печерський районний суд міста києва
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.04.2025 Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарях - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілого - ОСОБА_10 ,

обвинуваченого - ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0002232 від 28.10.2023, за обвинуваченням

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, який неодружений, не працює, військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 водій, який зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , такий, що не має судимості, згідно ст. 89 КК України, - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_11 , 27.10.2023 приблизно о 21 год. 15 хв., знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , будучи содатом військової частини НОМЕР_1 на посаді водія 2 радіолокаційної станції радіолокаційного взводу батареї управління і артилерійської розвідки, діючи у порушення вимог ст. ст. 3, 28 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 49, 50 Статуту Збройних Сил України, ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, на ґрунті особистої неприязні до раніше не знайомого йому ОСОБА_10 , після словесного конфлікту між ними, реалізуючи умисел на спричинення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, дістав з кишені вдягнутої на ньому куртки ніж та, тримаючи його у правій руці, умисно завдав потерпілому ОСОБА_10 один удар лезом ножа в ділянку черевної порожнини, спричинивши останньому проникаюче колото-різане поранення живота, яке відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, після чого залишив місце вчинення злочину.

Обвинувачений ОСОБА_11 в судовому засіданні повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, заявив про щире каяття у скоєному. По суті фактичних обставин справи, обвинувачений пояснив, що 27.10.2023 приблизно о 21:00 год. він прогулювався по вул.Хрещатик у м.Києві, після того, як повернувся із зони бойових дій. На той момент він був солдатом в/ч НОМЕР_1 на посаді водія і перебував у м. Києві у відрядженні, оскільки наступного дня у нього була запланована операція у шпиталі на Печерську по видаленню пластини з ноги. Біля станції метро Хрещатик , приблизно за півгодини до подій, він зустрів свого знайомого ОСОБА_13 , разом з яким раніше навчався в одній школі, та вони пішли до атракціону «Груша». Там він побачив компанію з п`яти осіб, серед яких був і раніше не знайомий йому потерпілий ОСОБА_10 . Перебуваючи біля цього атракціону він та його знайомий ОСОБА_14 сміялись між собою, а потерпілий ОСОБА_10 подумав, що він сміється з їх компанії. Точно, хто кому перший і що сказав, він не пам`ятав, але хтось з цієї компанії ОСОБА_10 став висловлюватись на його адресу нецензурною лайкою. Він захотів піти звідти, але хтось0000 з цих хлопців зачепив його плечем в плече. Тоді він сказав: «хлопці, давайте без конфлікту, бо я - військовий і не хочу проблем». У відповідь на це ОСОБА_10 висловився в його бік грубою нецензурною лайкою. Після чого він дістав ніж, який лежав у нього у внутрішній кишені куртки, типу клинок, з довжиною леза близько 20 см та пластиковою рукояткою, та наніс правою рукою удар цим ножем в живіт потерпілому ОСОБА_10 . Останній відійшов, підняв свою куртку, і він побачив у ОСОБА_10 ножове поранення в животі, і тоді зрозумів, що «дістав» його. В цей час ніж був у нього в руках. ОСОБА_10 почав кричати, а його друзі хотіли його вдарити, але він в цей момент вже відходив назад. Потім він побіг через дорогу в бік станції метро Театральна, де сховався в арці біля під`їздів. Там він зателефонував своєму знайомому ОСОБА_15 , розповів, що трапилось, і попросив його забрати. ОСОБА_16 наказав йому скинути йому локацію, де він знаходиться, після чого приблизно через 15 хв. він приїхав туди на автомобілі БМВ, який попередньо орендував, щоб його забрати. Коли вони доїхали до перехрестя біля театру, що поблизу станції метро Золоті Ворота, їх автомобіль було зупинено працівниками поліції. Обвинувачений пояснив, що наносячи удар ножем потерпілому ОСОБА_10 в живіт, він хотів його налякати. При цьому зазначив, що хоча він і не бажав, проте допускав, коли наносив удар ножем ОСОБА_10 в живіт, що у нього можуть виникнути від цього тяжкі тілесні ушкодження. Підтвердив, що потерпілий ОСОБА_10 відносно нього ніяких фізичних дій неправомірного характеру не вчиняв. Визнав правильною кваліфікацію його дій органами досудового розслідування за ч.1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння. Зазначив, що він не оплачував лікування потерпілого, ніяких збитків йому не відшкодовував. Свої дії охарактеризував негативно, зазначивши, що усвідомив свою неправомірну поведінку.

