Номер провадження 1-кп/754/440/25
Справа № 754/1369/24
У Х В А Л А

Іменем України

16 червня 2025 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0002026 від 30.07.2021 року стосовно ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 191 КК України,

за участю сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілого: ОСОБА_5

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Деснянського районного суду м. Києва перебуває обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0002026 від 30.07.2021 року відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 191 КК України.

Справу було скеровано судом апеляційної інстанції до суду першої інстанції після скасування ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 28.03.2024 про закриття кримінального провадження за п.10 ч.1 ст.284 КПК України на стадії підготовчого судового провадження.

Встановлено, що уперше обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002026 від 30.07.2021 року відносно ОСОБА_3 до Деснянського районного суду м. Києва надійшов 26.01.2024.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.07.2024 справу було передано на розгляд головуючому судді ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 10.07.2024 дане кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 15.08.2024 кримінальне провадження призначено до судового розгляду.

Станом на 16.05.2025 кримінальне провадження перебуває на стадії дослідження доказів, зокрема, завершено дослідження документів, наданих сторонами, а також висновків експертів.

09.06.2025 захисником ОСОБА_6 до суду направлено клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

В обґрунтування зазначає, що кримінальне провадження підлягає закриттю, оскільки після повідомлення особі про підозру (27.07.2023) строк досудового розслідування, зазначений у ст. 219 КПК України, з урахуванням його продовження, закінчився 27.12.2023. Звернення прокурора 26.01.2024 з обвинувальним актом до суду відбулося поза межами строку досудового розслідування, що унеможливлює його розгляд. Стверджує, що сторона захисту у передбачений кримінальним процесуальним законодавством спосіб не повідомлялася про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, оскільки зазначені процесуальні дії органом досудового розслідування були вчинені тільки відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , отже період ознайомлення лише обвинуваченого з матеріалами кримінального провадження включається в строк досудового розслідування, який відповідно ч.5 ст. 219 КПК України не зупинявся. Натомість, захисник ОСОБА_6 був повідомлений про завершення досудового розслідування тільки 22.01.2024, тобто вже після закінчення строку досудового розслідування.

На підтвердження своїх доводів захисник наводить докладну хронологію вищенаведених подій, а саме:

- 30.07.2021 слідчим Деснянського УП ГУНП у м. Києві внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України;

- 27.07.2023 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 191 КК України;

- 26.09.2023, відповідно до постанови керівника Деснянської окружної прокуратури м. Києва, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні за №0002026 від 30.07.2021 продовжено до трьох місяців - до 27.10.2023;

- 25.10.2023, відповідно до ухвали слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва (ЄУНСС:754/15079/23), строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002026 від 30.07.2021 продовжено до п`яти місяців - до 27.12.2023. У подальшому строк досудового розслідування у встановленому порядку не зупинявся і не продовжувався;

- 22.12.2023 ОСОБА_3 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 ч.4 КК України;

- 22.12.2023 прокурором надано доручення слідчому про повідомлення підозрюваному та його захиснику про завершення досудового розслідування і надання їм доступу до матеріалів досудового розслідування;

- 22.12.2023 слідчим складено повідомлення про завершення досудового розслідування, адресоване підозрюваному ОСОБА_3 та захиснику ОСОБА_6 ;

- 22.12.2023 про завершення досудового розслідування, повідомлено лише підозрюваному ОСОБА_3 ;

- з 22.12.2023 до 22.01.2024 підозрюваний ОСОБА_3 знайомився з матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні за 0002026 від 30.07.2021.

При цьому, у період часу з 22.12.2023 по 22.01.2024 захиснику ОСОБА_3 - адвокату ОСОБА_6 , слідчим на виконання доручення прокурора не було повідомлено про завершення досудового розслідування і надання доступу до матеріалів досудового розслідування. Ознайомлення з матеріалами досудового розслідування підозрюваного ОСОБА_3 відбувалось без участі його захисника.

