Справа № 147/985/25
Провадження № 1-кп/147/220/25
ВИРОК

іменем України

30 червня 2025 року с-ще Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

із секретарем ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за №0000194 від 01.05.2025, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що звільнившись 23.06.2023 з військової служби, діючи з прямим умислом направленим на незаконне зберігання бойових припасів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, всупереч вимогам Наказу Міністра оборони України від 29.06.2005 №359 «Про затвердження Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України», який зобов?язує військовослужбовця у разі звільнення з військової служби здати всі отримані боєприпаси до військової частини, а також всупереч вимогам, визначеним Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року №622, Положення про дозвільну систему, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 2012 року №576, що встановлюють порядок виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, обліку і використання спеціально визначених предметів, матеріалів і речовин, достовірно знаючи про відсутність у нього передбаченого законом дозволу на зберігання бойових припасів, зберігав оборонну осколкову ручну гранату Ф-1 промислового виготовлення військового призначення, що має маркувальні позначення «107 133-7 Т» разом із підривачем «уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ» промислового виготовлення військового призначення, що відносяться до бойового припасу, у власному житловому будинку, в якому він проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до 12 години 45 хвилин 13.05.2025.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України - зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

У кримінальному провадженні №0000194 від 01.05.2025 між прокурором Тростянецького відділу Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_6 та підозрюваним у цьому кримінальному проваджені ОСОБА_4 за участю захисника, адвоката ОСОБА_5 , 06.06.2025 укладено угоду про визнання винуватості згідно з вимогами ст. ст. 468, 469, 472 КПК України. Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості, прокурор та ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення і кваліфікації дій за ч. 1 ст. 263 КК України.

Згідно з угодою про визнання винуватості ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні, сприяв встановленню обставин, що мають значення для даного кримінального провадження. Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання ОСОБА_4 за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки. З огляду на особисті дані ОСОБА_4 , обставини, що пом`якшують його покарання, враховуючи тяжкість вчиненого ним злочину, сторони погоджуються на застосування до ОСОБА_4 норм ст. ст. 75, 76 КК України, тобто на підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням на строк, визначений судом, із покладенням обов`язків.

Також, прокурор та підозрюваний ОСОБА_4 , визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.

Таким чином, суд не перевіряє фактичні обставини вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, так як не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення підготовчого судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання винуватості.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

На підставі ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам.

Відповідно до статті 12 КК України кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 , передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, є тяжким злочином та відсутні потерпілі, тому згідно ч. 4 ст. 469 КПК України в даному кримінальному провадженні може бути укладена угода.

Прокурор в судовому засіданні, просила угоду про визнання винуватості затвердити та призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання, зазначивши, що при її укладенні були дотриманні вимоги Кримінального кодексу та Кримінального процесуального кодексу України. Просила речовий доказ, ручну гранату промислового виготовлення військового призначення передати на потреби ЗСУ та стягнути витрати за проведення експертизи.

ОСОБА_4 просив угоду затвердити, визнав свою вину у вчинені кримінального правопорушення, не заперечував проти обставин, встановлених під час проведення досудового розслідування. Зазначив, що під час укладення угоди на нього жодного тиску не вчинялось, укладення угоди є добровільним. Також обвинувачений зазначив, що зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Захисник ОСОБА_5 підтвердив обставини викладені обвинуваченим, відмітив дотримання вимог КПК України при укладенні угоди.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 263 КК України, як зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Покарання, узгоджене сторонами, відповідає санкції, передбаченій ч. 1 ст.263 КК України.

Судом також встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, раніше не судимий, одружений, працюючий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно.

Обставиною, що згідно зі ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_4 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд, при вирішенні питання про відповідність угоди про визнання винуватості вимогам КПК України враховує, що угода укладена добровільно за участі захисника обвинуваченого, не суперечить вимогам названого кодексу, правова кваліфікація кримінального правопорушення є вірною, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права і свободи та інтереси інших осіб.

Враховуючи викладене, суд вважає, що угода від 06.06.2025, укладена між прокурором Тростянецького відділу Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 підлягає затвердженню.

Вчиненим кримінальним правопорушенням майнову шкоду не завдано.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого слід стягнути судові витрати у справі за проведення судової вибухово-технічної експертизи відповідно до висновку експерта №СЕ-19/102-25/11329-ВТХ від 27.05.2025, що становлять 7131,20 грн.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 16.05.2025, підлягає скасуванню.

Долю речових доказів вирішити в порядку, встановленому ст.100 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст. ст. 371, 374, 473, 474, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 06.06.2025 між прокурором Тростянецького відділу Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участі захисника, адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок іспитового строку ОСОБА_4 обчислювати з 30 червня 2025 року, тобто з моменту проголошення вироку.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на проведення судової вибухово-технічної експертизи в розмірі 7131 (сім тисяч сто тридцять одна) гривня 20 (двадцять) копійок.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 16.05.2025 у справі №147/766/25.

Речовий доказ по справі: оборонну осколкову ручну гранату Ф-1 промислового виготовлення військового призначення, що має маркувальні позначення «107 133-7 Т», разом із підривачем «уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ» промислового виготовлення військового призначення, яка зберігається у відділі вибухотехнічної служби ГУНП у Вінницькій області за адресою: м. Вінниця, вул.Мечникова,7 передати на потреби Збройних Сил України.

Роз`яснити сторонам, що, відповідно до ч. 1 ст. 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор має право звернутись до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

На вирок суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Тростянецький районний суд Вінницької області.

Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та захиснику.

Суддя ОСОБА_1