ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________ Справа №: 643/8120/25 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-сс/818/731/25 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: продовження запобіжного заходу
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , без участі прокурора, з участю захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме самого підозрюваного, належним чином повідомленого про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Салтівського районного суду м.Харкова від 26 05 2025 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого, погоджене прокурором, та продовжено щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» на строк до 24 07 2025 року включно без визначення розміру застави.

Вимоги апеляційних скарг, з узагальненими доводами осіб, які їх подали.

На вищевказану ухвалу слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, яка містить прохання: скасувати ухвалу Салтівського районного суду м.Харкова від 26 05 2025, в задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 відмовити.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що суд першої інстанції формально підійшов до розгляду обставин справи, не надав оцінки обставинам, що вказані в матеріалах справи, не вмотивував своє рішення, жодний ризик, передбачений ст.177 КПК України, прокурором не доведений.

Крім того, на думку апелянта, ні слідчий, ні прокурор не довели, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання під вартою.

Сторона захисту вважає, що слідчий суддя при обранні запобіжного заходу не врахував, що ОСОБА_6 приймав участь у захисті держави від збройної агресії, при медичному обстеженні в підозрюваного було встановлено стійкі наслідки перенесеної ЧМТ у вигляді дисциркуляторної енцефалопатії ІІ ступеня, з іншими ускладненнями, гіпертонічна хвороба ІІ ступеня.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримував вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, не заперечував проти розгляду апеляційної скарги без участі підозрюваного ОСОБА_6 та прокурора.

Адвокат ОСОБА_7 вказав, що рішення слідчого судді повинно гуртуватися на ризиках, передбачених ст.177 КПК України, відповідно до ч.3 ст.199 КПК України. Додав, що порушена територіальна підсудність розгляду даної справи.

Прокурор про дату та час розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином. Від прокурора жодних заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, не надходило. На особистій участі він також не наполягали.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали суду за відсутності прокурора та підозрюваного, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та від них надійшли заяви про розгляд апеляційної скарги без їх участі.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до положень ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що рішення слідчого судді є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 підозрюється органом досудового розслідування в участі у злочинній організації, створеній медичною сестрою Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Малоданилівської селищної ради ОСОБА_8 та завідуючим міжрайонної

Слобідської МСЕК Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» ОСОБА_9 , яка представляє собою внутрішнє та зовнішнє стійке ієрархічне об`єднання чотирнадцяти осіб: ОСОБА_9 , ОСОБА_8 ; ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 та в період з листопада 2023 року до 03.10.2024 безпідставно встановила групу інвалідності 35 військовозобов`язаним особам, внаслідок чого ці особи безпідставно отримали відстрочку від призиву на військову службу під час мобілізації що призвело до штучного створення перешкод законної діяльності територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки щодо виконання обов`язків з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації, функціонування системи військового обліку призовників, призову громадян на військову службу, підготовки та проведення в особливий період мобілізації людських ресурсів.

03.10.2024 ОСОБА_6 затриманий в порядку ст.ст. 208, 615 КПК України та йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

06.10.2024 ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, а саме до 01.12.2024, без права внесення застави.

20.11.2024 постановою заступника керівника Харківської обласної прокуратури строк досудового розслідування у цьому провадженні продовжено до 3-х місяців, тобто до 03.01.2025.

В наступному ухвалами слідчих суддів Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_6 неодноразово продовжувався строк дії запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», в останнє - ухвалою від 02.04.2025 строком до 31.05.2025.

25.03.2025 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 10 (десяти) місяців, тобто до 03.08.2025.

09.04.2025 ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255 (участь у злочинній організації) та ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України (перешкоджання законній діяльності Збройних сил України в особливий період, вчинене злочинною організацією).

Посилаючись на те, що підозра ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів обґрунтовано підтверджується зібраними доказами, а саме відомостями, зафіксованими в протоколах за результатами проведення негласних слідчих розшукових дій, протоколах обшуків та огляду речей і документів, вилучених під вас обшуків, висновками розширеної експертної комісії КЗО3 «Обласний центр медико-соціальної експертизи» та медико-соціальної експертизи «Центральної медико-соціальної експертної комісії» Міністерства охорони здоров`я України, інформацією лікувальних закладів, від імені яких складені медичні документи та які стали підставою для встановлення групи інвалідності певним особам про не проходження такими особами відповідних медичних обстежень та стаціонарного лікування, однак до завершення строку дії запобіжного заходу неможливо закінчити досудове розслідування, а підстави для зміни запобіжного заходу відсутні, так як продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, слідчий спросить продовжити строк тримання ОСОБА_6 під вартою на 60 днів без визначення розміру застави.

В суді прокурор підтримав викладені в клопотанні обставини, наполіг на його задоволенні.

ОСОБА_6 причетність до вчинення інкримінованих йому злочинів заперечував, зазначивши, що не приймав в них участь. Посилаючись на стан свого здоров`я, який вимагає постійного приймання ліків, наявність почуття відповідальності та відсутність намірів перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким чином просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт, запевняючи, що всі процесуальні обов`язки будуть ним виконуватись.

Захисник заперечував проти клопотання сторони обвинувачення та зазначив, що ризики, на які посилається прокурор, лише формально перераховані та не існують. ОСОБА_6 протягом 7 місяців перебуває під вартою і жодної перешкоди для зміни останньому запобіжного заходу на більш м`який, як то домашній арешт чи застава, на тепер не має. Про можливість зміни запобіжного заходу свідчить й особистість ОСОБА_6 , який раніше не судимий, є учасником бойових дій, страждає на ряд захворювань, які вимагають постійного медичного втручання, має неповнолітнього сина.

