Справа № 541/2088/25
№ провадження 1-кп/541/270/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2025 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретарів судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Миргороді кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000258 від 08.11.2024, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Запольне Бєлгородської області рф, українки, громадянки України, з середньою освітою, тимчасово непрацюючої, розлученої, на утриманні має неповнолітню дитину 2008 року народження, зареєстрованої та фактично проживаючії за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України

ВСТАНОВИВ:

28.05.2025 до Миргородський міськрайонний суд Полтавської області надійшов обвинувальний акт та угода про визнання винуватості від 28.05.2025 у кримінальному провадженні № 000258 від 08.11.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України

Ухвалою суду від 02.06.2025 у вищеназваному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

За змістом обвинувального акта та угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненого за таких обставин.

У зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України та Верховного головнокомандувача Збройних сил України ОСОБА_6 від 24.02.2022 №64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-Х1 введено воєнний стан на всій території України, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

Крім того, Указом Президента України від 24.02.2022 №65/2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженим Законом України №2105-1Х від 03.03.2022, у зв`язку з військовою агресією рф проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України постановлено оголоси ти та провести загальну мобілізацію на всій території України протягом 90 днів із дня набрання чинності Указом. Також указом, серед іншого, постановлено:

- призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами;

- місцевим органам виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб - підприємців організувати та забезпечити в установленому законом порядку, серед іншого, своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу, прибуття техніки на збірні пункти та у військові частини;

- здійснення призову військовозобов`язаних, резервістів на військову службу, їх доставки до військових частин та установ Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань.

У подальшому, строк проведення загальної мобілізації неодноразово продовжувався у встановленому законом порядку. Статтею 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Згідно зі ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності га територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до Закону.

Абзацом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування. Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Аналогічне визначення особливого періоду міститься у Законі України «Про оборону України», згідно з абз. 13 ч. 1 ст. 1 якого, особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Таким чином, враховуючи введення в Україні у встановленому законом порядку правового режиму воєнного стану, з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні діє особливий період у розумінні Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» і Закону України «Про оборону».

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України № 2102-1Х від 24.02.2022, у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, військовому командуванню разом з військовими адміністраціями, органами виконавчої влади, правоохоронними органами та за участю органів місцевого самоврядування постановлено запроваджувати і здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи правового режиму воєнного стану, реалізовувати повноваження, необхідні для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності. Статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» визначено поняття воєнного стану.

Так, воєнний етан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про оборону» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно з законодавством. Громадяни України проходять військову службу, службу у військовому резерві та виконують військовий обов`язок у запасі відповідно до законодавства.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно з ч. 2 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до ч. З ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Частиною 7 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують, серед іншого, районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Відповідно до ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, серед іншого, прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно з ч. З ст. 33 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний і персональний.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» персонально-якісний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів покладається на відповідні районні (міські) територіальні центра комплектування та соціальної підтримки.

Частиною 3 ст. З Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що зміст мобілізаційної підготовки, серед іншого, становить: військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів; підготовка та накопичення військово- навчених людських ресурсів призовників, військовозобов`язаних та резервістів для комплектування посад, передбачених штатами воєнного часу.

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації. Зокрема, відповідно до ч. 1 цієї статті, громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період. Згідно з ч. З цієї статті, під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Згідно з ч. З Закону України «Про Збройні Сили України» до структури Збройних Сил України відносяться, серед іншого, органи військового управління.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» до органів військового управління, серед іншого, відносяться територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки і мобілізації.

Правовий статус і повноваження територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки визначені Положенням про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 (далі за текстом - Положення про ТЦК та СП). Так. згідно з пунктом 1 Положення про ТЦК та СП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, м. м. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах. Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються, ліквідуються, реорганізуються Міноборони.

Пунктом 8 Положення про ТЦК та СП визначено, що завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених обов`язків є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно- територіальної одиниці, контроль за його станом, зокрема в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та Служби зовнішньої розвідки), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, м. м. Киева та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження військової служби у військовому резерві Збройних Сил. підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, тощо.

Повноваження територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки визначені пунктом 9 Положення про ТЦК та СП.

