Справа № 146/466/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2025 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Томашпіль кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000027 від 09 лютого 2025 року на підставі обвинувального акту по обвинуваченню ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Деребчин Шаргородського району Вінницької області, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не працюючий, одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, інвалідом, потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС, учасником бойових та депутатом не є, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий:

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

З 08 лютого 2025 року по 09 лютого 2024 року поліцейський сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Тульчинського районного відділу поліції Головного управління національної поліції у Вінницькій області (далі СРПП відділення поліції № 2 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області) сержант поліції ОСОБА_5 спільно з поліцейським СРПП відділення поліції № 2 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області сержантом поліції ОСОБА_6 , які згідно з п. 2 примітки до ст. 368 КК України є службовими особами, та посади яких згідно з п. 3 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну службу» відносяться до посад категорії «В», відповідно до графіку чергувань затвердженого начальником відділення поліції № 2 Тульчинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області підполковником поліції ОСОБА_7 здійснювали добове чергування в складі групи реагування патрульної поліції на території Томашпільської територіальної громади Тульчинського району Вінницької області.

Приблизно о 01 год. 30 хв. 09 лютого 2025 року на ділянці автодороги сполученням селище Томашпіль с. Горишківське Тульчинського району Вінницької області вказаним нарядом поліції зупинено автомобіль марки «Москвич» коричневого кольору реєстраційний номер « НОМЕР_1 » під керуванням ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 .

У ході спілкування з водієм ОСОБА_4 поліцейський СРПП Тульчинського РВП ОСОБА_6 помітив у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота та не чітку мову.

У подальшому, ОСОБА_4 роз`яснено його права та обов`язки та запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці, або в лікарні.

На пропозицію поліцейського ОСОБА_4 повідомив, що відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також не потрібно складати на нього будь-які матеріали та запропонував неправомірну вигоду у вигляді грошей у сумі 200 доларів США, чим проявив умисел на пропозицію неправомірної вигоди службовій особі.

Незважаючи на неодноразові попередження про кримінальну відповідальність за пропозицію, обіцянку надання неправомірної вигоди службовій особі, відповідно до ст. 369 КК України, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи, що працівники поліції є службовими особами, розуміючи незаконність своїх дій, продовжував пропонувати неправомірну вигоду у сумі 200 доларів США працівникам поліції, з метою уникнення притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 130 КУпАП.

В подальшому 09 лютого 2025 року близько 02:00 год, на втілення своїх злочинних дій, направлених на пропозицію службовій особі надати неправомірну вигоду, ОСОБА_4 продемонстрував свою готовність надати неправомірну вигоду, а саме поклав між водійським та переднім пасажирським сидіннями у службовому автомобілі поліції грошові кошти в сумі 500 доларів США, надавши тим самим поліцейському ОСОБА_5 , який перебував на службі, неправомірну вигоду за не вчинення відносно нього дій з використанням службового становища за не складення протоколу про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та відповідно, не притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 369 КК України, тобто пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду, а так само надання такої вигоди за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, чи надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

В судовому засіданні ОСОБА_4 вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому і вважає, як і інші учасники судового розгляду за можливе при дослідженні доказів по справі обмежитись його допитом, та характеризуючими матеріалами.

З`ясувавши розуміння учасниками процесу змісту обставин, які не будуть досліджуватись, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, впевнившись у добровільності та істинності їх позиції, суд вважає обсяг доказів, що підлягають дослідженню визначити допитом обвинуваченого, та характеризуючими даними.

По суті пред`явленого обвинувачення ОСОБА_4 пояснив, що 08 лютого 2025 року він гостював у сестри, де вживав алкогольний напій «Шейк» та у зв`язку з погіршенням стану здоров`я матері був змушений їхати до с. Деребчин. Коли їхав був зупинений працівниками поліції. Щоб уникнути складання протоколу обвинувачений запропонував працівникам поліції кошти, та поклав на сидіння їхнього службового автомобіля 500 доларів США. В скоєному щиро розкаявся.

Дії ОСОБА_4 державним обвинуваченням вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 369 КК України, тобто пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду, а так само надання такої вигоди за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, чи надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд вважає, визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, що передбачені ст. 67 КК України не встановлені.

При вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обгрунтованності та індивідуалізації покарання.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи вищевикладене, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, обставини що пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутність обставин, які обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває раніше не судимий, компрометуючі матеріали відсутні, позицію державного обвинувача щодо міри покарання обвинуваченому який вину визнав, також, суд враховує і досудову доповідь органу пробації, з якої вбачається, що на думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 , необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 369 КК України, у виді штрафу, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Питання про речові докази вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальних витрат у справі не має.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 368, 370-374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу - не обирати.

Зняти арешт накладений ухвалою Томашпільського районного суду від 11 лютого 2025 року з грошових коштів, а саме 5 купюр номіналом по 100 доларів США серії PB16513710H, MA52622927A, PD41627364C, MF01880497F, PL46808000B, які вилучено в ході огляду місця події 09 лютого 2025 року та конфіскувати їх в дохід держави.

DVD-R диск на який поміщено відеозаписи з нагрудних відео реєстраторів ОСОБА_5 № 798425 за 09 лютого 2025 року ОСОБА_6 № 798627 за 09 лютого 2025 року, ОСОБА_8 № 795945 за 09 лютого 2025 року та ОСОБА_9 № 798328 за 09 лютого 2025 року які знаходяться у електронній формі залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Томашпільський районний суд Вінницької області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1