Справа № 550/101/18
Провадження №11-кп/991/8/25
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2025 року м. Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції з власних технічних засобів),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_5 про відновлення провадження за апеляційними скаргами на вирок Вищого антикорупційного суду від 10 серпня 2022 року, ухвалений за результатами розгляду об`єднаних кримінальних проваджень №0000418 від 18 березня 2015 року та №0000059 від 31 жовтня 2015 року стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч.3 ст. 368 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду перебувають апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисників на вирок Вищого антикорупційного суду від 10 серпня 2022 року.

Ухвалою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 24 жовтня 2023 року, задоволено клопотання захисника ОСОБА_7 , зупинено провадження за апеляційними скаргами на вирок Вищого антикорупційного суду від 10 серпня 2022 року стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч.3 ст. 368 Кримінального кодексу України, до звільнення останнього з військової служби.

Ухвалою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 30 січня 2025 року у задоволенні клопотання прокурора про відновлення вищевказаного провадження відмовлено.

08 серпня 2025 року прокурором Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_5 до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду подано клопотання про відновлення вищевказаного судового провадження, яке обґрунтовано набранням чинності Законом України №4496-ІХ від 17.06.2025, яким Кримінальний процесуальний кодекс доповнено пунктом 2010, що передбачає зупинення судового провадження стосовно обвинуваченого у вчиненні тяжкого та/або особливо тяжкого корупційного кримінального правопорушення, який призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийняття на військову службу за контрактом, виключно у разі встановлення судом обставин, що свідчать про неможливість участі такої особи у судовому провадженні, у тому числі у режимі дистанційного судового провадження (відеконференції), у зв`язку із безпосередньою участю такої особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України. Прокурор посилається на відсутність у сторони обвинувачення відомостей про неможливість участі обвинуваченого ОСОБА_8 у судовому провадженні, у тому числі у режимі дистанційного судового провадження (відеоконференції), у зв`язку із безпосередньою участю у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, що, на його думку, є підставою для відновлення апеляційного розгляду.

Обвинувачений, належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, до суду не з`явився, подав клопотання, в якому просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора. За повідомленням захисників, які заперечували проти задоволення клопотання прокурора, ОСОБА_8 продовжує виконувати військовий обов`язок безпосередньо в зоні ведення бойових дій і перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , у зв`язку з чим не вбачали підстав для відновлення провадження з розгляду апеляційних скарг на вирок суду.

Вислухавши думку прокурора та захисників, колегія суддів вважає за необхідне у задоволенні клопотання прокурора про відновлення провадження відмовити з огляду а наступне.

Зупиняючи провадження з розгляду апеляційної скарги на вирок Вищого антикорупційного суду від 10.08.2022, суд виходив з імперативності вимог ст. 335 КПК України та відсутності у обвинуваченого, призваного для проходження військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, об`єктивної можливості в силу непередбачуваності обставин несення такої служби в повній мірі на рівних умовах зі стороною обвинувачення, реалізувати свої процесуальні права та обов`язки в ході апеляційного розгляду.

Рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, змагальність сторін та свобода в поданні доказів, доведенні перед судом їх переконливості є загальними засадами кримінального провадження, забезпечення реалізації яких є процесуальним обов`язком суду.

Положеннями ст. 20 КПК України встановлено, що обвинувачений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, ознайомлюватись з матеріалами справи, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

В своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував на необхідності дотримання принципів рівності та змагальності сторін, як невід`ємних елементів справедливого судового розгляду. Це включає, зокрема розумну можливість для кожної сторони представляти себе в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Сторони повинні мати змогу висловити свою позицію щодо кожного документа в матеріалах справи. При цьому важливою є роль, яку відіграє суд апеляційної інстанції в національній правовій системі. Якщо суд апеляційної інстанції має розглядати справу і з питань фактів, і з питань права, і на цій підставі здійснити загальну оцінку вини або невинуватості, то він не може постановляти рішення без безпосередньої оцінки складових доказової бази, наданої особисто підсудним, котрий бажає довести, що не вчиняв діяння, котре може становити кримінально каране діяння («Дондаріні проти Сан-Марино» (Dondarini v. San Marino), § 27; «Поповічі проти Молдови» (Popovici v. Moldova), § 68; «Лакадена Калеро проти Іспанії» (Lacadena Calero v. Spain), § 38). Отже, право обвинуваченого на безпосередню участь у кримінальному провадженні, у тому числі на участь і доведення власної позиції в суді апеляційної інстанції, є складовою справедливого судового розгляду.

Поряд із викладеним вище, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України (ст. 17 Конституції України).