18.01.2024 слідчим Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 внесено до суду клопотання (у порядку ч. 10 ст. 290 КПК України) про встановлення стороні захисту строку для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування. До зазначеного клопотання слідчим долучено незавірену ксерокопію рапорту слідчого від 22.12.2023 про, нібито, повідомлення слідчим захисника ОСОБА_6 22.12.2023 у телефонному режимі про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

В матеріалах кримінального провадження міститься рапорт слідчого СВ Деснянського ГУП НП у м. Києві ОСОБА_7 від 22.12.2023, згідно з яким про факт завершення досудового розслідування адвоката ОСОБА_6 22.12.2023 було повідомлено у телефонному режимі, однак, жодних доказів на підтвердження змісту розмови, а також доказів повідомлення захисника про час та місце надання доступу до матеріалів кримінального провадження немає;

- 22.01.2024 слідчим суддею Деснянського районного суду м. Києва у справі ЄУНСС:754/888/24 винесено ухвалу про відмову у задоволенні клопотання слідчого Деснянського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_7 про встановлення стороні захисту (і підозрюваному, і захиснику) строку для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002026 від 30.07.2021, з мотивів того, що ні слідчим, ні прокурором, починаючи з 22.12.2023, захиснику ОСОБА_6 жодним засобом зв`язку не було направлено повідомлення про завершення досудового розслідування та не надіслано жодної повістки, листа про явку до слідчого для виконання вимог ст. 290 КПК України;

- 22.01.2024 захиснику підозрюваного ОСОБА_3 - адвокату ОСОБА_6 слідчим у приміщенні Деснянського районного суду м. Києва повідомлено про завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002026 від 30.07.2021;

- 25.01.2024 підозрюваному ОСОБА_3 прокурором вручено обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування;

- 26.01.2024 до Деснянського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002026 від 30.07.2021.

Резюмує, що як на момент вручення адвокату ОСОБА_6 повідомлення про завершення досудового розслідування, так і на момент вручення ОСОБА_3 обвинувального акта і направлення обвинувального акта до суду, - строк досудового розслідування сплив.

Захисник ОСОБА_6 стверджує, що повідомлення про закінчення досудового розслідування та відкриття матеріалів кримінального провадження для ознайомлення у порядку ст. 290 КПК України є процесуальною дією, яка має прямий індивідуальний характер, тобто стосується конкретного учасника кримінального провадження, яким є як підозрюваний, так і його захисник. До 22.01.2024 його жодним чином не було повідомлено про завершення досудового розслідування, а рапорт слідчого СВ Деснянського ГУП НП у м. Києві ОСОБА_7 від 22.12.2023 на ім`я начальника Деснянського УП ГУНП у м. Києві про факт його повідомлення про завершення досудового розслідування засобами телефонного зв`язку, є недостовірним, оскільки 22.12.2023 він слідчим не складався, а був складений та з`явився в матеріалах кримінального провадження безпосередньо перед внесенням до суду слідчим клопотання від 18.01.2024 про встановлення стороні захисту строку для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування.

Вказує, що на рапорті відсутня будь-яка резолюція керівництва, до того ж начальник органу поліції не має жодного відношення до матеріалів кримінального провадження; рапорт не зареєстрований в канцелярії органу досудового розслідування, що свідчить про те, що 22.12.2023 він не складався; у реєстрі матеріалів досудового розслідування цей рапорт також відсутній.

Адвокат ОСОБА_6 також зазначає, що 22.12.2023 з метою повідомлення про завершення досудового розслідування слідчий йому не телефонував. Маючи у розпорядженні поштову та електронну адреси захисника, його месенджери тощо, слідчий жодного разу у спосіб, передбачений КПК, не повідомила його про завершення досудового розслідування, не надіслала жодного листа або повістки.

Вказує на недостовірність відомостей, наведених у рапорті слідчої від 22.12.2023 щодо здійснення телефонного дзвінка захиснику, оскільки в період часу з 21.12.2023 по 28.12.2023, включно, дзвінків між слідчим та адвокатом ОСОБА_6 не зафіксовано.

Звертає увагу, що зазначений рапорт взагалі є недопустимим доказом, оскільки його оригінал був відсутній в матеріалах кримінального провадження до моменту надання його прокурором для дослідженні у судовому засіданні 30.01.2025. Рапорт був відсутній і у матеріалах досудового розслідування, з якими знайомився обвинувачений, а також у реєстрі матеріалів досудового розслідування. Стороні захисту ні оригінал, ні копія зазначеного рапорту у порядку ст. 290 КПК України не відкривалися.

Також захисник ОСОБА_6 вказує на недостовірність інформації, наведеної у реєстрі матеріалів досудового розслідування щодо повідомлення потерпілого - Київської міської ради 22.12.2023 про завершення досудового розслідування та надання потерпілому доступу до матеріалів досудового розслідування. Наголошує на тому, що до 17.01.2024, а саме до моменту отримання листа слідчого від 15.01.2024 № 2026/125/49-24, Київська міська рада взагалі не знала, що є потерпілою у цьому кримінальному провадженні. У матеріалах досудового розслідування відсутній протокол надання доступу до матеріалів досудового розслідування потерпілому від 22.12.2023, що свідчить про те, що такий доступ потерпілому не надавався.

