В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2025 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі головуючої судді ОСОБА_1 ; за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000926 від 04.07.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, не одруженого, на утриманні дітей не маючого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 Кримінального кодексу України, та ухвалив вирок про таке.

Формулювання обвинувачення згідно з обвинувальним актом.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи визнаним винним постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.04.2024 у справі № 212/1103/24 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП та якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40 800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років, постановою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.06.2024 у справі № 215/3646/24 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на десять років, постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.07.2024 у справі № 212/6505/24 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП та якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на десять років; постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.09.2024 у справі № 214/5854/24 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на десять років, продовжив керувати транспортними засобами, не виконуючи вищевказані рішення суду.

ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, достовірно знаючи про наявність вказаних постанов суду, з метою їх невиконання в частині позбавлення права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість їх виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Коституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, ж обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, 03 липня 2025 року о 15:15 год здійснював керування транспортним засобом автомобілем марки «Daewoo Lanos» зеленого кольору з д. н. з. НОМЕР_1 , рухаючись по автомобільній дорозі вулиці Георга Отса, поряд з будинком № 1 в Покровському районі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, де був зупинений працівниками полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській областіДПП НПУ в порядку, передбаченому п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». Своїми умисними діями ОСОБА_3 не виконав постанови судів в частині позбавлення права керування транспортними засобами.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 382 КК України умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.

27 серпня 2025 року прокурор ОСОБА_5 та ОСОБА_3 уклали угоду про визнання винуватості (а. с. 9-14) на етапі досудового розслідування, відповідно до якої виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 382 КК України, яка ніким не оспорюється; зазначили істотні обставини для даного кримінального правопорушення; ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у вчиненому злочині та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі, зазначеному в обвинувальному акті, у судовому провадженні; узгодили призначення покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік та погодилися звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК України та закону.

Суд дійшов висновку, що укладена угода відповідає вимогам до її змісту, визначеним ст. 472 КПК України, та підписана сторонами.

Під час судового засідання суд, на виконання вимог ч. 4 ст. 474 КПК України, роз`яснив та з`ясував, що обвинувачений цілком розуміє:

- що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права:

мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення;

мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно;

допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;

- наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України;

- характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим;

- вид покарання, який буде застосований до нього у разі затвердження угоди судом;

- наслідки невиконання ним угоди.

В судовому засіданні обвинувачений вказав, що цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, передбачені ст. 473, ч. 4 ст. 474 КПК України. Він також беззастережно визнав свою вину за ч. 1 ст. 382 КК України та надав суду згоду на призначення узгодженого сторонами угоди покарання; сказав, що розкаюється в тому, що зробив.

Захисник обвинуваченого в судовому засіданні просила затвердити угоду про визнання винуватості, зазначила, що не вбачає перешкод для її затвердження.

Прокурор вважав за доцільне затвердити угоду про визнання винуватості з огляду на наявність правових підстав для цього і відповідність угоди вимогам закону. Зазначив про те, що до вилученого в якості доказу транспортного засобу, належного ОСОБА_3 , слід застосувати спеціальну конфіскацію; інші речові докази ключі від автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу - слід залишити в матеріалах справи.

На виконання вимог ч. 6 ст. 474 КПК України суд у судовому засіданні переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Скарги щодо цього ОСОБА_3 під час кримінального провадження не подавав. В судовому засіданні він підтвердив, що підстав для будь-яких скарг з його боку не було.

На виконання вимог ч. 7 ст. 474 КПК України суд також переконався у відповідності угоди вимогам КПК України та/або закону. Зокрема, умови угоди не суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань є можливим, наявні фактичні підстави для визнання винуватості.

З огляду на зазначене суд переконався, що угода може бути затверджена.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття. Ця обставина зазначена в обвинувальному акті і визнана судом.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, суд не виявив.

Отже, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили. Враховуючи це, а також те, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та КК України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження укладеної між прокурором та ОСОБА_3 угоди.

Мотиви призначення покарання.

Сторони домовились про покарання за вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 382 КК України - у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень статей 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації за статтею 12 КК України, особливостей і обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з частиною п`ятою статті 65 Кримінального кодексу України, у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Суд, з урахуванням особи ОСОБА_3 , а саме того, що він раніше не судимий, не працює, на обліку у лікаря нарколога та психіатра наразі не перебуває, вчинення ним нетяжкого злочину, дійшов висновку про можливість призначення йому узгодженого в угоді покарання.

Інші рішення щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку: щодо цивільного позову, заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат, речових доказів тощо.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Строк запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання сплив 17.08.2025.

Витрати, пов`язані із залученням експерта та проведенням експертизи відсутні.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України. Спеціальну конфіскацію суд вирішив не застосовувати, враховуючи щире каяття обвинуваченого, його намір передати автомобіль в користування родичу (про який він заявив в судовому засіданні), заперечення проти застосування спеціальної конфіскації обвинуваченого та його захисника.

На підставі зазначеного, статей 532, 393, 395, керуючись статтями 99, 100, 124, 368, 370, 371, 373, 374, 475 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 27 серпня 2025 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за № 0000926 від 04.07.2025.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Призначити узгоджену сторонами угоди міру покарання ОСОБА_3 у виді 1 (один) рік позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Речові докази у кримінальному провадженні: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , ключі від транспортного засобу «Daewoo Lanos» зеленого кольору з д. н. з. НОМЕР_1 , транспортний засіб «Daewoo Lanos» зеленого кольору з д. н. з. НОМЕР_1 повернути власнику ОСОБА_3 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Покровський районний суд міста Кривого Рогу протягом 30 днів з моменту його проголошення прокурором та обвинуваченим виключно з підстав призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене, ухвалення вироку без згоди обвинуваченого на призначення покарання, не роз`яснення наслідків укладення угоди. Прокурором вирок може бути оскаржений виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору; учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Копія вироку може бути отримана учасниками судового провадження в суді.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя ОСОБА_1