зіп-пакеті « 1/52 2,710 г.

-Копією відповіді ТОВ «Нова пошта» на запит № 6297/119-81/14-2023 від 07.07.2023 з копіями товарно-транспортних накладних.

- Постановою про визнання речовими доказами від 02.06.2023, відповідно до якої визнано 5 (п`ять) рослин з корінням ззовні схожих на коноплю, упакованих до паперового конверту «НАЦІОНАЛЬНА ПОЛІЦІЯ УКРАЇНИ ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ в ХАРКІВСЬКІЙ ОБЛАСТІ СЛІДЧЕ УПРАВЛІННЯ», фрагмент полімерної пляшки з нашаруванням бурого кольору, упаковано до експертного пакету «WAR1252501», 52 (п`ятдесят два) зіп-пакети полімерні з сухою подрібненою речовиною зеленого кольору, рослинного походження, упаковано до експертного пакету «WAR1252500», предмет циліндричної форми, розміром 23мм., з нашаруванням речовини, схожої на масло канабісу, упаковано до паперового конверту «НАЦІОНАЛЬНА ПОЛІЦІЯ УКРАЇНИ СЛІДЧЕ УПРАВЛІННЯ» речовими доказами.

Інші досліджені судом та долучені до матеріалів справи документи з матеріалів кримінального провадження (постанови, листи, доручення, ухвала слідчого судді, супровідні листи, та інші), не підтверджують і не спростовують винуватість ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, однак підтверджують дотримання кримінального процесуального законодавства при проведенні досудового розслідування та допустимість отриманих в ході його проведення доказів.

Вказану позицію ОСОБА_4 щодо часткового визнання винуватості, суд розцінює як можливість уникнення покарання.

Крім досліджених в судовому засіданні письмових та речових доказів вина обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджується показами свідків, які вони надали безпосередньо в судовому засіданні:

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 повідомив, що у 2023 року він перебував у гостях у свого приятеля ОСОБА_7 , там вони вживали алкогольні напої. Його приятель сказав, що він піде та візьме трави до Вови. Він пішов, вони покурили, прізвище ОСОБА_8 свідок не пам`ятав. Після того, як приятель повернувся він приніс коноплі. Про вартість покупки свідок не цікавився, курили всі присутні, він не курив. Свідок зазначив, що ОСОБА_7 зараз на лікуванні. При спілкуванні ОСОБА_7 повідомляв свідку, що брав наркотичні засоби у ОСОБА_9 .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 повідомив, що він разом з ОСОБА_4 вживав наркотичні засоби у ОСОБА_4 вдома в 2023 році. Так свідок працював на прийманні скла на торгівельному майданчику у місті Ізюм, там зустрів ОСОБА_4 , вони купили горілки та пішли до ОСОБА_11 додому, він мешкав у п`ятиповерховому будинку за ринком на четверному поверсі. Після того як вони вжили алкоголь, ОСОБА_11 запропонував свідку покурити трави, він достав із шафи бульбулятор та банку з написом кава, де була трава. За вказану траву грошей свідок не платив. Свідок також повідомив, що він раніше вживав наркотичні засоби, тому впевнено повідомив, що це були наркотичні речовини.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 повідомила, що вона особисто купувала у ОСОБА_4 наркотичні засоби, він торгував наркотиками. Купувала вона у ОСОБА_4 коноплі у 2023 році. Пару раз вона купувала, наркотичні засоби були відповідно розфасовані. За дозу вона платила 250,00 гривень. Свідок зазначила, що наразі вона не вживає наркотичні засоби, проходить службу в ЗСУ. Зазначила, що брала наркотичні засоби для власного вживання.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 повідомив, що він не пам`ятає нічого, у нього провали у пам`яті. Проте повідомив, що у травні 2023 року він дуже багато вживав алкогольних напоїв, він постійно перебував у стресі та у нього почалися епілептичні напади. Також повідомив, що він неодноразово засуджений, мав досвід вживання наркотичних засобів більше двох років. У 2023 році йому його приятелі приносили наркотичні засоби безкоштовно, проте де вони брали їх свідок не зміг пригадати.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 повідомила, що вона є цивільною дружиною обвинуваченого ОСОБА_4 . У вересні 2022 року вона разом з ним пішли до звільненого приміщення ЦНАП, там взяли продукти харчування, які покинули росіяни, коли відступали. Вона не заходила до приміщення, ОСОБА_4 заходив. Коли вийшов, приніс велику сумку де були консерви, тушковане м`ясо, інші продукти харчування крупи, макарони. Коли вони повернулися до підвалу, ОСОБА_4 роздав вказані продукти, частину залишив собі, та залишив сумку під столом у підвалі. Коли 10 вересня 2022 року вони повернулися до квартири, забрали сумку де були ще продукти. Свідок зазначила, що вона ніколи не дивилася, та не знала що знаходиться у сумці. Коли був обшук ОСОБА_4 видав банку з написом кава, а потім, коли зайшли на кухню свідок побачила пакетики на журнальному столі. Банку свідок до обшуку не бачила, була ошелешена такими знахідками працівників поліції. Свідок наполягала на тому, що ОСОБА_4 знайшов банку у ЦНАП, потім вживав, щоб зменшити біль нирок. Свідок повідомила, що вона особисто не вживала ніколи наркотичні засоби. Обвинувачений повідомляв свідку, що коли він покурить йому стає легше. Характеризувала ОСОБА_4 як відповідальну людину, доброзичливого та такого, що всім допомагав. Він постійно доглядає за тяжкохворим батьком. Також зауважила, що у квартирі є лише напільні ваги. Дуже докладно описала приміщення квартири. Також зазначила, що ОСОБА_4 звертався за медичною допомогою щодо постійного болю, проте лікарі у м. Ізюм не змогли надати ліки та допомогу, пропонували операцію у місті Харкові, проте грошей не було, тому операцію не провели. Також свідок повідомила, що вона у 2022 році виїжджала до доньки за кордон України, повернулась у кінці листопада 2022 року. Свідок зазначила, що вона постійно мешкає з ОСОБА_4 , була також під час обшуку. Підтвердила, що на балконі росли рослини, проте вказала, що не вона їх саджала. Вона побачила їх вперше, хто їх доглядав вона не знає. Свідок вказала, що ОСОБА_4 посилок не замовляє, люди до нього не ходять, спиртні напої не вживає та не торгує.