Резюмує, що з огляду на відсутність факту повідомлення захисника, як самостійного учасника кримінального провадження, про завершення досудового розслідування строк досудового розслідування не зупинявся з моменту надання доступу до матеріалів кримінального провадження лише підозрюваному ОСОБА_3 (22.12.2023), а тому закінчився 27.12.2023. Натомість обвинувальний акт було направлено до суду 26.01.2024, тобто після закінчення строку досудового розслідування. За таких обставин кримінальне провадження підлягає закриттю.

Обвинувачений підтримав клопотання захисника в повному обсязі, просив закрити кримінальне провадження стосовно нього, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України.

Прокурор надав письмові заперечення на клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження, які долучено до матеріалів судового провадження.

Так, прокурор зазначає, що ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 28.03.2024 дане кримінальне провадження було закрито на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування. Натомість, ухвалою Київського апеляційного суду від 20.06.2024 задоволено апеляційну скаргу прокурора та скасовано ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 28.03.2024 року про закриття провадження та призначено новий розгляд у суді першої інстанції.

Таким чином, вважає, що судом апеляційної інстанції вже надано оцінку обставинам кримінального провадження в частині направлення обвинувального акта поза межами строків досудового розслідування.

Також наголошує на недопустимості доказів, складених стороною захисту, а саме акта тимчасового доступу та акта огляду копій документів, отриманих адвокатом на виконання ухвали суду про надання тимчасового доступу до речей і документів, оскільки зазначені акти не є джерелами доказів, визначених ч. 2 ст. 99 КПК України.

Окрім того, звертає увагу, що отримані захисником документи, які перебувають у володінні ПрАТ «Київстар» та містять відомості щодо телефонних з`єднань за номером адвоката ОСОБА_6 ( НОМЕР_1 ) у день повідомлення ОСОБА_3 про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, а саме 22.12.2023 протягом робочого дня, не підтверджують відсутність телефонної розмови між слідчим та захисником ОСОБА_6 , оскільки за вказаним номером того дня відбувалась низка інтернет з`єднань, які також можуть бути дзвінками у мобільних додатках.

Представник потерпілого у вирішенні зазначеного питання поклалась на розсуд суду.

Суд, вислухавши учасників судового провадження, оглянувши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, дослідивши матеріали кримінального провадження, заперечення прокурора, приходить до такого висновку.

Щодо можливості повторного звернення захисника з вказаним клопотанням суд враховує постанову Верховного Суду від 08.02.2024 у справі № 643/10167/20, відповідно до п.36 якої «…. Чинне кримінальне процесуальне законодавство не містить обмежень щодо закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України на будь-якій стадії процесу до виходу суду в нарадчу кімнату для постановлення рішення по суті. Крім того, відмова у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК відповідно до вимог ст. 350 КПК не перешкоджає його повторному заявленню та вирішенню, а попереднє рішення суду з цього приводу не має характеру преюдиціального та остаточного». А тому вважає, що вказане клопотання про закриття кримінального провадження повинно бути в черговий раз розглянуто судом.

Крім того, судове провадження перебуває на тій стадії, коли суд дослідив усі письмові докази, надані учасниками, а відтак має можливість оцінити й інші докази, які були відсутні як у суду першої інстанції, так і у апеляційного суду, на момент прийняття рішення про можливість закриття кримінального провадження на підставі п.10. ч. 1 ст. 284 КПК України на стадії підготовчого судового розгляду.

За змістом п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта.

Згідно зі ст. 113 КПК процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

За визначенням ч.4 ст.115 КПК України при обчисленні строків місяцями строк закінчується у відповідне число останнього місяця. Якщо закінчення строку, який обчислюється місяцями, припадає на той місяць, який не має відповідного числа, то строк закінчується в останній день цього місяця.

Відповідно ч. 1 ст. 219 КПК України (у редакції, що підлягає застосуванню) строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або винесення постанови про початок досудового розслідування у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу, до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців. Строк досудового розслідування може бути продовжений з підстав та у порядку, передбачених КПК.

Зі змісту викладених вище вимог ст. 219 КПК України слідує, що кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке як етап кримінального провадження законодавець пов`язує у часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду. А тому в рамках строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складено, затверджено та вручено, а й безпосередньо направлено на адресу суду.

Визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування (ч. 1 ст. 290 КПК).

