ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/577/25 Справа № 207/504/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 січня 2025 року про арешт майна у кримінальному провадження № 0000088, -

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою слідчого судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 січня 2025 року накладено арешт на вилучене в ході проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000088 наступне майно:

- автомобіль марки УАЗ модель 2206 тип автобус зеленого кольору з д.н.з. НОМЕР_1 (1992 р.н.), номер шасі НОМЕР_2 було вилучено до майданчика зберігання автотранспорту ВП №2 Кам`янського РУП за адресою: м. Кам`янське, пр. Конституції, буд. 27, який опечатано ниткою та паперовими бирками з підписами понятих, в кузові якого знаходилась складена деревина, за візуальними ознаками схожа на свіжоспилену. Деревина складена купою приблизними розмірами 175*130*230 см2, та приблизним об`ємом 5,2325 м2;

- електропилу марки «STIHL MSA 220. O.C.» біло-помаранчевого кольору, яку було опечатано ниткою та паперовою биркою з підписами понятих;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , опечатано до спец пакету НПУ WAR1202415;

- довіреність НСО 501183 та товарно-транспортну накладну №01 від 24.01.2025, опечатано до спец пакету RIC2223269;

- ключ металевий від вищевказаного автомобіля, який поміщено до паперового спеціалізованого конверту НПУ.

Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя послався на те, що дослідивши надані матеріали кримінального провадження № 0000088, вважає, що клопотання підлягає задоволенню з підстав, визначених ч. 2 ст. 173 КПК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах відсутні будь-які документи, що підтверджують розмір завданої істотної шкоди, заподіяння якої охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 246 КК України. Відсутні дані про те, що будь-якій особі дійсно заподіяна шкода та повідомлення комусь про підозру, хто є потерпілим.

Зазначає, що слідчий не обґрунтував причини пропуску строку на звернення із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, а слідчий суддя не прийшов до висновку, що слідчим такий строк пропущений без поважних причин, що є грубим порушенням вимог КПК України.

Вказує, що розгляд справи проведено з порушенням права на захист.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор не заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів, зокрема арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що зазначених вимог закону слідчим суддею не дотримано з огляду на таке.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.

Зі змісту клопотання слідчого про накладення арешту на майно вбачається, що ним порушується питання про накладення арешту на вищевказане вилучене майно, оскільки воно є речовим доказом. При цьому у клопотанні слідчого не зазначено, яким саме критеріям речових доказів згідно ст.98 КПК відповідає вилучене майно, а також наявність ризиків, передбачених ст.170 КПК, а саме можливості його передачі, знищення, відчуження. Між тим слідчим лише вказується, що з метою швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, виникла необхідність в арешті вказаного майна.

Разом з тим, у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах відсутні будь-які документи, що підтверджують розмір завданої істотної шкоди, заподіяння якої охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 246 КК, та яка є обов`язковою складовою об`єктивної сторони складу злочину. Крім того, відсутні у матеріалах справи і дані про те, що будь-якій особі у цьому провадженні дійсно заподіяна шкода та відомості про визнання особи потерпілою та повідомлення комусь про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення. В судовому засіданні прокурор підтвердив відсутність повідомлення про підозру та відсутність істотної шкоди.

Таким чином, на переконання колегії суддів, вищевказане свідчить про те, що наведені в оскаржуваній ухвалі слідчого судді доводи, за яких він дійшов до переконання про необхідність задоволення клопотання слідчого про арешт майна, не відповідають вимогам ч.1 ст.173 КПК, оскільки стороною обвинувачення під час судового розгляду клопотання про арешт майна не доведено необхідності у накладенні на нього арешту для досягнення цілей кримінального провадження.

За наведених обставин суд апеляційної інстанції вважає, що висновки слідчого судді, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 409 та п. 1,2 ч. 1 ст. 411 КПК, є підставою для скасування судового рішення слідчого судді.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга володільця арештованого майна ОСОБА_7 підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню, з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст.ст.170, 173, 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 січня 2025 року про арешт майна у кримінальному провадження № 0000088 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 2 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області про арешт майна у кримінальному провадження № 0000088 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4