Провадження № 1-кп/522/1310/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2025 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарях судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0009848 від 04.09.2013 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Баштанка Миколаївської області, громадянина України, з вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,

захисників ОСОБА_18 , ОСОБА_19

представника потерпілого ОСОБА_20 ,

потерпілого ОСОБА_21 ,

свідка ОСОБА_22 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

04.09.2013 року, приблизно о 13:00 год., ОСОБА_7 , знаходячись на вулиці Успенській на перехресті з провулком Онілової у м. Одесі, спровокував конфліктну ситуацію та умисно завдав потерпілому ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_2 тілесних ушкоджень.

Так, перебуваючи у салоні автомобіля марки «ВАЗ 2108», червоного кольору, д.р.н. НОМЕР_1 , у якості пасажира, в ході ініційованої ним конфліктної ситуації, у присутності свідків даного кримінального правопорушення, умисно наніс потерпілому ОСОБА_21 удари руками в область обличчя та ногами по тулубу, при цьому повалив останнього на асфальт, спричинивши потерпілому внаслідок своїх навмисних дій, тілесні ушкодження, згідно висновку судово-медичної експертизи № 1847 від 07.08.2015 року, у вигляді синців і подряпини голови, крововилив під кон`юнктиву правого очного яблука, подряпин тулуба, верхніх кінцівок, які згідно висновку судово-медичної експертизи виникли від дії тупих, твердих предметів, якими могли бути руками та інші предмети, дані тілесні ушкодження мають незначні швидко перехідні наслідки, тривалістю не більш 6-ти днів, та по цьому критерію, згідно п. 2.3.5 та 4.6. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, за ознаками: умисне легке тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, не визнав та пояснив, що не пам`ятає, де він був, не був в м. Одесі жодного разу, потерпілого ніколи не бачив, свідків теж не знає.

Відповідно ст. 129 Конституції України, ст. 7 КПК України, основними засадами судочинства в Україні - є верховенство права, законність, рівність усіх учасників судового розгляду перед законом і судом; повага до людської гідності.

Норма статті 370 КПК України визначає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.

З урахуванням норм ст.ст. 368, 370 КПК України, що регулюють застосування норм матеріального та процесуального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених кримінальним процесуальним законом, суд, ухвалюючи вирок в даній справі, безпосередньо дослідивши під час судового розгляду та оцінивши з точки зору належності, допустимості і достовірності доказів, прийшов до висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, яка підтверджується наступним.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_21 , повідомив, що у вересні 2013 року ОСОБА_7 наніс йому тілесні ушкодження. Знаходячись на вулиці Успенській на перехресті з провулком Онілової у м. Одесі. З пров. Онілової виїжджав автомобіль «ВАЗ 2108», червоного кольору, у якому в якості пасажира знаходився обвинувачений, він вискочив з нього, почав виражатися нецензурною лайкою та наніс тілесні ушкодження, втратив свідомість, далі не пам`ятає. Пізніше викликав міліцію, написав заяву.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_22 , повідомила, що рухалась на своєму автомобілі, вийшла подивитись, була перепалка, побиття. Впевнено впізнала особу обвинуваченого, який наніс тілесні ушкодження потерпілому Ріндіч, якому вона допомогла піднятися.

Відповідно до ст.ст. 84-85 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Винуватість обвинуваченого, окрім показань потерпілого та свідків, стверджується також наступними, безпосередньо дослідженими судом доказами та документами:

- актом судово-медичного дослідження (обстеження) № 2956 від 05.09.2013 року, згідно якого у ОСОБА_21 виявлені слідуючи тілесні ушкодження: синці і подряпини голови, крововилив під кон`юнктиву правого очного яблука, подряпин тулуба, верхніх кінцівок, які згідно висновку судово-медичної експертизи виникли від дії тупих, твердих предметів, якими могли бути руками та інші предмети, дані тілесні ушкодження мають незначні швидко перехідні наслідки, тривалістю не більш 6-ти днів, тобто могли бути нанесені 04.09.2013 року, та по цьому критерію, згідно п. 2.3.5 та 4.6. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень;

- висновком судово-медичної експертизи № 1847 від 07.08.2015 року, у ОСОБА_21 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців і подряпини голови, крововилив під кон`юнктиву правого очного яблука, подряпин тулуба, верхніх кінцівок, які згідно висновку судово-медичної експертизи виникли від дії тупих, твердих предметів, якими могли бути руками та інші предмети, дані тілесні ушкодження мають незначні швидко перехідні наслідки, тривалістю не більш 6-ти днів, та по цьому критерію, згідно п. 2.3.5 та 4.6. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.05.2014 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_21 впізнав особу на фото № 4, а саме ОСОБА_23 , яка 04.09.2013 року була за кермом автомобіля марки «ВАЗ 2108»;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.05.2014 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_21 впізнав особу на фото № 3, а саме ОСОБА_24 , який наніс йому тілесні ушкодження;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.05.2014 року, згідно якого свідок ОСОБА_25 впізнала особу на фото № 4, а саме ОСОБА_24 , який наносив тілесні ушкодження ОСОБА_21 .

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно з положеннями ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Таким чином, суд вважає, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, доведена повністю.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (кримінальний проступок); обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом не встановлено.

Покарання суд призначає із врахуванням обставин справи, ступеню тяжкості вчиненого злочину, відсутність обтяжуючих покарання обставин, те що вперше притягаються до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі не більше двох років.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України, особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст. 49 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд, при призначенні покарання, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, та призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

З моменту вчинення інкримінованого злочину пройшло більше одинадцяти років.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі не більше двох років.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне визнати ОСОБА_7 винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та на підставі ч. 5 ст. 74 КК України звільнити його від покарання, у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України.

Судом встановлено, що перебіг давності не зупинявся та не переривався.

Звільняючи обвинуваченого від покарання без його призначення, суд керується правовою позицією, викладеною у Постанові Верховного Суду від 10.06.2020 року у справі № 161/7253/18 провадження № 51-2615 км19, відповідно до якої, такий вид звільнення від покарання, як одна із форм реалізації кримінально-правового реагування, визначений у ст. 4, 5 ст. 74, ч. 1 ст. 105 КК України, при визнанні особи винною у вчиненні злочину надає можливість засудження такої особи без призначення покарання, тобто дозволяє відмовитись від призначення конкретного заходу примусу за наявності певних передбачених законом на те підстав.

Згоду на звільнення від кримінальної відповідальності обвинувачений не надав, наполягаючи на ухваленні виправдувального вироку.

Цивільний позов ОСОБА_21 про стягнення моральної шкоди залишити без розгляду, та прояснити потерпілому право на звернення з вказаним позовом в порядку цивільного судочинства.

Судові витрати та речові докази по справі не заявлені.

Керуючись ст.ст. 323, 368, 369, 370, 371, 373-376 КПК України, п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та на підставі ч. 5 ст. 74 КК України звільнити його від покарання, у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_21 про стягнення моральної шкоди залишити без розгляду.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1