Справа № 199/3591/25
УХВАЛА

29 квітня 2025 року місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі дистанційного судового провадження в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження № 0009467 відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

за участю: прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого: ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

20.03.2025 до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра надійшло кримінальне провадження № 0009467 відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утриманням в ІНФОРМАЦІЯ_1 на 60 днів, без визначення розміру застави, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1), 5) ч. 1 ст. 177 КПК України.

В обґрунтування заявленого клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, сторона обвинувачення зазначила, що злочин в якому обвинувачується ОСОБА_3 відноситься до тяжкого, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 10 років.

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 07.03.2025 ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахтина 59 днів, строком дії до 04.05.2025, із визначенням застави у розмірі сорока прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 121120,00 гривень.

Прокурор вважає, що в даному кримінальному провадженні відносно обвинуваченого ОСОБА_3 продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1),5) ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: з метою ухилення від кримінальної відповідальності, розуміючи тяжкість та невідворотність покарання, яке, відповідно до діючого законодавства, пов`язане із позбавленням волі, ОСОБА_3 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки обвинувачений обізнаний щодо можливого виду покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, яким передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

На думку прокурора, в разі не продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти, обвинувачений ОСОБА_3 , який вчинив непокору в умовах воєнного стану, фактично відмовився виконувати бойові завдання та наказ командира підрозділу щодо виконання свої службових обов`язків на бойових позиціях в умовах воєнного стану, тим самим може самовільно залишити місце несення служби, що само по собі утворює склад іншого злочину за ч. 4 ст. 408 КК України. Крім того, бажання обвинуваченого ОСОБА_3 уникнути відповідальності та тяжкість покарання, що йому загрожує, безумовно свідчать про можливість втечі обвинуваченого.

А тому сторона обвинувачення убачає, що з метою запобігання спробі ухилення від суду та з метою забезпечення можливості виконання процесуальних рішень, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та належної процесуальної поведінки, є всі підстави для продовження застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти строком на 60 днів.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Суд, вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти обвинуваченому ОСОБА_3 строком на 60 днів, а також клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника про зміну обвинуваченому запобіжного заходу, який не пов`язаний з триманням під вартою, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно ч. 8 ст. 176 КК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405,407,408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

У конвенційній судовій практиці вироблено чотири основні прийнятні причини для тримання особи під вартою до винесення вироку: ризик того, що особа не з`явиться до суду, ризик того, що обвинувачений, у разі звільнення, вчинить дії, які перешкоджатимуть відправленню правосуддя, або вчинить нові злочини, або порушить громадський порядок (п. 94. Рішення ЄСПЛ «Пірузян проти Вірменії», п. 119. Рішення ЄСПЛ «Трипедуш проти Республіки Молдова»).

Так, відповідно до змісту обвинувального акта ОСОБА_3 обвинувачується у непокорі, тобто відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненій в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, санкція якого передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 07.03.2025 ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахтина 59 днів, строком дії до 04.05.2025, із визначенням застави у розмірі сорока прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 121120,00 гривень.

Враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_3 у разі визнання останнього винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, йому може бути призначено покарання відповідно до санкції ч. 4 ст. 402 КК України, у зв`язку з чим останній, перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, може переховуватися від суду.

При продовженні строку дії запобіжного заходу суд враховує і ту обставину, що протягом перебування ОСОБА_3 під вартою будь-яких відомостей щодо протипоказань перебування в умовах ізоляції відносно останнього не надходило, як і не надано суду відомостей, щодо міцних соціальних зв`язків ОСОБА_3 чи іншого комплексу обставин, які би переважали ризики передбачені ст. 177 КПК України.

При продовженні строку дії запобіжного заходу суд також враховує характер кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками підриву бойової готовності та боєздатності військових підрозділів, а також те, що в Україні продовжує діяти правовий режим воєнного стану у зв`язку зі збройною агресією російської федерації

Викладене вище дає підстави для твердження про те, що тримання ОСОБА_3 під вартою в умовах гауптвахти відповідає інтересам суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, в даному випадку, переважають інтереси забезпечення поваги до його особистої свободи.

Таким чином, наявність на цей час ризиків, передбачених п.п. 1), 5) ч. 1 ст. 177 КПК України, в сукупності з обсягом висунутого ОСОБА_3 обвинувачення вказує на те, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу. Враховуючи вік, задовільний стан здоров`я обвинуваченого, відсутність міцних соціальних зв`язків та обґрунтоване обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину проти встановленого порядку несення військової служби (військового кримінального правопорушення) під час введення на території України військового стану, свідчать про те, що підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу не вбачається, а тому суд вважає, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти буде доцільним для обвинуваченого ОСОБА_3 та зможе забезпечити у подальшому останньому належну процесуальну поведінку.

Суд вважає, що продовження строку утримання під вартою в умовах гауптвахти обвинуваченого ОСОБА_3 не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

З огляду на зазначене, суд вважає необхідним продовжити строк тримання під вартою в умовах гауптвахти обвинуваченому ОСОБА_3 на 60 днів.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України, суд вважає за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_3 обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі сорока прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 121120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень 00 копійок.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 194, 331, 350, 369, 371, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти на строк 60 днів - задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти на 60 днів, тобто до 27 червня 2025 включно.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обов`язків, передбачених КПК України, у сумі 121120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень 00 копійок.

У разі внесення застави на обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будуть покладені обов`язки:

-не відлучатися з міста Дніпра без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

-не відвідувати розважальні заклади.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, внесені кошти будуть звернені в дохід держави.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена, як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою заставодавцем.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений ОСОБА_3 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Термін обов`язків, у разі внесення застави, визначити до 27.06.2025 включно.

Попередити обвинуваченого ОСОБА_3 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та направити її для виконання начальнику ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, прокурором безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, які перебувають під вартою, - з моменту вручення їм копії ухвали.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Повний текст ухвали оголошено 29.04.2025 о 14:00 годині.

Суддя: ОСОБА_1

29.04.2025