Справа № 201/9988/25
Провадження № 1-кс/201/3577/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши в залі Соборного районного суду міста Дніпра клопотання старшого слідчого СВ 2 управління (з дислокацієюу м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях майора юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Донецької обласної прокуратури ОСОБА_5 , про надання дозволу на проведення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000382 від 18.02.2025, за підозрою громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодженням прокурора звернувся до слідчого судді з клопотанням про надання дозволу на проведення спеціального досудового розслідування у кримінальному проваджені за № 0000382 від 18.02.2025, за підозрою громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України

Клопотання мотивоване тим, що слідчим відділом 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000382, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.02.2025, за підозрою громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин Російської Федерації ОСОБА_6 , обіймаючи посаду генерального директора АТ «Промсировинаімпорт», з 2017 року здійснював постачання пально-мастильних матеріалів для незаконних органів влади, створених на тимчасово окупованій території та окупаційної адміністрації держави-агресора, які в подальшому використовувалися для проведення воєнних дій проти Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, тим самим здійснював організаційне та усестороннє сприяння діяльності т.зв. «Донецької Народної Республіки» на території Донецької області.

Так, громадянин Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обіймаючи посаду Генерального директора «Промсировинаімпорт» (ідентифікаційний номер РФ 06, паспорт громадянина РФ № ), будучи обізнаним, що проти України триває збройна агресія та її кордони порушено, а опісля введено воєнний стан, свідомо, через власні переконання, керуючись ідеологічними та корисливими мотивами, добровільно почав співпрацювати/виконувати вказівки влади Російської Федерації і через підконтрольних суб`єктів господарювання протягом 2017-2022 років організував та здійснив постачання нафтопродуктів на адресу так званого «ДНР» з метою матеріального забезпечення в особливо великих розмірах діючих там терористичних організацій та фінансування в особливо великих розмірах незаконно створених ними військових формувань для матеріального забезпечення їх участі у підготовці і вчинення збройної агресії з метою зміни меж території та державного кордону України.

Крім того, в цей же період і дотепер ОСОБА_6 у співучасті з іншими членами організованої злочинної групи, (терористичній організації) в яку входять невстановлені досудовим розслідуванням громадяни України, проводить з метою отримання прибутку господарську діяльність у взаємодії з окупаційною адміністрацією держави-агресора з постачання на окуповану територію Донецької області нафтопродуктів та природного газу

для їх оптового продажу торгівельним організаціям та промисловим енергетичним споживачам.

У подальшому через прихильність та проявлену лояльність, зокрема схвалення ідей влади Російської Федерації по окупації території України, 28.07.2017 Генеральним директором «Промсировинаімпорт» ОСОБА_6 підписано із Банком «Центр міжнародних розрахунків» Кредитну угоду № КЛЗ-З/17 на суму 1,25 млрд. російських рублів, для поповнення обігових коштів підприємства з метою використання їх для закупівлі та постачання на територію так званого «ДНР» нафтопродуктів, що переконливо свідчить про особливо великий розмір вартості матеріальних ресурсів, спрямованих ним на фінансування тероризму та проведення воєнних дій з метою зміни меж території та державного кордону України.

Розпорядженням голови ДНР ОСОБА_7 від 09.04.2019 «Державне підприємство «Республіканська паливна компанія» передано до управління псевдо уряду ДНР.

Відповідно до відомостей біржових торгів, «Промсировинаімпорт» здійснювало постачання дизельного палива та бензину автомобільного у 2020-2022 роках на територію ДНР через вищевказане ДП «Республіканська паливна компанія», яке належить терористичній організації і використовувалось для матеріального забезпечення підготовки та здійснення військової агресії із незаконної зміни меж території України, а також через пов`язані з окупаційною владою інші підприємства ТОВ «Донецька паливна компанія» та ТОВ «Мостекфінанс». Відповідно до відомостей з рішення комісії Управління федеральної антимонопольної служби по ДНР про порушення антимонопольного законодавства № 080/01/11-1/2023, встановлено, що основним постачальником у 2018-2020 роках нафтопродуктів на територію ДНР було вказане російське «Промсировинаімпорт», реалізація якого здійснювалася через ТОВ «Донецька паливна компанія», ТОВ «Мостекфінанс» та ДП «Республіканська паливна компанія».

Отримана інформація свідчить також про те, що у 2021-2022 роках «Промсировинаімпорт» здійснювало оптове постачання через експедитора ТОВ «КТК-Ярославль» (ІНН рф , ОГРН 860) на територію так званої «ДНР» нафтопродуктів, вироблених на акціонерному товаристві «Новошахтинський завод нафтопродуктів» (ІНН рф , ОГРН 860, 2 кінцевим бенефіціарним власником якого є підсанкційна ОСОБА_8 ), що підтверджується рішення Арбітражного суду Ростовської області від 13.01.2022 у справі № А53- 41563/2021.