Задовольняючи клопотання слідчого та обираючи підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя вважав обґрунтованою підозру, повідомлену ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, яка підтверджена зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду та доведеними наявність ризиків, передбачених п.п.1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів, з урахуванням стадії досудового розслідування, погоджується з такими висновками слідчого судді, зокрема щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та існування ризиків передбачених п.п. 1,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Так, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, якими слідчий обґрунтовує в суді першої інстанції необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання підозрюваного під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги вказані ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, а відповідно до вимог п.4 ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років

Щодо ризиків, передбачених п.1 ч.1 ст.177 КПК України, колегія суддів вважає, що, враховуючи повідомлену ОСОБА_6 , підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28, ч.1 ст. 114-1; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 332; ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 114-1; ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366; ст. 368-5; ч. 1, ст. 366-2; ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366; ч. 1-3, ст. 255 КК України, одне з яких є особливо тяжким та за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до 13 років, не виключена можливість переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності за вчинене.

Беручи до уваги той факт, що на даний час не всі межі державного кордону України знаходяться під контролем її влади, ОСОБА_6 матиме можливість незаконно перетнути державний кордон України, переслідуючи все ту ж мету уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, суд апеляційної інстанції погоджується із думкою слідчого судді щодо можливості усвідомлення тяжкості та невідворотності покарання за вчинення особливо тяжкого злочину ОСОБА_6 , у разі доведення його винуватості, останній може залишити та змінити своє місце проживання, а також може планувати втечу з метою уникнення кримінальної відповідальності шляхом переховування від правоохоронних органів та суду.

Разом з цим колегія суддів погоджується з існуванням ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до тринадцяти років, постійного місця роботи не має, стабільного заробітку не має, може продовжити вчиняти злочин, з метою отримання матеріальної вигоди, у якому підозрюється, не виключена можливість того, що останній може вчинити такі ж або інші кримінальні правопорушення, що свідчить про особливий цинізм його вчинення та реальну можливість продовження підозрюваним своєї злочинної діяльності та вчинення нових кримінальних правопорушень.

Твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що підозрюваний брав участь у захисті держави від збройної агресії, має ряд захворювань, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки самі по собі ці обставини не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, запобігти яким в даному випадку може лише такий винятковий запобіжний захід, як тримання під вартою.

Крім того, ці обставини, виходячи із доводів апеляційної скарги, існували і на час подій, які інкримінуються ОСОБА_6 , та не стали стримуючим фактором для підозрюваного при вчиненні протиправного діяння.

Крім того, під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, за клопотанням сторони захисту, але, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177 та 178 КПК України, було зроблено вмотивований висновок про те, що обґрунтованість підозри у вчиненні злочину на даному етапі розслідування не дозволяє застосувати до підозрюваного інший запобіжний захід, ніж тримання під вартою, без визначення розміру застави, на строк в межах строку досудового розслідування.

З таким висновком погоджується і апеляційний суд.

Підозрюваний ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 13 років, має реальну можливість отримати значний термін покарання у вигляді позбавлення волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинив кримінальне правопорушення з метою матеріальної вигоди, у період воєнного стану, тобто з використанням надзвичайної обстановки для реалізації своєї мети, захист цього права має особливе суспільне значення, а отже у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав інтересів суспільства,

Виходячи із наведеного, колегія суддів вважає, що для запобігання доведеним ризикам, слід обрати підозрюваному саме запобіжний захід, пов`язаний із триманням під вартою, без визначення застави, з урахуванням положень абз. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно зі сформованою практикою Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

У зв`язку з викладеним застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є цілком обґрунтованим та відповідає вимогам, визначеним ст.ст.177, 178 КПК України, оскільки більш м`який запобіжний захід не здатний запобігти ризикам, передбаченим п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Крім того, суд апеляційної інстанції критично ставиться до доводів адвоката про порушення правил територіальної підсудності, адже наказом начальника Управління СБУ в Харківській області місцезнаходження органу досудового розслідування слідчого відділу Управління СБУ в Харківській області визначено за адресою, на яку розповсюджується юрисдикція Салтівського районного суду м.Харкова.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, які, на думку захисника підозрюваного є підставами для скасування ухвали суду, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в справах «Салов проти України» від 06 вересня 2005 року (заява №65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року (заява №63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року (заява №4909/04; пункт 58), відповідно до якої: принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Доводи, на які посилається в апеляційних скаргах сторона захисту стосовно не доведення ризиків, заявлених в клопотанні слідчого, спростовуються відомостями, що є наявними в кримінальному провадженні, що свідчить про постановлення слідчим суддею обґрунтованого та вмотивованого рішення, відповідно до вимог ст.370 КПК України.

Враховуючи викладене, на думку колегії суддів, в апеляційній скарзі не наведено беззаперечних та достатніх доводів, які б спростовували висновки слідчого судді щодо необхідності застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 та не вбачається підстав для скасування раніше обраного останньому запобіжного заходу чи зміни на інший більш м`який запобіжний захід.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання стосовно ОСОБА_6 без визначення розміру застави, та відсутності підстав для зміни чи скасування рішення за доводами поданих апеляційних скарг.

З огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання колегії суддів, слідчий суддя постановив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких постановив відповідне рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 під час апеляційного розгляду не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст.370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її зміни чи скасування на цьому етапі досудового розслідування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, ст.ст. 176-206, ст.ст. 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Салтівського районного суду м.Харкова від 26 05 2025 про продовження щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» у межах строку досудового розслідування до 24 07 2025 року, включно, без визначення розміру застави, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст. 424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді

____________ _____________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4