26.04.2025 Єдиний унікальний номер 205/6455/25
Провадження 1-кс/205/425/25
УХВАЛА
26.04.2025 м. Дніпро
- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одружений, утриманців не маючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , (конт.тел. НОМЕР_1 ), військовослужбовця військової служби за контрактом, на посаді стрілця 3 штурмового спеціального відділення 1 штурмового спеціального взводу штурмової спец роти «Шквал» військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні «солдат», раніше судимого:
- 17.12.2018 Богунським районним судом м. Житомир за ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць;
- 08.12.2022 Житомирським районним судом Житомирської області за ч. 2 cт. 190, ч. 4 cт. 185 КК України
- 20.12.2023 Богунським районним судом м. Житомира Житомирської області за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, 7 (сім) місяців, та якого згідно ухвали Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06.06.2024, звільнено від відбування покарання умовно-достроково для проходження військової служби за контрактом на 4 роки 19 днів,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, у вчиненні кримінального правопорушення,
Старший слідчий СВ ВП № 1 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 за погодженням з прокурором звернулась до слідчого судді із вказаним клопотанням, у якому просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до витягу із наказу № 110-РС командира військової частини НОМЕР_2 від 15.06.2024, солдата ОСОБА_4 призначено на посаду стрілець 3 штурмового спеціалізованого відділення 1 штурмового спеціалізованого взводу штурмової спеціалізованої роти « ІНФОРМАЦІЯ_3 » військової частини НОМЕР_2 , будучи особою, яка раніше судима за злочини проти власності, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не встав та знаючи про те, що з 24.02.2022 року Указом Президента України за № 64/2022 введено на території України воєнний стан, який продовжено Указом Президента України №4220-ІХ від 14.01.2025 на 90 діб, вчинив нове кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин.
Так, ОСОБА_4 , 25 квітня 2025 року, близько 15 години 20 хвилин, маючи прямий злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжка), знаходячись на подвір`ї будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, протиправно, з корисливих спонукань, без дозволу власника, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розуміючи, що вчиняє кримінальне правопорушення повторно, в умовах воєнного стану, будучи обізнаним про відсутність в будинку власника та інших осіб, шляхом пошкодження вікна, незаконно, діючи в умовах воєнного стану, проник до будинку, вчинив тим самим незаконне проникнення до житла, звідки здійснив викрадення чужого майна відеокамеру SONY 2180377, модуль ЗСК-ВМВ 108Е; фотоапарат Canon PC 1230; мобільний телефон Huawei; мобільний телефон Lenovo.
Після чого, ОСОБА_4 в момент спроби втекти з будинку був викритий мешканцями сусідніх будинків з викраденим майном на місці вчинення кримінального правопорушення, які словесно намагались припинити його злочинні дії, але ОСОБА_4 , розуміючи, що його дії вже мають відкритий характер, все також утримуючи при собі викрадене майно, продовжив свої протиправні дії та почав тікати з місця події. Однак, мешканці сусідніх будинків, викликавши поліції, почали бігти за ОСОБА_4 і затримали його.
Таким чином умисні дії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, кваліфікувані органом досудового розслідування за ч. 4 ст. 186 КК України.
За наявності достатніх підстав, 26 квітня 2025 року, органом досудового розслідування обґрунтовано повідомлено про підозру.
У вчиненні кримінального правопорушення підозрюється: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Житомира, українець, громадянин України, із середньою освітою, не одружений, утриманців не маючий, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , (конт. тел. НОМЕР_1 ), військовослужбовець військової служби за контрактом, в посаді стрілець 3 штурмового спец відділення 1 штурмового спец взводу штурмової спец роти «Шквал» військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні «солдат», раніше судимий:
- 17.12.2018 Богунським районним судом м. Житомира за ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць;
- 08.12.2022 Житомирським районним судом Житомирської області за ч. 2 cт. 190, ч. 4 cт. 185 КК України
- 20.12.2023 Богунським районним судом м. Житомира Житомирської області за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, 7 (сім) місяців, та якого згідно ухвали Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06.06.2024, звільнено від відбування покарання умовно-достроково для проходження військової служби за контрактом на 4 роки 19 днів.
Обґрунтованість повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами, зокрема:
- протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 від 25.04.2025 року;
- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ;
- протоколом впізнання осіб за фотознімками за участю свідка ОСОБА_8 ,;
- протоколом впізнання осіб за фотознімками за участю свідка ОСОБА_9 ;
- та іншими зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності.
Частиною 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, якою передбачено умови, мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб: переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Таким чином, для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного.
Така потреба обумовлена наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Так, в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного покладається необхідність запобігання спробам:
Оцінюючи ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, орган досудового розслідування зазначає, що ОСОБА_4 може переховуватися від суду, окрім цього існує певна ймовірність того, що підозрюваний з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, може вдатися до відповідних дій.
Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії).
При цьому, вирішуючи питання про доцільність зміни запобіжного заходу - тримання під вартою підозрюваному на будь-який інший, не пов`язаний з позбавленням волі, слід взяти до уваги ті обставини, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину за який у разі доведеності його вини йому може загрожувати покарання від 7 до 10 років позбавленням волі.
Щодо суспільної небезпеки, злочин, за яким ОСОБА_4 висунута обґрунтована підозра, має дуже високий ступінь суспільної небезпеки, оскільки вказаний злочин проти життя та здоров`я особи. Ця обставина сама по собі спонукає людину до вчинення дій, спрямованих на ухилення від кримінальної відповідальності, що узгоджується з позицією ЄСПЛ щодо необхідності оцінки ризику втечі у світлі фактів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення у справах «Бекчиєв проти Молдови», «Панченко проти Росії»).
