Справа № 521/9234/25
Номер провадження:1-кс/521/2138/25
УХВАЛА

06 червня 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Хаджибейського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000047 від 02.06.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання слідчого, на підставі свідоцтва приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за №1909 ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) належали на праві власності нежитлові будівлі, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 547,8 кв. м., що складаються в цілому з будівель та споруд: літ. «Е», «Ж», «З», «К», «Л», «Ш», «М», «Н», «О», «П», «Р», «С», «Т», «Ф», «У», яке належало ПАТ «Одеське шахтоуправління».

У подальшому, ОСОБА_5 за договором дарування від 10.12.2015, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстровим №3351, подаровано ОСОБА_6 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) 67/100 часток нежитлової будівлі, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 547,8 кв. м., що складаються в цілому з будівель та споруд: літ. «Е», «Ж», «З», «К», «Л», «Ш», «М», «Н», «О», «П», «Р», «С», «Т», «Ф», «У».

Відповідно до абз. 2 п. 1 договору дарування від 10.12.2015, у власність обдарованого переходять нежитлові будівлі та споруди: літ. «Н», «О», «П», «Р», «С», «Т», «Ф», «У» загальною площею 365,8 кв. м., що складають 67/100 часток нежитлових будівель.

Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 26957560 від 10.12.2015, приватного нотаріуса Одеський міський нотаріальний округ ОСОБА_7 на підставі цього договору дарування зареєстровано право ОСОБА_6 на 67/100 часток нежитлових будівель за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, станом на 10.12.2015 ОСОБА_6 володів нежитловими будівлями та спорудами: літ. «Н», «О», «П», «Р», «С», «Т», «Ф», «У», загальною площею 365,8 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Водночас, 12.03.2014 (тобто до моменту набуття ОСОБА_6 права власності на підставі договору дарування від 10.12.2015) на замовлення ОСОБА_6 інженером з технічної інвентаризації майна ОСОБА_8 виготовлено технічний паспорт на нежитлові будівлі та споруди за адресою: АДРЕСА_1 (інвентаризаційна справа №312), де замість наявних на праві власності нежитлових будівель та споруд літ. «Н», ОСОБА_9 , «Ф», «У» загальною площею 365,8 кв.м. розміщено нові об`єкти: нежитлова будівля під літ. «С» площею 332,8 кв. м., нежитлова будівля під літ. «Н1» площею 405,9 кв. м., Ю-навіс, I-мостіння, №1-4 огорожа. Сукупна площа новостворених об`єктів нерухомості склала 738,7 кв. м.

Нове будівництво нежитлових будівель та споруд площею 738,7 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , на місці старих об`єктів нерухомості нежитлових будівель та споруд літ. «Н», «О», «П», «Р», «С», «Т», «Ф», «У» загальною площею 365,8 кв. м., право на які мав ОСОБА_6 , відображається на супутникових знімках (програма «Google Earth»).

На підставі договору дарування від 10.12.2015 (за яким ОСОБА_6 набув право власності на нежитлові будівлі та споруди літ. «Н», ОСОБА_9 , «Ф», «У» загальною площею 365,8 кв. м.) та технічного паспорту на нежитлові будівлі та споруди за адресою: АДРЕСА_1 (інвентаризаційна справа №312) рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 36141707 від 14.07.2017 державного реєстратора Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» ОСОБА_10 , за ОСОБА_6 зареєстровано право власності на новостворені об`єкти - нежитлові будівлі та споруди загальною площею 738.7 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 .

У подальшому, нежитлові будівлі та споруди загальною площею 738.7 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , подаровані ОСОБА_6 , а саме ОСОБА_11 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) на підставі договору дарування від 12.07.2024, який посвідчено приватним нотаріусом Одеський міський нотаріальний округу ОСОБА_12 за реєстровим №859, право якої на підставі цього договору зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 74097996 від 12.07.2024 приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_12 .

Убачається, що фактичні будівельні роботи з реконструкції будівлі та збільшення площі проведені із захопленням земель комунальної власності міста Одеси.

Разом із тим, відповідно інтернет-джерела кадастрової інформації установлено, що земельна ділянка, на якій здійснено самочинне будівництво не сформована, право власності (володіння, користування, у тому числі на умовах договору оренди) не виникало, рішень Одеської міської ради щодо передачі в оренду чи у приватну власність не приймалося.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Відповідно до вказаних вище положень Одеська міська рада від імені територіальної громади міста Одеси розпоряджається землею в адміністративних межах міста.

Згідно з частиною 1 ст. 79 Земельного Кодексу України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до ст. 125 Земельного Кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

При цьому, згідно з положеннями статті 126 Земельного Кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», яка є офіційним визнанням і підтвердженням державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, відповідно до наведених вимог закону обов`язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку та державної реєстрації майнового права на неї, а відсутність у особи таких документів є самовільним зайняттям вказаної земельної ділянки.

Відсутність оформленого відповідно до вимог законодавства речового права на земельну ділянку взагалі виключає можливість проводити на ній будь-які будівельні роботи, та, тим більш, вводити в експлуатацію реконструйований або побудований об`єкт, який будувався на земельній ділянці, що не була відведена в установленому законодавством порядку для цієї мети, що прямо вказує на самочинне будівництво, здійснене із порушенням прав територіальної громади м. Одеси.

Статтями 29, 34, 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст.4 Закону України «Про архітектурну діяльність», встановлено, що без документу, який посвідчує право власності або користування земельною ділянкою для будівництва, без отримання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, а також належно розробленої та затвердженої проектної документації, будівництво не допускається.

Згідно з ч. 4 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Оскільки Одеською міською радою, яка в даному випадку є власником ділянки місцевості, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Бірюкова, 5 (нині - вул. Ігоря Іванова), рішення про виділення ОСОБА_6 або будь-якій іншій особі земельної ділянки, що розташована за вказаною вище адресою в натурі не приймалось, проект землеустрою не розроблявся та рішення про його затвердження також не приймалось, кадастровий номер не надано, що підтверджується даними, що містяться у Публічній кадастровій карті. Відповідно Одеській міській раді як представнику територіальної громади міста Одеси, заподіюється шкода.

Слідчий у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, розгляд клопотання слідчого здійснювався у відсутність осіб у володінні яких знаходиться об`єкт нерухомого майна, із метою забезпечення арешту майна.

Вивчивши клопотання та матеріали надані до нього, вислухавши думку слідчого, слідчий суддя вважає, що клопотання необхідно задовольнити, оскільки слідчим доведена необхідність застосування арешту майна, з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 131 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, який застосовується на підставі ухвали слідчого судді.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Частиною 2 статті 170 КПК України, встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Так, слідчим суддею з матеріалів клопотання встановлено, що вказане майно є предметом кримінального правопорушення, може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а накладення арешту на вказане майно є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При вирішені питання про арешт майна слідчий суддя враховує: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та можливого цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 132, 170, 172, 173, 175, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000047 від 02.06.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України, - задовольнити.

Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна №101, із забороною розпоряджатися ним та здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо нього, а також вчиняти будівництво, реконструкцію, будь-які будівельні та монтажні роботи на об`єкті.

Заборонити користуватись, розпоряджатись та відчужувати майно, на яке накладено арешт, до прийняття рішення, щодо зняття раніше накладеного арешту у встановленому законом порядку.

Виконання ухвали про арешт майна негайно доручити слідчому та прокурору, в порядку передбаченому Постановою КМ України №1104 від 19.11.2012.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_13