Позиція сторони захисту:

Сторона захисту вважала винність ОСОБА_4 не доведеною, просила суд виправдати обвинуваченого.

Також стороною захисту було заявлене клопотання про проведення у справі повторної експертизи з метою встановлення того, що вилучені речовини є наркотичними, при цьому посилалась на експертне дослідження з іншого кримінального провадження. У задоволенні вказаного клопотання було відмовлено з підстав не доведеності необхідності проведення саме повторної експертизи, так як вимогами КПК України передбачені певні випадки проведення повторної експертизи. Крім того у вказаному клопотанні викладені події іншого кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 , що не є предметом розгляду у вказаному кримінальному провадженні. Посилання ж адвоката на те, що всі суди проводять експертизи, а постанова об`єднаної палати ВС від 24 лютого 2025 року є спірною та буде скасована, не мали вирішального значення.

Суд зазначає, що наведені докази є належними, допустимими та достовірними і у своїй сукупності достатніми для встановлення наявності в діях обвинуваченого ознак складу кримінальних правопорушень, які йому інкриміновані та доведення його винуватості у їх вчиненні поза розумним сумнівом.

У ході судового провадження обвинувачений вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України визнав частково, а сторона захисту зазначила про провокацію злочину зі сторони працівників поліції, зазначивши, що іншим особам він ніколи не збував заборонені речовини.

Така позиція сторони захисту повністю спростовується, дослідженими у ході судового провадження доказами, зокрема, поясненнями свідків, які точно та зрозуміло повідомили про придбання у ОСОБА_4 наркотичних засобів. Також суд встановив, що свідок ОСОБА_10 і обвинувачений були знайомі і раніше тому суд не має сумнівів в тому, що свідок точно повідомив про час, місце і події. Свідок ОСОБА_12 раніше вживала заборонені речовини і у обвинуваченого не виникало питань, для чого свідку їх придбавати. З наданих суду доказів не встановлено, що обвинувачений активно відмовлявся від збуту наркотичних засобів свідкам, що виключає можливе схиляння обвинуваченого до вчинення злочину.

За таких обставин суд доходить до обґрунтованого висновку, що у обвинуваченого був прямий умисел на вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України. Провокація злочину не мала місця.