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України: підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що підозрюваний має мотив та можливість вплинути на потерпілого ОСОБА_7 , оскільки ОСОБА_4 знає місце проживання, де живе вище вказаний потерпілий, на свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_8 знає місце проживання, де живуть вище вказані свідки.
Згідно п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, тобто раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, маючи не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову, повторно, вчинив корисливий злочин проти власності.
ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти власності, за який законом передбачено покарання від 7 до 10 років позбавлення волі, тому можливо прийти до висновку що до останнього доцільно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України, однією з обставин, що враховується судом при обранні запобіжного заходу є вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, на теперішній час зібрані докази, які мають суттєве значення для доказування вини ОСОБА_4 по вказаному кримінальному провадженню, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, тому вказана обставина може бути врахована судом, при обранні підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України, однією з обставин, що враховується судом при обранні запобіжного заходу є тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчинені кримінального правопорушення в якому він підозрюється. Вказана обставина може бути врахована судом при обранні відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти власності, за який законом передбачено покарання від 7 до 10 років позбавлення волі.
Таким чином, тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою є виправданим, оскільки цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи.
Тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканності (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»).
Крім того, внаслідок збройної агресії російської федерації проти України з 24.02.2022 Україною згідно відкритих даних не контролюється орієнтовно 20% власної території, що створює додаткові можливості для залишення території України, в тому числі поза офіційними пунктами пропуску.
Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23.02.2006 передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.
Також слід взяти до уваги, що ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.
Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
Суд зауважує, що ОСОБА_4 не має захворювань, що включені до додатку №13 «Перелік хвороб, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я № 1348/5/572 від 15.08.2014 «Про затвердження Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі», тобто він є особою, яка не має протипоказань до утримання під вартою.
Також, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, у зв`язку з тим, що кримінальне правопорушення вчинене проти життя та здоров`я особи.
З огляду на те, що органом досудового розслідування доведено та підтверджено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та враховані обставини, передбачені ст. 178 КПК України.
Таким чином, те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, впливати на свідків та потерпілого, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити нове кримінальне правопорушення, свідчить про неможливість запобіганням цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Враховуючи викладене, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, слідчий суддя вважає, що оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише зазначає, що причетність ОСОБА_4 до скоєння кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною, визначені ризики є достатніми для застосування щодо нього такого обмежувального заходу, як тримання під вартою.
Відповідно до вимог ч. 1ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
На підставі наведеного, слідчий суддя вважає доцільним застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком шістдесят днів.
Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини визначені ст. 177, 178 КПК України має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Враховуючи обставини кримінального правопорушення, особу ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, даних про його особу та встановлених ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про можливість визначення застави в межах, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, який достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України та не буде завідомо непомірним для нього, - в розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) грн 00 коп.
Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України, підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього обвинуваченого під вартою.
На підставі викладеного та керуючись ст.29 Конституції України, ст.ст. 176-178, 183, 193, 194, 196, 199 КПК України, слідчий суддя,-
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - до 23 червня 2025 року.
Строк тримання під вартою обчислювати з 25 квітня 2025 року, тобто з моменту фактичного затримання ОСОБА_4 .
Ухвала діє до 23 червня 2025 року включно, після чого припиняє свою дію. Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Визначити ОСОБА_4 розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, в розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) грн 00 коп.

Особам, визначеним ч.2 ст. 183 КПК України, у будь-який момент може бути внесена застава, в разі внесення застави в розмірі 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) грн 00 коп., ОСОБА_4 звільнити з-під варти негайно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 у разі внесення застави наступні обов`язки: 1) цілодобово не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично перебуває, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду в залежності від стадії кримінального провадження, крім випадків надання невідкладної медичної допомоги та перебування у укритті на час дії повітряної тривоги у місті Дніпрі для збереження життя та здоров`я; 2) повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю або суд про зміну свого місця проживання, 3) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді (суду) за першою вимогою в залежності від стадії кримінального провадження; 4) заборонити спілкування із свідками по даному кримінальному провадженню.

Вищевказані обов`язки покласти на підозрюваного на строк два місяці.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному в цій ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на вказаний розрахунковий рахунок, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця тримання під вартою.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця тримання під вартою негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора або суду без поважних причин чи не повідомить про причини свої неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

В разі невиконання покладених на ОСОБА_4 обов`язків, заставу в розмірі 90840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) грн 00 коп звернути в дохід держави.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_11