Вищевказані факти свідчать про те, що Генеральний директор «Промсировинаімпорт» ОСОБА_6 , усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, з корисливих мотивів, попередньо організувавшись з іншими громадянами Російської Федерації та України у стійку злочинну групу (терористичну організацію), в період з 2017 по 2022 роки, організував та здійснює в особливо великих розмірах матеріальне забезпечення нафтопродуктами та природним газом створених Російською Федерацією терористичної організації ДНР, а також збройних формувань держави-агресора для вчинення терористичних актів на території України та фінансування військової агресії з метою зміни меж території України.

14.03.2025 відносно ОСОБА_6 складено письмове повідомлення про підозру та вручено у порядок та спосіб, передбачений ст. 111, ч. ч. 1, 2, 4-8 ст. 135, ст. 278 КПК України, таким чином з 14.03.2025 ОСОБА_6 вважається належним чином повідомленим про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України

Таким чином, у сприянні діяльності терористичної організації, за викладених обставин обґрунтовано підозрюється: ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 8 ст. 135 КПК України слідчим здійснено виклик ОСОБА_6 на «11» год. «00» хв. «20», «21» та «24» березня 2025 року шляхом публікації повістки про виклик для вручення повідомлення про підозру та допиту в якості підозрюваного у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження газеті «Урядовий кур`єр», випуск від 14.03.2025 № 55 (7980), а також на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора у розділі «Повістки про виклик та відомості про здійснення спеціального досудового розслідування».

Однак, підозрюваний ОСОБА_6 , у зазначений у повістках про виклик час та дату до слідчого не з`явився, не повідомивши про причини своєї неявки.

Той факт, що підозрюваний ОСОБА_6 постійно перебуває на території Російської Федерації, а також те, що ОСОБА_6 територію Російської Федерації не покидає, у зв`язку з чим викликати та забезпечити його явку до слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях, для проведення необхідних процесуальних дій не має можливості. Даний факт підтверджується матеріалами кримінального провадження.

На даний час фактичне місце знаходження невідоме, у зв`язку з тим, що останній переховується від органів досудового розслідування.

Постановою слідчого від 25 березня 2025 року на підставі ст. 281 КПК України підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в розшук.

10.04.2025 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в міжнародний розшук та кримінальне провадження було зупинено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280, 281 КПК України.

13.08.2025 досудове розслідування у кримінальному провадженні було відновлено.

Згідно з ч. 5 ст. 139 КПК України ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який оголошений у розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень глави «Особливості спеціального досудового розслідування кримінальних правопорушень».

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого, зокрема, ч. 5 ст. 1111 КК України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

З огляду на викладене, слідчий просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, наведених у ньому.

Захисник у судовому засіданні заперечував проти клопотання.

Заслухавши доводи слідчого та захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про таке.

Так, в судовому засіданні встановлено, 14.03.2025 відносно ОСОБА_6 складено письмове повідомлення про підозру та вручено у порядок та спосіб, передбачений ст. 111, ч. ч. 1, 2, 4-8 ст. 135, ст. 278 КПК України, таким чином з 14.03.2025 ОСОБА_6 вважається належним чином повідомленим про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 підтверджується матеріалами кримінального провадження, а саме: заявою про вчинення кримінальних правопорушень від 11.02.2025; рапортом про виявлення кримінального правопорушення від 12.03.2025, який зареєстрований в ЖЕО № 39; листом-відповіддю щодо виконання постанови від 13.03.2025; протоколом огляду речей і документів від 11.03.2025; протоколом огляду речей і документів від 12.03.2025; листом-відповіддю з Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (АРМА) від 14.03.2025; листом-відповіддю щодо виконання постанови від 17.03.2025; повідомленням про підозру від 14.03.2025; протоколом огляду документів та комп`ютерних даних від 18.03.2025; протоколом огляду документів та комп`ютерних даних від 19.03.2025; протоколом огляду документів та комп`ютерних даних від 19.03.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 03.04.2025.

Таким чином, у сприянні діяльності терористичної організації, за викладених обставин обґрунтовано підозрюється: ОСОБА_6 .

Слід зазначити, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 Рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п.32, Series A, N 182).