Мотиви суду:

Як зазначено в Постанові Великої Палати Верховного суду від 31 серпня 2022 року по справі № 756/10060/17: Відповідно до ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Послідовність викладення в диспозиції правової норми наведених вище завдань дає підстави для висновку, що застосування належної юридичної процедури є не самоціллю, а важливою умовою досягнення результатів кримінального судочинства, визначених законодавцем як пріоритетні, захисту особи, суспільства та держави від злочинних посягань, охорони прав і свобод людини, забезпечення оперативного й ефективного розкриття кримінальних правопорушень і справедливого судового розгляду.

Невідповідність тим чи іншим вимогам закону нівелює доказове значення відомостей, одержаних у результаті відповідних процесуальних дій, не в будь-якому випадку, а лише в разі, якщо вона призвела до порушення прав людини і основоположних свобод або ж ставить під сумнів походження доказів, їх надійність і достовірність. Адже для прийняття законного й обґрунтованого рішення суд має отримувати максимально повну інформацію щодо обставин, які належать до предмета доказування, надаючи сторонам у змагальній процедурі достатні можливості перевірити й заперечити цю інформацію.

В основі встановлених кримінальним процесуальним законом правил допустимості доказів лежить концепція, відповідно до якої в центрі уваги суду повинні знаходитися права людини і виправданість втручання в них держави незалежно від того, яка саме посадова особа обмежує права.

На користь відповідного висновку свідчить зміст ст. 87 КПК, якою визначено критерії недопустимості засобів доказування у зв`язку з недотриманням законного порядку їх одержання. Згідно з частиною першою цієї статті недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, одержаній унаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Частинами другою і третьою цієї статті передбачено безальтернативний обов`язок суду констатувати істотне порушення прав людини і основоположних свобод і визнати недопустимими засоби доказування, отримані: в результаті процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, здійснених без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози його застосування; з порушенням права особи на захист; з показань чи пояснень, відібраних із порушенням права особи відмовитися від давання показань і не відповідати на запитання, або без повідомлення про таке право; з порушенням права на перехресний допит; з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні; після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування та прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень; в результаті обшуку житла чи іншого володіння особи, якщо до проведення даної слідчої дії не було допущено адвоката.

З наведеного слідує, що імперативною законодавчою забороною використовувати результати процесуальних дій як докази охоплюються випадки, коли недотримання процедури їх проведення призвело до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини заборони катування й нелюдського поводження (ст. 3 Конвенції, ч. 1 ст. 28 Конституції України), прав підозрюваного, обвинуваченого на захист, у тому числі професійну правничу допомогу (п. «с» ч. 3 ст. 6 Конвенції, ст. 59 Конституції України), на участь у допиті свідків (п. «d» ч. 3 ст. 6 Конвенції), права людини на повагу до свого приватного життя, недоторканність житла (ст. 8 Конвенції), на відмову давати показання щодо себе, членів своєї сім`ї та близьких родичів (ч. 1 ст. 63 Конституції України).

Відтак у кожному з вищезазначених випадків простежується чіткий зв`язок правил допустимості доказів з фундаментальними правами і свободами людини, гарантованими Конвенцією та/або Конституцією України.

З огляду на зазначене суд, вирішуючи питання про вплив порушень порядку проведення процесуальних дій на доказове значення отриманих у їх результаті відомостей, повинен насамперед з`ясувати вплив цих порушень на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання.

Доводи сторони захисту суд відхиляє з наступних підстав.