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно наявних в матеріалах судового провадження, зокрема довідки №5233 від 28.08.2025, виданої начальником штабу - заступником командира військової частини НОМЕР_1 , обвинувачений ОСОБА_8 з 21.12.2023 і по нинішній час проходить військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 . Крім того, згідно листа командира цієї частини, ОСОБА_8 постійно приймає безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, виконуючи бойові (спеціальні) завдання, та на підставі бойового розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України від 16.06.2025, бойових розпоряджень командира військової частини НОМЕР_1 від 16.06.2025, від 31.07.2025, бойового розпорядження командира НОМЕР_2 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 від 31.07.2025 знаходиться в зоні активних бойових дій (н.п. Яструбине, н.п. Кіндратівка Сумської області). З наданих захисником матеріалів, вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 під час виконання бойового завдання в р-ні н.п. Біловоди 29.01.2025 внаслідок бойового ураження та дій з боку противника отримав бойове травмування - вибухову травму: акубаротравма, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій правої скроневої ділянки. Також під час проходження обвинуваченим ОСОБА_8 військової служби з доданих захисником матеріалів, вбачається, що ОСОБА_8 присвоєно військове звання сержант, нагороджувався подяками та відзнаками.

На даний час, згідно довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, від 01.09.2025, за підписом командира військової частини НОМЕР_1 , обвинувачений ОСОБА_8 продовжує службу на посаді командира міномету мінометного взводу мінометної батареї штурмового батальйону.

Вказані обставини проходження служби обвинуваченим прокурором не заперечуються. При цьому в обґрунтування клопотання прокурор посилається на раніше подані ним докази, долучені до попереднього клопотання про відновлення провадження від 21.01.2025, які судом вже розглянуті та ухвалою від 30.01.2025 були відхилені. Нових доказів на підтвердження викладених в клопотанні доводів прокурором не надано.

Колегія, оцінюючи такі доводи прокурора, зазначає, що право на судовий захист не може бути обмежено навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану (ст.ст. 63, 64 Конституції України).

Жодна норма КПК України не передбачає і не може передбачати повноважень суду визначити для обвинуваченого всупереч його волі участь у судовому провадженні у режимі відеоконференцзв`язку за допомогою власних технічних засобів, адже це суперечить вищенаведеним засадам кримінального провадження щодо вільного та на власний розсуд реалізації обвинуваченим права на захист.

Конституція України гарантує кожному судовий захист його прав, зокрема, у межах кримінального судочинства України. На це вказує й зміст частин 5, 6, 7 ст.336 КПК України, які визначають технічні умови, ризики, а також виключність випадків допиту за ініціативи суду свідка чи потерпілого, але ж не обвинуваченого, в режимі відеоконференції із використанням власних технічних засобів. Відмінність процесуального статусу, обсягу прав та обов`язків, наслідки кримінального провадження для вказаних учасників є визначальними для оцінки можливості їх участі у судовому розгляді в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів зв`язку.

З огляду на не надання прокурором відомостей про не залучення обвинуваченого ОСОБА_8 до безпосередньої участі заходах, необхідних для забезпечення оборони України, та про можливість обвинуваченого участі у судових засіданнях, зокрема - в режимі відеоконференції з власних технічних засобів, колегія суддів відповідні доводи клопотання вважає необгрунтованими.

Частина 1 статті 335 КПК України містить беззастережну вимогу, що зобов`язує суд зупинити судове провадження стосовно обвинуваченого, який був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації до його звільнення з військової служби.

З огляду на встановлені під час розгляду клопотання прокурора обставини, виходячи з гарантованого Конституцією України права на вільний захист від пред`явленого обвинувачення, закріпленого ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод права захищати себе особисто, для чого мати необхідні для підготовки час і можливості, безумовності положень ст.335 КПК України, яка визначає підставу для відновлення кримінального провадження щодо мобілізованого - його звільнення з військової служби, недоведеність прокурором обставин, передбачених п.20-10 Перехідних положень КПК України, заявлене прокурором клопотання не містить правових підстав для відновлення провадження з метою продовження апеляційного розгляду. Його задоволення за вказаних обставин суперечить загальним принципам судочинства, зокрема, забезпеченню права на захист обвинуваченого, який призваний на військову службу під час мобілізації, що може призвести до істотних порушень кримінального процесуального закону.

Отже, висловлені прокурором доводи є неспроможними, а клопотання підлягає відхиленню, як таке, що не містить правових підстав для його задоволення.

Керуючись ст. ст. 335, 418, п.20-10 Перехідних положень КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3