Гак, у громадянки України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , восени 2024 року (більш точну дату досудовим розслідуванням не встановлено) виник умисел, спрямований на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.

Реалізуючи вказаний злочинний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що діяльність зі здійснення мобілізаційних заходів викликає широкий резонанс в суспільстві, у тому числі і серед осіб, які мають намір ухилитися від мобілізації або не виявляють бажання бути призваними на військову службу до Збройних Сил України, восени 2024 року (більш точну дату досудовим розслідуванням не встановлено), у мобільному застосунку месенджері «Telegram» глобальної мережі Інтернет, який пристосований для обміну голосовими, текстовими повідомленнями та медіафайлами, приєдналась під акаунтом « ОСОБА_7 », що підв`язаний під номер телефону номером НОМЕР_1 , та стала учасником-користувачем тематично-інформаційної «Telegram»-групи під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Дана тематично-інформаційна «Telegram»-гpyпa створена для збору, накопичування, публікацій, трансляцій інформаційних повідомлень з відомостями про дату, час та місця проведення мобілізаційних заходів співробітниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (далі - ТЦК та СП), місця розташування блок-постів ТЦК та СП, військових Збройних Сил України, інших військових формувань долучених до цієї діяльності, з метою перешкоджання проведенню мобілізації в особливий період, у тому числі врученню громадянам повісток про виклик до ТЦК та СП тощо, шляхом завчасного оповіщення, попередження, повідомлення користувачів та учасників цієї тематично- інформаційної групи, яка нараховувала 3 826 осіб, про дату, час та місця розташування мобільних, тимчасових блок - постів, перебування спільних мобільних груп співробітників ІНФОРМАЦІЯ_3 і Миргородського районного відділу поліції ГУ НП в Полтавській області, військовослужбовців Збройних Сил України, інших військових формувань залучених до проведення мобілізаційних заходів.

ОСОБА_4 , використовуючи власний мобільний телефон марки «РОСО М3» з номером сім-картки НОМЕР_1 , який прив`язний до облікового запису « ОСОБА_7 », у мобільному застосунку месенджера «Telegram», перебуваючи за місцем свого проживання, а саме: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи небезпечний характер своїх дій, бажаючи настання негативних наслідків, поширювала у тематично-інформаційній «Telegram»-гpyпi під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » інформацію про місця проведення мобілізаційних заходів, що знизило їхню ефективність на території м. Миргород Полтавської області за наступних обставин.

ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання, використовуючи власний мобільний телефон марки «РОСО М3» з номером сім-картки НОМЕР_1 , який прив`язний до облікового запису « ОСОБА_7 », у тематично-інформаційній «Telegram»-гpyпі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » опублікувала ІНФОРМАЦІЯ_4 о 14 год 06 хв текстове повідомлення «Світло-сірий з комплектом ЖД ларьки шманають мужиків. Потужний мужик на них наорав, опустив і ті поїхали не солоно хлібавши» (під «Світло-сірий з комплектом ЖД ларьки шманають мужиків» розуміється - службовий автомобіль світло-сірого кольору, який використовують військовослужбовці-співробітники ТЦК та СП під час проведення мобілізаційних заходів поблизу залізничної станції «Миргород»), тим самим повідомила про виконання мобілізаційних заходів співробітників ІНФОРМАЦІЯ_5 поблизу залізничної станції «Миргород», що розташована за адресою: Полтавська область, м. Миргород, вул. Залізнична, буд. 2.

Надалі, з метою перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання, використовуючи власний мобільний телефон марки «РОСО М3» з номером сім-картки НОМЕР_1 , який прив`язний до облікового запису « ОСОБА_7 », у тематично-інформаційній «Telegram»-гpyпi під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » 11.12.2024 о 08 год 33 хв опублікувала наступне текстове повідомлення: «ЖД аж 3 комплекта. Спрінтер, фольц і дастер» (під «ЖД аж 3 комплекта. Спрінтер, фольц і дастер» розуміється, що військовослужбовці-співробітники ТЦК та СП проводять мобілізаційні заходи поблизу залізничної станції «Миргород» за адресою: Полтавська обласить, м. Миргород, вул. Залізнична, буд. 2, при цьому використовуючи службові автомобілі марки «Mercedes Sprinter», «Volks Wagen» та «Renault Duster».

