ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/523/25 Справа № 711/3525/22 Категорія: ч. 2,3 ст. 307 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурора захисникаОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси, кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.05.2025 року, якою клопотання прокурора задоволено та продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , на строк 60 днів, а саме до 24.07.2025 року включно, -

в с т а н о в и л а :

У провадженні Придніпровського районного суду м. Черкаси перебувають матеріали обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001565 від 18.06.2021 року, по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27 ч.2 ст. 307, ч.2 ст.255-1 КК України.

23.05.2025 прокурор ОСОБА_6 подав клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Подане клопотання прокурор обґрунтовано тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що в період часу з травня 2021 року і не менше ніж по травень 2022 року, більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, завдяки авторитету, іншим особистим якостям та можливостям, сприяв, спонукав до виконання його вказівок та розпоряджень, координував взаємовідносини між утримуваними в слідчому ізоляторі особами та здійснював інший вплив на злочинну діяльність, організовував та безпосередньо здійснював розподіл коштів, майна та інших активів, спрямованих на забезпечення такої діяльності, тобто умисно встановив та поширив злочинний вплив на території режимного корпусу №1 ДУ «Черкаський слідчий ізолятор», що знаходиться за адресою: вул. Благовісна, 234, м. Черкаси, Черкаської області.

В своєму клопотанні прокурор зазначає, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.255-1 КК України та тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.27 ч.2 ст.307 КК України, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі, найсуворіше - від дев`яти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої. Прокурор вказує, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

На переконання прокурора, заявлені ризики на цей час не зменшилися і продовжують існувати, а жоден більш м`яких запобіжних заходів не здатен забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків, а тому наявна необхідність у продовженні строку дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою на тих умовах, на яких він був обраний, оскільки лише такий запобіжний захід належним чином попередить настання перерахованих ризиків та забезпечення належне виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.05.2025 року, клопотання прокурора задоволено та продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , на строк 60 днів, а саме до 24.07.2025 року включно.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить:

Скасувати ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.05.2025 року та постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід ОСОБА_8 на будь - який інший не пов`язаний з триманням під вартою.

Вважає, що ухвала суду є необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Вказує, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є занадто суворим та до нього необхідно застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Вказує, що у даній справі по обвинуваченню ОСОБА_8 прокурор в клопотаннях про продовження строку тримання під вартою, поданих в 2024- 2025 роках, наводить одні й ті ж підстави (фактично змінюється лише клопотання), а суд задовольняє вказані клопотання та автоматично продовжує строк тримання під вартою, не наводячи у судових рішеннях нових підстав.

При цьому, поза увагою суду в оскаржуваній ухвалі лишилися обставини, що жодних нових даних про існування ризиків, передбачених КПК України, як обов`язкова умова продовження тримання під вартою, прокурор у відповідних клопотаннях та суд виносячи оскаржувану ухвалу, не встановили.

Вказує, що кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 255-1 КК України як поширення злочинного впливу в місцях позбавлення волі, твердження сторони обвинувачення про авторитетний статус обвинуваченого серед інших ув`язнених, особисте дотримання і нав`язування іншим понять і визначень, поширених у злочинному світі - прямо протирічить одночасній кваліфікації його дій за злочин, пов`язаний з обігом наркотичних засобів, оскільки згідно цих вищевказаних понять «злодійського» світу особа, яка збуває наркотичні засоби іншим не може мати авторитету серед інших ув`язнених.

Твердження суду, викладені в оскаржуваній ухвалі, що ризики, про які зазначає прокурор, щодо можливості переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності та продовження злочинної діяльності - жодними доказами не доведені, не підтверджуються, та жодним чином не доведені.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також вищевказаною статтею передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Так, у відповідності до ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим, кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегією суддів встановлено, що в провадженні Придніпровського районного суду м. Черкаси перебувають матеріали обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001565 від 18.06.2021 року, по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27 ч.2 ст. 307, ч.2 ст.255-1 КК України.

23.05.2025 прокурор ОСОБА_6 подав клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Подане клопотання прокурор обґрунтовано тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що в період часу з травня 2021 року і не менше ніж по травень 2022 року, більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, завдяки авторитету, іншим особистим якостям та можливостям, сприяв, спонукав до виконання його вказівок та розпоряджень, координував взаємовідносини між утримуваними в слідчому ізоляторі особами та здійснював інший вплив на злочинну діяльність, організовував та безпосередньо здійснював розподіл коштів, майна та інших активів, спрямованих на забезпечення такої діяльності, тобто умисно встановив та поширив злочинний вплив на території режимного корпусу №1 ДУ «Черкаський слідчий ізолятор», що знаходиться за адресою: вул. Благовісна, 234, м. Черкаси, Черкаської області.

В своєму клопотанні прокурор зазначає, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.255-1 КК України та тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.27 ч.2 ст.307 КК України, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі, найсуворіше - від дев`яти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої. Прокурор вказує, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. ч.1, 2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені ст.178 КПК України, а також вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються.

За змістом ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , суд першої інстанції правильно врахував, що не зменшились та продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, наявність яких була встановлена при застосуванні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Крім того, колегія суддів вважає, що заявлені прокурором ризики на цей час не зменшилися і продовжують існувати, а жоден більш м`яких запобіжних заходів не здатен забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків, а тому наявна необхідність у продовженні строку дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою на тих умовах, на яких він був обраний, оскільки лише такий запобіжний захід належним чином попередить настання перерахованих ризиків та забезпечення належне виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків.

Таким чином, при вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 колегія суддів виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення наявних ризиків.

Під час розгляду кримінального провадження в судовому засіданні не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою.

Таким чином, в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 визначається необхідність запобігти спробам переховування від суду, незаконного впливу на свідків, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Хоча запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і є винятковим запобіжним заходом, але жоден інший із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, що визначені ст. 177 КПК України.

Колегія суддів враховує тяжкість санкцій кримінальних правопорушень, у яких обвинувачується ОСОБА_8 , а також характеризуючі дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який є раніше неодноразово судимим, та перебуваючи в місцях позбавлення волі на шлях виправлення не став та знову обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину, а наданий час ще й обвинувачується у вчиненні інших особливо тяжких злочинів, свідчить про стійку схильність останнього до вчинення кримінальних правопорушень, а тому ризики, на які вказує прокурор, щодо можливості переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності, продовження злочинної діяльності, у якій обвинувачується, чи вчинення інших кримінальних правопорушень є обґрунтованими та на даний час не зменшилися.

Враховуючи характер пред`явленого обвинувачення, особу обвинуваченого, колегія суддів вважає, що є достатньо підстав для продовження обвинуваченому ОСОБА_8 такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Підстав для зміни, скасування чи обрання більш м`якого запобіжного заходу на цей час не встановлено.

Будь-яких обставин, які би свідчили про те, що застосований захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, судом на даному етапі, не встановлено та не доведено обвинуваченим та його захисником.

Доводи апелянта про процесуальні порушення під час розгляду клопотання прокурора, є необґрунтованими, оскільки при розгляді даного клопотання суд керувався положеннями ст. 331 КПК України, щодо продовження запобіжного заходу під час судового розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали клопотання, з урахуванням вимог ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. ст.177, 178, 183 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, та скасуванню не підлягає.

Враховуючи указане вище та керуючись ст. ст.177, 178, 183, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.05.2025 року, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя

Судді -