Щодо кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 307 КПК України, суд зазначає про умисел на збут особливо небезпечних наркотичних речовин, що може свідчити як відповідна домовленість із особою, яка придбала ці засоби чи речовини, так й інші обставини, зокрема: великий або особливо великий їх розмір; спосіб упакування та розфасування; поведінка суб`єкта злочину; те, що особа сама наркотичні засоби або психотропні речовини не вживає, але виготовляє та зберігає їх тощо. При цьому, якщо висновок суду про наявність умислу особи на збут наркотичних засобів ґрунтується на великому або особливо великому розмірі відповідної речовини, її упакуванні та розфасуванні, то у такому випадку повинні бути досліджені обставини, за яких особа придбала відповідний засіб чи речовину, в тому числі, чи залежало від волі особи те, який розмір речовини опиниться у володінні особи, та її розфасування. Зокрема, якщо особа здійснює свідоме придбання наркотичних речовин у значному розмірі (шляхом купівлі, обміну, безоплатно), виготовляє їх, зберігає у відповідному фасуванні, що об`єктивно перевищує потреби такої особи у власному вживанні, то в такому випадку може мати місце умисел на збут. Якщо ж волею особи не обумовлено того, скільки наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів опиниться у її володінні (як у випадку зі знахідкою), то у такому разі умисел на збут потребує більш ретельного дослідження. Разом з тим, для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Судом встановлено, що ОСОБА_15 мав на меті саме збут особливо небезпечних наркотичних засобів, що підтверджується кількістю вилученої речовини, яка є надмірним розміром для вживання однією особою; способом фасування; враховано, що обвинувачений не перебуває на обліку у лікаря-нарколога, проте певний час вживав наркотичні засоби, наразі, як він сам же стверджує він не вживає наркотичні чи психотропні засоби.

Під час виступу в судових дебатах прокурорка ОСОБА_3 , підтримавши позицію сторони обвинувачення, просила визнати обвинуваченого ОСОБА_4 винуватим та призначити йому покарання у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

В судових дебатах захисниця ОСОБА_5 просив виправдати обвинуваченого ОСОБА_4 .

Під час виступу в судових дебатах обвинувачений ОСОБА_4 просив призначити покарання не пов`язане з позбавленням свободи.

Висновки суду:

Таким чином підсумовуючи наведене вище, суд встановив, що своїми діями, які виразились у незаконному виготовленні, зберіганні особливо небезпечних наркотичних засобів, з метою збуту, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України і його дії кваліфіковані вірно.

Окремо суд зазначає, що згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 6 травня 2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», чинної на час пред`явлення обвинувачення, канабіс віднесений до списку 1 таблиці 1 «Особливо небезпечні наркотичні засоби, обіг яких заборонено».

Враховуючи викладене, всі незаконні дії обвинуваченого ОСОБА_4 з особливо небезпечним наркотичним засобом - канабіс були кваліфіковані за ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконне виготовлення та зберігання з метою збуту особливого небезпечного наркотичного засобу.

Постановою Кабінету Міністрів України № 653 від 24 травня 2024 року «Про внесення змін до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», яка набрала чинності 16 серпня 2024 року, було внесено зміни до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 р. № 770.

У Таблиці 1 списку № 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» від 6 травня 2000 року № 770 «Особливо небезпечні наркотичні засоби, обіг яких заборонено» виключено «Канабіс, смола канабісу, екстракти і настойки канабісу».

У таблиці II списку № 1 «Наркотичні засоби та рослини, обіг яких обмежено» доповнено позицією: «Канабіс, смола канабісу, екстракти і настойки канабісу».

Відповідно до Постанови об`єднаної палати ВС від 24.02.2025 по справі № 552/4770/19 ВС вказав, що поняття «закон України про кримінальну відповідальність» визначається виключно приписами КК, який задля виконання завдання, визначеного в ч. 1 ст. 1 цього Кодексу визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, які їх вчинили.

Законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. Кримінальна протиправність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки цим Кодексом (ч. 1, 3 ст. 3 КК).

За приписами ч. 2 ст. 4 КК кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно з ч. 6 ст. 3 КК зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу, та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. За частиною 1 ст. 5 КК закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Конституційний Суд України (далі - КСУ) здійснив офіційне тлумачення положень ст. 58 Конституції України та норм Кримінального кодексу України (справа про зворотну дію кримінального закону в часі), які усувають караність діяння або пом`якшують покарання в Рішенні № 6-рп/2000 від 19 квітня 2000 року (справа № 1- 3/2000). У своєму Рішенні КСУ вказав, що відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Закріплений в Конституції України принцип неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів узгоджується з міжнародно-правовими актами, зокрема Міжнародним пактом про громадянські та політичні права (ст. 15), Конвенцією про захист прав і основних свобод людини (ст. 7). В Україні визнається і діє принцип верховенства права Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (ст. 8 Конституції України).

Суть зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів полягає в тому, що їх приписи поширюються на правовідносини, які виникли до набрання ними чинності, за умови, якщо вони скасовують або пом`якшують відповідальність особи. Але їх реалізація з використанням підзаконних нормативно-правових актів неможлива в окремих галузях права, зокрема в кримінальному праві.