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського Суду з прав людини, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994, в яких суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Водночас, слідчому судді під час вирішення питання про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування не надається весь обсяг доказів, зібраних під час досудового розслідування та дані щодо джерел їх отримання. Такі матеріали мають надаватися суду при судовому провадженні відповідного кримінального провадження та саме на цій стадії, передбачено здійснення оцінки доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності та сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

При цьому, на стадії досудового розслідування кримінального провадження, слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою.

Так, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів лише щодо пред`явленої підозри з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, не вирішуючи наперед питання про винуватість підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому злочину, правильність кваліфікації його дій, допустимість доказів щодо встановлення винуватості підозрюваного, вважає, що зміст клопотання та долучених до нього матеріалів кримінального провадження можуть свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що підозрювана могла вчинити інкриміноване йому правопорушення.

Також було встановлено, що постановою слідчого від 25 березня 2025 року на підставі ст. 281 КПК України підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в розшук.

10.04.2025 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в міжнародний розшук та кримінальне провадження було зупинено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280, 281 КПК України.

Водночас, чинне процесуальне законодавство не визначає, якими саме доказами має бути доведено, що особа перебуває у будь-якому із видів розшуку, однак регламентує, що про оголошення розшуку (державного та міжнародного) органом досудового розслідування має бути винесена відповідна постанова (ч. 2 ст. 281 КПК України), що в даному випадку і було здійснено органом досудового розслідування шляхом винесення постанов про оголошення підозрюваної в розшук.

Згідно з ч. 5 ст. 139 КПК України ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Разом з тим, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави.

Спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні зокрема щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 111-1, 111-2, 112, 113, 114, 114-1, 114-2, 115, 116, 118, частиною другою статті 121, частиною другою статті 127, частинами другою і третьою статті 146, статтями 146-1, 147, частинами другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 255-258, 258-1, 258-2, 258-3, 258-4, 258-5, 348, 364, 364-1, 365, 365-2, 368, 368-2, 368-3, 368-4, 369, 369-2, 370, 379, 400, 408, 436, 436-1, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 445, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Здійснення спеціального досудового розслідування щодо інших злочинів не допускається, крім випадків, коли злочини вчинені особами, які переховуються від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошені у міжнародний розшук, та розслідуються в одному кримінальному провадженні із злочинами, зазначеними у цій частині, а виділення матеріалів щодо них може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.

Той факт, що підозрюваний ОСОБА_6 постійно перебуває на території Російської Федерації, а також те, що ОСОБА_6 територію Російської Федерації не покидає, у зв`язку з чим викликати та забезпечити його явку до слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях, для проведення необхідних процесуальних дій не має можливості. Даний факт підтверджується матеріалами кримінального провадження.

На даний час фактичне місце знаходження невідоме, у зв`язку з тим, що останній переховується від органів досудового розслідування.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 297-2 КПК України клопотання слідчого, прокурора про здійснення спеціального досудового розслідування повинно містити, зокрема, відомості про те, що підозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або відомості про оголошення підозрюваного в міжнародний розшук.

Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» №1207-VII від 15.04.2014 визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб (стаття 2 цього Закону).

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 цього Закону адміністративна межа між тимчасово окупованою територією та іншою територією України визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно із до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Порядок вручення повістки про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, а також правові наслідки ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, визначаються Кримінальним процесуальним кодексом України.

Відповідно до ч.1 ст. 297-5 КПК України, повістки про виклик підозрюваного у разі здійснення спеціального досудового розслідування надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування та обов`язково публікуються в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора підозрюваний вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

Матеріали клопотання свідчать, що підозрюваний належним чином викликався для повідомлення про підозру та проведення процесуальних дій, у спосіб передбачений законом, а саме через засоби масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на сайті Офісу Генерального прокурора, проте не з`явився у призначений час та не повідомив про причини неприбуття, та згідно матеріалів клопотання перебуває на тимчасово окупованій території, а відтак слід вважати, що підозрюваний переховується від органів слідства на тимчасово окупованій території України, з метою ухилення кримінальної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на надані слідчому судді матеріали кримінального провадження, що можуть свідчити про причетність до вищевказаного кримінального правопорушення, а також, враховуючи той факт, що останній переховується від органів досудового розслідування, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оголошений у розшук та перебуває на тимчасово окупованій території України, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав, визначених ст. ст. 297-1, 297-2, 297-4 КПК України, для задоволення клопотання про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_6 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.135,139,297-1 - 297-5 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях майора юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Донецької обласної прокуратури ОСОБА_5 , про надання дозволу на проведення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000382 від 18.02.2025, за підозрою громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, задовольнити.

Надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000382 від 18.02.2025, за підозрою громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1