Таким чином, опублікувавши вище зазначене текстове повідомлення у тематично- інформаційній «Telegram»-гpyпi під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». ОСОБА_4 фактично підтвердила місце та час перебування співробітників ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 , під час проведення ними мобілізаційних заходів.

Інформація, викладена ОСОБА_4 у тематично-інформаційній «Telegram»-гpyпi під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » перешкоджає законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, призводять до зростання напруження у суспільстві, уникнення військовозобов`язаними особами спілкування із представниками ТЦК та СП, що призводить до зменшення кількості мобілізаційних ресурсів (військовозобов`язаних), які прибувають до ТЦК та СП та можуть бути сплановані до призову під час мобілізації, що, у свою чергу, ставить під загрозу терміни та обсяги виконання заходів комплектування військово-організаційних структур ЗСУ, а також формування стійких передумов для подальшої відмови громадян від виконання своїх конституційних обов`язків в особливий період.

Факти розповсюдження зазначених відомостей унеможливлюють виконання поставлених завдань у повному обсязі та перешкоджають законній діяльності Збройних Сил Україні та інших військових формувань в особливий період.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України

Разом з обвинувальним актом прокурор надіслав до суду угоду про визнання винуватості укладену 28 травня 2025 року між прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_4 , за участі захисника, адвоката ОСОБА_5 , згідно умов якої підозрювана під час досудового розслідування повністю визнала свою винуватість у зазначеному діянні, виявила щире каяття, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення та зобов`язується у судовому провадженні беззастережно визнати вину у вчиненні злочину, що їй інкрімінується.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди про визнання винуватості підозрюваній ОСОБА_4 буде призначено покарання за ч. 1 ст. 114-1 КК України у виді п`яти років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком.

Наслідки укладання та затвердження означеної угоди згідно ст.ст. 394, 424, 473, 474, 476 КПК України та ст. 389-1 КК України оговорені та зрозумілі сторонам.

У підготовчому судовому засіданні прокурор, обвинувачена та захисник підтримали угоду про визнання винуватості та просили її затвердити.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Обвинувачена ОСОБА_4 вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст. 114-1 КК України визнала повністю і просила затвердити угоду про визнання винуватості. При цьому пояснила, що укладення угоди є добровільною, вона розуміє права, передбаченні ч. 4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження та невиконання угоди, передбачені ч. 2 ст.473 та ст.476 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди.

Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_5 проти затвердження угоди про визнання винуватості не заперечувала, зазначила, що під час укладення даної угоди обвинуваченому були роз`яснені його права та обов`язки та відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, іспитовий строк встановити 1 (один) рік, та враховувати майновий стан обвинуваченої, яка тимчасово не працює, розлучена, на утриманні має неповнолітню дитину, в зв`язку з чим просила частково зменшити розмір належних до оплати процесуальних витрат.

Прокурор, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просила угоду про визнання винуватості затвердити щодо часткового зменшення розміру належних до оплати процесуальних витрат не заперечувала.

Суд не вправі перевіряти фактичні обставини вчиненого обвинуваченою правопорушення, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення підготовчого судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання винуватості.

Судом, на виконання вимог ст. 474 КПК України, сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченої не встановлено. Суд переконаний, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним і не вбачає необхідності витребовувати додаткові документи та викликати в судове засідання інших осіб і опитувати їх, обмежуючись наданими суду доказами у підготовчому провадженні.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Виходячи з положень ч. 5 ст. 469 КПК України укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам ст. 472 КПК України, суд враховує, що умови Угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього кодексу, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод, чи інтересів будь-яких осіб, не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним. Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з того, що її умови відповідають КПК України та кримінальному закону, тому вважає, що є підстави для її затвердження.

Ухвалюючи вирок, суд приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , склад кримінального правопорушення - перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період - вказує на кваліфікацію діянь за ч. 1 ст. 114-1 КК України, обвинувачена визнала свою вину повністю.

Призначаючи покарання обвинуваченій, суд, у відповідності до ст. 65 КК України, приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які, пом`якшують покарання, суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, яка, обтяжує покарання обвинуваченої, суд визнає вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченій суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним Кодексом України.

Кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченою за ч. 1 ст. 114-1 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

Згідно ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

За таких обставин суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_4 можливе з призначенням їй покарання, узгодженого угодою про визнання винуватості, за ч. 1 ст. 114-1 КК України до покарання у виді п`яти років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів і які документально підтверджені, відповідно до вимог ч. 2 ст. 124, ч. 1 ст. 126 КК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави. При цьому, суд відповідно до вимог ст. 119 КПК України враховує майновий стан обвинуваченої, яка тимчасово не працює, розлучена, на утриманні має неповнолітню дитину, та вважає можливим частково зменшити розмір належних до оплати процесуальних витрат до 2000,00 грн.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню необхідно вирішити в порядку визначеному ст. 100 КПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо, зокрема, інше майно було використано як знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

На підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України застосувати у кримінальному провадженні спеціальну конфіскацію та конфіскувати у власність держави речовий доказ мобільний телефон марки «РОСО М3» з номером сім-картки: НОМЕР_1 .

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 05.02.2025 року (справа №554/13959/24, провадження №1-кс/554/2294/2025) на мобільний телефон РОСО, моделі М3 синього кольору у захисному полімерному чохлі темно-синього кольору без логічного захисту з IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , з сім-картою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» з номером НОМЕР_1 ; Арешт, накладений на майно ОСОБА_9 , згідно ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 05.02.2025 року (справа №554/13959/24, провадження №1-кс/554/2293/2025) на мобільний телефон Xiaomi Mi 11 Life, IMEI1: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 , з сім-картами з номерами НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , Арешт, накладений на майно ОСОБА_10 , згідно ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 26.02.2025 року (справа №554/13959/24, провадження №1-кс/554/3149/2025) на мобільний телефон Redmi 8, IMEI1: НОМЕР_8 , IMEI2: НОМЕР_9 , з сім-картою з номером НОМЕР_10 . З сім-картою з номером НОМЕР_11 , слід скасувати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 314, 368, 370, 374, 394, 475, 476 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 , за участі захисника, адвоката ОСОБА_5 від 28.05.2025 року - затвердити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України та призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк 2 (два) роки.

У відповідності з п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

- мобільний телефон РОСО, моделі М3 синього кольору у захисному полімерному чохлі темно-синього кольору без логічного захисту з IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , з сім-картою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» з номером НОМЕР_1 , що зберігається в камері зберігання речових доказів УСБУ в Полтавській області - конфіскувати в дохід держави;

- мобільний телефон Xiaomi Mi 11 Life, IMEI1: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 , з сім-картами з номерами НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , який зберігається в камері зберігання речових доказів УСБУ в Полтавській області - повернути власнику ОСОБА_9 ;

- мобільний телефон Redmi 8, IMEI1: НОМЕР_8 , IMEI2: НОМЕР_9 , з сім-картою з номером НОМЕР_10 . з сім-картою з номером НОМЕР_11 , який зберігається в камері зберігання речових доказів УСБУ в Полтавській області - повернути власнику ОСОБА_10

Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 05.02.2025 року (справа №554/13959/24, провадження №1-кс/554/2294/2025) на мобільний телефон РОСО, моделі М3 синього кольору у захисному полімерному чохлі темно-синього кольору без логічного захисту з IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , з сім-картою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» з номером НОМЕР_1 ; арешт, накладений на майно ОСОБА_9 , згідно ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 05.02.2025 року (справа №554/13959/24, провадження №1-кс/554/2293/2025) на мобільний телефон Xiaomi Mi 11 Life, IMEI1: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 , з сім-картами з номерами НОМЕР_6 , НОМЕР_7 ; арешт, накладений на майно ОСОБА_10 , згідно ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 26.02.2025 року (справа №554/13959/24, провадження №1-кс/554/3149/2025) на мобільний телефон Redmi 8, IMEI1: НОМЕР_8 , IMEI2: НОМЕР_9 , з сім-картою з номером НОМЕР_10 . З сім-картою з номером НОМЕР_11 - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України:

- обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Оскарження вироку з підстав не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини не допускається.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Суддя:ОСОБА_1