КСУ зазначив, що кримінальний закон, який визначає діяння як злочин, може містити посилання на положення інших нормативно - правових актів. Якщо ці положення в наступному змінюються, загальний зміст кримінального закону, в даному випадку - диспозиція його норм, змін не зазнає. Протилежне означало б можливість зміни кримінального закону підзаконними актами, зокрема постановами Верховної Ради України, указами Президента України та актами Кабінету Міністрів України, що суперечило б вимогам п. 22 ч. 1 ст. 92 Конституції України.

Бланкетна диспозиція кримінально-правової норми (як одна з видів диспозицій) називає або описує кримінальне правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших галузей права. Основна особливість такої диспозиції полягає у тому, що визначена у ній норма має загальний і конкретизований зміст.

Загальний зміст бланкетної диспозиції передається словесно-документною формою відповідної статті Особливої частини Кримінального кодексу України і включає положення інших нормативно-правових актів у тому вигляді, в якому вони сформульовані безпосередньо в тексті статті. Саме із загальним змістом бланкетної диспозиції пов`язане визначення кримінальним законом діяння як правопорушення та встановлення за нього кримінальної відповідальності.

Натомість конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює кримінально-правову норму більш конкретним змістом. Зміни, що вносяться до нормативно-правових актів, посилання на які містить бланкетна диспозиція, не змінюють словесно-документну форму кримінального закону. Кримінально-правова норма залишається незмінною. Отже, кримінальний закон у такому разі не можна вважати новим - зміненим законом - і застосовувати до нього положення ч. 1 ст. 58 Конституції України та КК, які визначають зворотну дію закону в часі.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо державного регулювання обігу рослин роду коноплі (Cannabis) для використання у навчальних цілях, освітній, науковій та науково-технічній діяльності, виробництва наркотичних засобів, психотропних речовин та лікарських засобів з метою розширення доступу пацієнтів до необхідного лікування» від 21 грудня 2023 року № 3528-IX рекомендовано Кабінету Міністрів України внести зміни до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770.

На виконання вищезазначених вимог закону постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» від 24 травня 2024 року № 653, яка набрала чинності 16 серпня 2024 року, внесено зміни до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 р. № 770, та у таблиці І у списку № 1 виключено таку позицію: «Канабіс, смола канабісу, екстракти і настойки канабісу», а у таблиці ІІ у списку № 1 назву викладено в такій редакції: «Список № 1 Наркотичні засоби та рослини, обіг яких обмежено» та доповнено позицією: «Канабіс, смола канабісу, екстракти і настойки канабісу».

Проте, такі зміни підзаконного нормативно-правового акту, а саме переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770, посилання на який містять бланкетні диспозиції КК, із врахуванням рішення КСУ № 6-рп/2000 від 19 квітня 2000 року, справа № 1- 3/2000, не змінюють словесно-документну форму кримінального закону і кримінально-правова норма залишається незмінною.

При цьому постанова Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» від 24 травня 2024 року № 653 є підзаконним нормативно-правовим актом, а не законом про внесення змін до цього Кодексу, та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення, а тому відповідно до вимог ч. 6 ст. 3 КК цією постановою не вносились зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність.

За таких обставин, об`єднана палата вважає, що внесення змін до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, постановою Кабінету Міністрів України, не є змінами до закону про кримінальну відповідальність, що виключає застосування ст. 5 КК та ст. 58 Конституції України.

Стаття 307 ч. 2 КК України передбачає кримінальну відповідальність за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб, або особою, яка раніше вчинила одне із кримінальних правопорушень, передбачених статтями 308-310, 312, 314, 315, 317 цього Кодексу, або із залученням неповнолітнього, а також збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів у місцях, що призначені для проведення навчальних, спортивних і культурних заходів, та в інших місцях масового перебування громадян, або збут чи передача цих речовин у місця позбавлення волі, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах чи особливо небезпечні наркотичні засоби або психотропні речовини.

Згідно з приписами ст. 1 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» наркотичні засоби - речовини природні чи синтетичні, препарати, рослини, які включені до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, у якому згруповані у списки наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори наркотичних засобів і психотропних речовин, включені до таблиць I-IV згідно із законодавством України та міжнародними договорами України. Перелік та зміни до нього затверджуються виключно КМУ за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, протидії їх незаконному обігу і публікуються в офіційних друкованих виданнях.