Допитаний на початку судового слідства свідок ОСОБА_17 показав, що 27.10.2023 у вечірній час він, разом із товаришем ОСОБА_18 , двома дівчатами та ще одним хлопцем відпочивали у ТЦ «Глобус», після чого приблизно о 21:00 год. вони вийшли на вулицю і пішли в бік станції метро Хрещатик. Приблизно о 21:15 год. вони зупинились біля розважального атракціону «Груша», що по вул. Хрещатик, 15 у м. Києві біля Майдану Незалежності. Поруч також стояли раніше не знайомий йому ОСОБА_11 з товаришем. На атракціоні по черзі: він, ОСОБА_19 , потім ОСОБА_20 зробили по одному удару, після чого збирались зробити по другому. У відпровідь на удар ОСОБА_21 , ОСОБА_11 сказав: «слабенько малий». ОСОБА_10 зробив крок у бік ОСОБА_11 , як він зрозумів, щоб з`ясувати у нього, чому він так сказав. При цьому ніяких неприязливих слів між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не було. ОСОБА_10 нічим йому не погрожував. В цей момент він бачив, як ОСОБА_11 дістав з-під кофти великий ніж, який був у якомусь футлярі червоного кольору, з якого він його витягнув, і правою рукою вдарив ним ОСОБА_10 в живіт. Це сталось дуже швидко. Після чого ОСОБА_11 відразу став тікати, перебігши на інше узбіччя дороги. Вони з товаришем побігли за ним, щоб зупинити ОСОБА_11 і передати його працівникам поліції. Перед тим, як перебігти трасу, ОСОБА_11 зупинився під фонарями, ще раз витягнув ніж, і він побачив, що то був великий ніж із рукояткою чорного кольору. Далі обвинувачений перебіг дорогу і зник з місця події. Потім він наказав потерпілому знімати верхній одяг, і коли ОСОБА_20 зняв, він побачив у нього на животі ножове поранення. Першу медичну допомогу ОСОБА_10 надавав він, порвавши футболку і перев`язавши його. Через 5 хвилин до них підійшли патрульні. Стверджував, що саме вналідок удару ножем ОСОБА_11 у потерпілого ОСОБА_10 настало ножове поранення, з яким він потім проходив курс лікування. Той товариш ОСОБА_11 постійно був поруч з ними, потім зник.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_11 зробив заяву і повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, що йому його інкримінується, заперечивши свою позицію, яку він обрав на початку судового слідства щодо невизнання вини, оскільки так йому тоді порадили його адвокати, з огляду на те, що добровільні вільні показання ОСОБА_11 в судовому засіданні відповідали фактичним обставинам справи, положення ч. 3 ст. 349 КПК України обвинуваченому та іншим учасникам судового розгляду були роз`яснені, і вони не наполягали на досліджені інших доказів у справі, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд визнав недоцільним дослідження решти доказів щодо фактичних обставин справи, які сторонами кримінального провадження не оспорювались.

Визнавши показання обвинуваченого ОСОБА_11 , а також свідка ОСОБА_17 , допустимими доказами у справі, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованому йому кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його умисних дій органом досудового розслідування за ч.1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення злочину, дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність та/або відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В судовому засіданні ОСОБА_11 визнав свою вину та щиро розкаявся у вчиненому, що визнається судом обставиною, яка пом`якшує покарання.

Обставиною, що обтяжує покарання, є рецидив злочину, оскільки ОСОБА_11 вчинив вказаний злочин, після вчинення ним 30-31.03.2021 злочину за ч.2 ст. 296 КК України, за який він засуджений вироком Голосіївського районного суду м. Києві від 27.02.2025.

Враховуючи тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, те що ОСОБА_11 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, хоча і судимість погашена, багаторазово притягувався до адміністративної відповідальності, має дисциплінарне стягнення від 22.03.2022 за порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями, що могло призвести до підриву бойової готовності в умовах воєнного стану, збитків потерпілому не відшкодував, а також з огляду на обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_11 , суд вважає за необхідне визначити йому покарання у виді позбавлення волі. При цьому, з огляду на обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_11 , а також те, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, враховуючи також позицію потерпілого ОСОБА_10 та прокурора в судовому засіданні, суд визнав можливим призначити обвинуваченому покарання у мінімальних межах, передбачених санкцією статті кримінального закону.

При цьому, з огляду на той факт, що вказане кримінальне правопорушення, за яке ОСОБА_11 призначено реальне покарання, він вчинив (27.10.2023) до постановлення вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 27.02.2025, яким його засуджено за ч.2 ст. 296 КК України на 1 рік позбавлення волі, і на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік, - суд вважає не доцільне застосовувати положення ч.4 ст. 70 КК України при призначення покарань за сукупністю злочинів, оскільки такі вироки слід виконувати самостійно.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення експертизи суд на підставі ч.2 ст. 124 КПК України вважає необхідним стягнути з обвинуваченого на користь держави

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 370, 371, ч. ч. 2,3 ст. 373, ст. 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 /п`яти/ років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_11 обраховувати з дня його затримання, а саме з 27 жовтня 2023 року.

Вирок Голосіївського районного суду від 27.02.2025, яким ОСОБА_11 засуджено за ч.2 ст. 296 КК України на 1 рік позбавлення волі, і на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік, підлягає самостійному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-медичної експертизи відносно потерпілого ОСОБА_10 (висновок №042/1-470-2023 від 21.11.2023) на суму 3132 грн. 00 коп.

Речові докази, які передано до кімнати зберігання речових доказів Печерського УП ГУНП України у м. Києві, а саме:

1. ніж, який зберігається у сейф пакеті №PSP 2151280, знищити;

2. мобільний телефон «Іphone», який зберігається у сейф пакеті №PSP 1213912, годинник, ключі та жетон, які зберігаються у сейф пакеті №PSP 1213911, штани сірого кольору, які зберігаються у сейф пакеті, на якому містяться відповідні написи, - які належать ОСОБА_11 , повернути останньому.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, у разі не подачі на нього апеляції.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою, в той же строк з моменту отримання ним копії вироку.

Копію вироку негайно вручити учасникам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1