За загальним правилом сторона кримінального провадження зобов`язана письмово підтвердити протилежній стороні, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження - прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів (ч. 9 ст. 290 КПК).

При цьому закон не визначає певної форми процесуального документа, яким би підтверджувався факт надання доступу та ознайомлення з матеріалами провадження, а лише встановлює, що цей факт повинен бути письмово підтверджений самим учасником кримінального провадження, якому надано доступ. Такі письмові документи повинні додаватися до матеріалів кримінального провадження як підтвердження того, що кожна із сторін виконала свої обов`язки і не порушила прав учасників кримінального провадження.

Частиною 5 ст. 219 КПК України, зокрема визначено, що строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею, крім дня прийняття відповідної постанови та дня повідомлення підозрюваному, його захиснику.

Згідно з частиною 4 статті 110 КПК обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Як неодноразово зазначав Верховний Суд, кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, законодавець пов`язує у часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду (його фактичним направленням), а тому в рамках строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складено, затверджено та вручено, а й безпосередньо направлено на адресу суду (постанови ВС від 26.05.2020 у справі № 556/1381/18, від 01.07.2021 у справі № 752/3218/20, ухвали ВС від 26.05.2020 у справі № 712/6375/18, від 15.03.2021 у справі № 676/6116/18, від 05.04.2021 у справі № 676/804/20, від 21.04.2021 у справі № 991/6516/20).

Також відповідно до висновку, викладеного у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 24.10.2022 у справі №216/4805/20, відповідно до положень ч. 5 ст. 219 КПК України, не включається у строк досудового розслідування, строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, який обраховується з наступного дня після направлення або безпосереднього вручення підозрюваному, його захиснику … повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування із зазначенням дати, часу та місця ознайомлення із матеріалами розслідування, до моменту закінчення ознайомлення вказаних осіб з матеріалами досудового розслідування.

При цьому день направлення або безпосереднього вручення підозрюваному, його захиснику повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, має рахуватися у строк досудового розслідування.

Тобто, період з наступного дня після направлення або безпосереднього вручення підозрюваному, його захиснику повідомлення про завершення досудового розслідування у порядку, визначеному ст. 290 КПК, та надання доступу до матеріалів досудового розслідування із зазначенням дати, часу та місця ознайомлення із матеріалами розслідування, до моменту закінчення ознайомлення вказаних осіб з матеріалами досудового розслідування не включається у строк досудового розслідування. При цьому день такого направлення рахується у строк досудового розслідування.

Водночас суд зауважує, що відповідно до сталої практики ВС, факт завершення досудового розслідування має бути належно підтверджений, як і факт повідомлення цієї інформації стороні захисту.

Повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, передбаченою главою 6 КПК України, і полягає у повідомленні учасників кримінального провадження про певні факти та обставини, що вже відбулись або мають відбутися у майбутньому, зокрема, прийняті процесуальні рішення або заплановані чи вже проведені процесуальні дії.

За своєю суттю, повідомлення є інформаційним листом. Воно не може створювати або скасовувати юридичних фактів або подій, а також не несе жодних юридичних наслідків, крім наслідку інформування особи, якій воно направлено про зміст інформації, що у ньому викладена.

З аналізу зазначених положень кримінального процесуального закону вбачається, що повідомленням про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування в контексті ст. 290 КПК України є безпосередньо сповіщення, доведення до відома підозрюваного та його захисника такої інформації. Через те факт повідомлення цієї інформації стороні захисту має бути належно підтверджений.

Схожу правову позицію висловлено у постанові ККС ВС від 28 вересня 2022 року справі № 462/1930/21.

Законом України № 2147-VIII від 03.10.2017 ч. 1 ст. 284 КПК доповнено п. 10, згідно якого кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи. Ця норма введена в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не має зворотної дії в часі та застосовується до справ, у яких відомості про кримінальне правопорушення, внесені в ЄРДР після введення в дію цих змін.

Отже, на вказане провадження поширюються положення п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки воно внесено до ЄРДР 30.07.2021.

Аналіз положень п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України дає підстави стверджувати те, що необхідність закриття кримінального провадження законодавець пов`язує виключно із фактом закінчення строків досудового розслідування, а не завершенням досудового розслідування, виконанням вимог ст. 290 КПК тощо.