Таким чином, на день ухвалення вироку суду встановлені під час судового розгляду незаконні дії ОСОБА_4 (незаконне виготовлення та зберігання з метою збуту) з наркотичним засобом - канабіс кваліфікуються за ч. 2 ст. 307 КК України.

При визначенні міри покарання суд враховує приписи ч. 2 ст. 50 КК України, за якими покарання має на меті не тільки кару і виправлення засудженого, а й запобігання вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , на підставі ст.ст. 65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке вчинив ОСОБА_4 , яке згідно із ст.12 КК України, є тяжким злочином у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, особу обвинуваченого, що він є особою середнього віку, має на утриманні батька 1939 року народження, має місце мешкання та місце реєстрації, за місцем мешкання характеризується позитивно, раніше притягувалася до кримінальної відповідальності вироком Дзержинського районного суду міста Харкова від 28 грудня 2023 року за ч.1 ст. 309 КК України, на обліку в реєстрі психіатричних та наркологічних хворих не перебуває, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує, частково визнає вину в інкримінованому правопорушенні, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання відповідно до ст.66,67 КК України; згідно принципу індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_4 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії у вигляді позбавлення волі. Саме такий вид покарання та його розмір 6 років з конфіскацією майна, з урахуванням вчиненого, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження вчинення ним нових злочинів, інший, більш м`який вид покарання, з урахуванням особи засудженого та його ставлення до вчиненого, не відповідатиме меті покарання.

Ухвалюючи вирок, суд відповідно до ст. 368 КПК України зобов`язаний вирішити питання щодо того, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами; на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати по справі підлягають стягненню з обвинуваченого.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 липня 2023 року до підозрюваного ОСОБА_4 був застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешт в певний період доби, вказаний запобіжний захід судом першої інстанції неодноразово був продовжений.

Враховуючи вид і міру покарання, призначеного обвинуваченому ОСОБА_4 даним вироком, наявність ризиків можливого ухилення обвинуваченого від суду, вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень, а також з метою забезпечення виконання вироку, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, застосований відносно ОСОБА_4 , суд вважає необхідним не змінювати.

Згідно з положеннями ч.ч.5, 7 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Домашній арешт зараховується судом у строк покарання за правилами, передбаченими в частині першій цієї статті, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі. Натомість у вказаному провадженні запобіжний захід був у вигляді домашнього арешту у певний період доби, що не може бути зараховано до строків відбування покарання.

Керуючись ст.ст.368-371, 373-374, 532, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначити йому покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Продовжити ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби до набрання вироком законної сили.

Строк покарання за даним вироком ОСОБА_4 рахувати з моменту фактичного затримання засудженого на виконання даного вироку.

Речові докази: -1) 5 (п`ять) рослин з корінням зовні схожих на коноплю, упакованих до паперового конверту «НАЦІОНАЛЬНА ПОЛІЦІЯ УКРАЇНИ ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ в ХАРКІВСЬКІЙ ОБЛАСТІ СЛІДЧЕ УПРАВЛІННЯ»; 2) фрагмент полімерної пляшки з нашаруванням бурого кольору, упаковано до експертного пакету «WAR1252501»; 3) 52 (п`ятдесят два) полімерні зіп-пакети з сухою подрібненою речовиною зеленого кольору, рослинного походження, упаковано до експертного пакету «WAR1252500»; 4) предмет циліндричної форми, розміром 23 мм., з нашаруванням речовини схожої на масло канабісу упаковано до паперового конверту «НАЦІОНАЛЬНА ПОЛІЦІЯ УКРАЇНИ СЛІДЧЕ УПРАВЛІННЯ», які поміщено до камери зберігання речових доказів ГУНП в Харківській області, за адресою: м. Харків, вул. Молочна, буд. 40, квитанція № 16444 від 25.08.2023 знищити після набрання вироком законної сили.

Стягнути із ОСОБА_4 РНКОПП НОМЕР_1 на користь держави 10037,16 (десять тисяч тридцять сім гривень 16 копійок) за проведення експертного дослідження № 19985 від 26 червня 2023 року.

Вирок Дзержинського районного суду від 28 грудня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.1 ст. 309 КК України виконувати самостійно.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя: ОСОБА_16