Справа № 953/481/23
Провадження № 1-в/314/39/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2025 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у дистанційному судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ клопотання захисника-адвоката ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання в Державній установі "Кам`янська виправна колонія (№101)" про вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення,

за участю прокурора: ОСОБА_5 ,

представника установи: ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

До Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло клопотання від захисника-адвоката ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання в Державній установі "Кам`янська виправна колонія (№101)".

Клопотання обгрунтовано тим, що засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 27.10.2022, в Державній установі "Кам`янська виправна колонія (№101)" з 02.07.2024.

Згідно довідки про заохочення та стягнення засудженого встановлено, що останній заохочень не мав. Мав 2 стягнення, з яких 1 не погашено.

На оперативно-профілактичному обліку в ДУ не перебуває.

Протягом липня 2024 грудень 2024 виконував роботи відповідно до договору підряду №74Ц від 01.07.2024.

Законні вимоги персоналу установи виконує не завжди, отримує зауваження.

Дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Засуджений, захисник підтримали клопотання про умовно-дострокове звільнення.

Представник установи виконання покарань заперечував проти задоволення клопотання.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, вважає, що засуджений не довів свого виправлення.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу приходить до висновку, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити, на підставі наступного.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно до роз`яснень п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно зясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Системний аналіз Кримінального та Кримінально-виконавчого законодавства України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», свідчить про те, що висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині. Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення або обмеження волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання. Отже, виправлення засудженого передбачає такі зміни у його поведінці та особистості, які дають підстави вважати, що він у разі застосування цієї пільги спроможний свідомо дотримуватись соціальних норм життя та не має установок на повернення до злочинної діяльності. Оцінка ступеню виправлення повинна ґрунтуватися не лише на юридичних критеріях, але й враховувати весь комплекс педагогічних га психологічних аспектів оцінки особистості, які мають підстави вважати, що у засудженого сформувалась соціально визначена самоврегульована поведінка. Сумлінна поведінка засудженого передбачає не тільки наявність у останнього заохочень, застосованих у порядку, визначеними статтями 67, 130 КВК України, але й те, що засуджений подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених. При цьому, під сумлінною поведінкою слід розуміти зразкове додержання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, безперечне виконання законних вказівок та розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, корисну ініціативу, соціальну активність, участь у вирішенні питань організації навчання, відпочинку, побуту, вплив на виправлення інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, відсутність порушень дисципліни. Сумлінне ставлення до праці це чесне та повне виконання засудженим своїх трудових обов`язків відповідно до статей 59, 60, 118 КВК України, покращення кількісних та якісних показників роботи, підвищення робітничої кваліфікації, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, суворе дотримання правил техніки безпеки тощо. Сумлінне ставлення до праці передбачає прагнення засудженого до перевиконання встановлених норм виробітку або зразкового виконання робіт, участь у вирішенні питань організації праці, відшкодування збитків, заподіяних злочином, та надання матеріальної допомоги сім`ї або виплати аліментів.

Як вбачається із матеріалів справи, по даній справі засуджений на даний час не працевлаштований в установі, за період відбування покарання мав 2 стягнення (1 не погашене) та не має заохочень.

Поведінка засудженого за період відбування покарання, на переконання суду не може вважатись сумлінною.

Отже, на теперішній час суд не знаходить достатніх підстав для задоволення клопотання. Само по собі поліпшення поведінки в останній період, без врахування більшої частини фактичного періоду відбування покарання не може бути достатньою підставою для застосуванняст. 81КК України, а процес виправлення не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі.

Таким чином, беручи до уваги наведене, суд вважає, що у клопотанні засудженого необхідно відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені клопотання про умовно-дострокове звільнення захисника-адвоката ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання в Державній установі "Кам`янська виправна колонія (№101)" - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

18.04.2025