Внесені зміни кореспондують загальній засаді кримінального провадження, закріпленій у ст. 28 КПК, відповідно якої розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень, і співвідносяться з практикою ЄСПЛ. Зокрема, у справі «Іванов проти України» зазначено, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) в кримінальному провадженні застосовується у такий спосіб, щоб особа, яку звинувачено, не залишалася тривалий час у стані невизначеності щодо своєї долі (п. 71). Аналогічні позиції ЄСПЛ висловив у справах «Карт проти Туреччини» (п. 68), «Вемхофф проти Німеччини» (п. 18). При цьому Суд у справі «Іванов проти України» вказав, що період, який має прийматися до уваги повинен відраховуватися саме з порушення кримінальної справи проти особи (п. 63).

В інтерпретації ж чинного КПК України цей період необхідно відраховувати з дня притягнення до кримінальної відповідальності як стадії кримінального провадження, яка, згідно п. 14 ч. 1 ст. 3 КПК України, починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно з положеннями ч.1, п.1 ч.2 ст. 412 КПК України, здійснення судового провадження при наявності підстав для закриття кримінального провадження становить істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке тягне за собою безумовне скасування судового рішення, ухваленого за результатами такого судового розгляду.

З досліджених наявних в матеріалах справи доказів, судом встановлено таке.

Відомості про кримінальне правопорушення за ч.2 ст. 191 КК України були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.07.2021 за №0002026 від 30.07.2021. (Том 5 а.п. 3).

27.07.2023, у вказаному кримінальному провадженні було повідомлено про підозру ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 191 КК України (Том 10 а.п.122-132).

26.09.2023, відповідно до постанови керівника Деснянської окружної прокуратури м. Києва, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні за №0002026 від 30.07.2021 продовжено до трьох місяців - до 27.10.2023 (Том 10 а.п. 151-152).

25.10.2023, відповідно до ухвали слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва (ЄУНСС:754/15079/23), строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002026 від 30.07.2021 продовжено до п`яти місяців - до 27.12.2023 (Том 10 а.п. 157).

22.12.2023 ОСОБА_3 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 191 КК України (Том 10 а.п. 133-142).

22.12.2023 прокурором надано доручення слідчому про повідомлення підозрюваному та його захиснику про завершення досудового розслідування і надання їм доступу до матеріалів досудового розслідування (Том 10 а.п. 168).

22.12.2023 про завершення досудового розслідування, повідомлено лише підозрюваному ОСОБА_3 (Том 10 а.п. 169, 171-192).

Відповідно до ст. 290 ч.1 КПК України визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Відповідно до правової позиції, висловленої колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у постанові від 27.12.2022 (ЄУНСС: 607/21493/20), повідомлення про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів кримінального провадження для ознайомлення у порядку ст. 290 КПК є процесуальною дією, яка має прямий індивідуальний характер, тобто стосується конкретного учасника кримінального провадження; надання доступу до матеріалів кримінального провадження має здійснюватися всім без виключення учасникам кримінального провадження зі сторони захисту, тобто окремо підозрюваному, окремо законному представнику, окремо захиснику; таке право кожного учасника кримінального провадження є абсолютним, та може не здійснюватися виключно за їх власним волевиявленням (наприклад відмова від такого ознайомлення).

Відповідно до ч.4 ст. 46 КПК України захисник користується процесуальними правами підозрюваного, обвинуваченого, захист якого він здійснює, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо підозрюваним, обвинуваченим і не може бути доручена захиснику, з моменту надання документів, передбачених статтею 50 цього Кодексу, слідчому, прокурору, слідчому судді, суду.

Для того, щоб встановити остаточну дату закінчення строку досудового розслідування у рамках вказаного кримінального провадження, необхідно встановити момент початку строку ознайомлення з матеріалами досудового розслідування стороною захисту, день закінчення строку досудового розслідування та день звернення прокурора до суду з обвинувальним актом.

Щодо строку досудового розслідування, то ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 25.10.2023 у справі № 754/15079/23 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002026 від 30.07.2021 продовжено до п`яти місяців, тобто до 27.12.2023.

Після 27.12.2023 строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні не продовжувався та не зупинявся.

Щодо моменту повідомлення стороні захисту про завершення досудового розслідування.

22.12.2023 підозрюваний ОСОБА_3 був повідомлений про завершення досудового розслідування.

З 22.12.2023 до 22.01.2024 ОСОБА_3 знайомився з матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002026 від 30.07.2021.

Разом з тим, належних доказів про повідомлення захисника ОСОБА_6 про завершення досудового розслідування матеріали кримінального провадження не містять.

