Справа №333/4950/25
Провадження №1-кс/333/1984/25
У Х В А Л А

11 червня 2025 року м.Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

особи, яка звернулась зі скаргою ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополі щодо невнесення відомостей до ЄРДР, -

В С Т А Н О В И В:

До суду 09.06.2025 надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополіщодо невнесення до Єдиного реєстру досудового розслідування відомостей про кримінальне правопорушення просив внести відомості за його заявою до ЄРДР та визнати його потерпілим.

В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав, додатково пояснив, що вважає, що 09.04.2025 судді Ленінського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_4 , Телегуз проводили судове засідання в режимі відеоконференції з приміщення Запорізького слідчого ізолятора. Під час судового засідання він висказав свою незгоду із проведенням судового засідання в режимі відеоконференції та повідомив, що бажає бути присутнім в залі судового засідання в суді, оскільки має докази, які бажає надати суду. Після чого він вийшов з кімнати для проведення відеоконфереції та подальшої участі в судовому засіданні не приймав. Але судді розглянути клопотання прокурора про запобіжний захід без нього. Такі дії суддів він вважає порушенням свого права на захист та вважає, що треба розпочати кримінальне провадження щодо суддів.

Представник Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті в судовому засіданні заперечив проти скарги, оскільки ОСОБА_3 не наведено даних, які б свідчили про вчинення щодо нього кримінального правопорушення.

Дослідивши письмові матеріали, заслухавши ОСОБА_3 , представника ТУ ДБР, приходжу до висновку, що скарга необґрунтована та не підлягає задоволенню виходячи з такого.

ОСОБА_3 направив заяву від 09.04.2025, названу ним «Жалоба» до прокуратури Запорізької області. За змістом цієї заяви ОСОБА_3 просить притягнути до кримінальної відповідальності суддів Ленінського районного суду міста Запоріжжя Бредіхіна, Гнатюка, Телегуз у зв`язку з порушенням його права на захист. 09.04.2025 ці судді провели засідання по продовженню йому міри запобіжного заходу без його участі. Такі ж дії ці судді вчиняли 25.12.2024, 18.02.2025.

Вказана заява ОСОБА_3 Запорізької обласною прокуратурою була направлена для прийняття рішення до ТУ ДБР, розташованого в м. Мелітополі, яка отримана 22.04.2025.

28.04.2025 рокуТУ ДБР, розташованого в м. Мелітополі направило відповідь ОСОБА_3 в якій зазначили, що його звернення не містить об`єктивних даних, які б свідчили про вчинення будь-якого кримінального правопорушення з боку суддів Ленінського районного суду міста Запоріжжя, оскільки зводиться до незгоди з вчинюваними у межах кримінального провадження діями і прийнятими рішеннями, які здійснювались та приймались стороною обвинувачення. Підстави для внесення відомостей до ЄРДР відсутні.

Дослідивши заяву ОСОБА_3 , відповідь ТУ ДБР, приходжу до таких висновків.

Як визначено у ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Відповідно до п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про, зокрема: 4) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; 5) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений цим Кодексом.

Як визначено у ст. 11 КК України, злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину. Не є злочином дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

Відповідно до вимог п. 2 глави 1 розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30.06.2020 № 298, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку про те, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять у собі достатні фактичні дані про обставини, що можуть об`єктивно свідчити про вчинене кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена законом України про кримінальну відповідальність. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть визнаватися такими, що підлягають обов`язковому внесенню до ЄРДР.

Отже, підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Вказане узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові від 24.04.2019 року по справі № 818/15/18, згідно яких при розгляді скарги слідчий суддя вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Також даний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 30.09.2021 року по справі №556/450/18 (провадження №51-4229км20).

Такий висновок узгоджується з положеннями, закріпленими у ст. 2 КПК України, в якій зазначається про те, що завданнями кримінального провадження є не лише захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а й забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Внесення до ЄРДР неконкретних тверджень (у тому числі припущень) заявника про вчинення кримінального правопорушення за відсутності будь-яких об`єктивних відомостей про обставини його вчинення призвело б до: (1) розпорошення обмежених сил і засобів правоохоронної системи держави на перевірку значної кількості безпідставних та абстрактних повідомлень про кримінальні правопорушення, що в свою чергу (2) не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь, що неминуче знизило б ефективність захисту особи, суспільства та держави від цих кримінальних правопорушень, ускладнило б охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, які зазнали шкоди від таких правопорушень; (3) порушення права та законних інтересів осіб, згаданих в таких повідомленнях; (4) використання інструментів статті 214 КПК України не для ініціювання початку досудового розслідування щодо конкретного кримінального правопорушення, а для спрямування сил і засобів правоохоронних органів загалом на всю діяльність визначеного заявником підприємства, установи чи організації або окремої людини з метою вже самостійного виявлення слідчим, дізнавачем, прокурором обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (а це є вже іншим приводом для початку досудового розслідування за статтею 214 КПК України), а також (5) унеможливлення застосування механізму притягнення заявників до кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення (стаття 383 КК України). Зазначене не відповідає завданням кримінального провадження, які визначені в ст. 2 КПК України.

Відмовляючи в задоволенні скарги, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що ОСОБА_3 не згодний із процесуальними діями окремих суддів Ленінського районного суду міста Запоріжжя під час проведення судового розгляду кримінального провадження за його обвинуваченням вчиненні злочину. А саме: судові засідання проводяться без його участі, в режимі відеоконференції, що на його думку, призвело до порушення права на захист.

Дослідивши надані документи, приходжу до висновку, що підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення в Єдиний реєстр досудових розслідувань не має, оскільки ОСОБА_3 в своїй заяві від 09.04.2025 не зазначив будь-яких фактичних даних, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення суддями Дніпровського (Ленінського) районного суду міста Запоріжжя, а всі доводи щодо порушення його права на захист по суті є незгодою із процесуальними діями суду, що не відповідає в повній мірі вимогам ч.5 ст.214 КПК України.

Слідчий суддя звертає увагу, що норми чинного КПК України не передбачають жодної гарантії для захисту своїх прав особою, щодо якої кримінальне провадження може бути розпочате безпідставно.

Керуючись статтями 2, 110, 303, 307, 309 КПК України , суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополі щодо невнесення відомостей до ЄРДР залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду. У разі якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1