При цьому, 22.01.2024 слідчим суддею Деснянського районного суду м. Києва у справі ЄУНСС:754/888/24 винесено ухвалу про відмову у задоволенні клопотання слідчого Деснянського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_7 про встановлення стороні захисту (і підозрюваному, і захиснику) строку для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002026 від 30.07.2021 (Том 17 а.п. 271, 272), з мотивів того, що ні слідчим, ні прокурором, починаючи з 22.12.2023, захиснику ОСОБА_6 жодним засобом зв`язку не було направлено повідомлення про завершення досудового розслідування та не надіслано жодної повістки, листа про явку до слідчого для виконання вимог ст. 290 КПК України.

Суд не бере до уваги, як доказ належного повідомлення захисника ОСОБА_6 про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів стороні захисту, рапорт слідчого від 22.12.2023 (Том 12 а.п. 3) з мотивів його недостовірності з огляду на таке.

Відповідно до положень статті 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Повідомлення учасників кримінального провадження з приводу вчинення процесуальних дій здійснюється у випадку, якщо участь цих осіб у таких діях не є обов`язковою.

Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Главою 11 КПК урегульовано порядок здійснення викликів у кримінальному провадженні.

Так, відповідно до частин 1, 2, 6, 9 ст. 135, ст. 136 цього кодексу особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

У разі якщо особа подала письмову заяву про здійснення виклику в конкретному кримінальному провадженні з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи та/або її окремої підсистеми (модуля), то за наявності технічної можливості така особа викликається шляхом надсилання їй текстових повідомлень у порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи.

У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Повістка про виклик вручається особі працівником органу зв`язку, працівником правоохоронного органу, слідчим, прокурором, а також секретарем судового засідання, якщо таке вручення здійснюється в приміщенні суду.

Особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом не пізніше ніж за три дні до дня, коли вона зобов`язана прибути за викликом. У випадку встановлення цим Кодексом строків здійснення процесуальних дій, які не дозволяють здійснити виклик у зазначений строк, особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом якнайшвидше, але в будь-якому разі з наданням їй необхідного часу для підготовки та прибуття за викликом.

Належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

У разі якщо особа подала письмову заяву на одержання повісток про виклик у конкретному кримінальному провадженні з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи та/або її окремої підсистеми (модуля), днем вручення повістки про виклик до слідчого судді, суду є день отримання судом повідомлення про доставлення повістки про виклик до слідчого судді, суду на офіційну електронну адресу особи.

Якщо особа попередньо повідомила слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про адресу своєї електронної пошти, надіслана на таку адресу повістка про виклик вважається отриманою у випадку підтвердження її отримання особою відповідним листом електронної пошти.

Аналіз наведених норм кримінального процесуального законодавства свідчить, що у матеріалах кримінального провадження мають міститися докази належного повідомлення особи, зокрема і телефоном.

Як свідчить рапорт слідчої від 22.12.2023, про завершення досудового розслідування захисник ОСОБА_6 був повідомлений нею шляхом здійснення 22.12.2023 дзвінка на його номер телефону НОМЕР_2 .

На переконання суду, рапорт як процесуальний документ не є доказом сам по собі, а лише засобом фіксації відомостей, які можуть бути доказами, якщо вони були отримані у встановленому законом порядку та відповідають вимогам належності, допустимості та достовірності. Іншими словами, рапорт - це лише форма, а те, що в ньому міститься, може бути доказом.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно з вимогами ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні такого правопорушення.

Докази повинні бути отримані у встановленому законом порядку. Це означає, що вони мають бути зібрані, зафіксовані та подані до суду з дотриманням усіх процесуальних норм. Крім того, докази мають бути належними, тобто стосуватися справи, допустимими, тобто отриманими законним шляхом, і достовірними, тобто правдивими.

Рапорт може містити відомості, які є доказами за умови, що вони відповідають вищезазначеним вимогам.

Отже, рапорт є лише інструментом для фіксації доказів, а самі докази повинні бути отримані у встановленому законом порядку та відповідати вимогам, що пред`являються до доказів.

Враховуючи зміст вищенаведених норм кримінального процесуального закону, суд вважає, що рапорт слідчої не є доказом у кримінальному провадженні, оскільки містить інформацію, яка стороною обвинувачення жодним чином не підтверджена (інформація від оператора мобільного зв`язку про наявність телефонних з`єднань у зазначену дату, скріншоти екранів мобільних терміналів тощо).

Натомість, стороною захисту на підставі ухвали суду від 06.03.2025 про надання тимчасового доступу до речей і документів (Том 18 а.п. 232-235) отримано від оператора мобільного зв`язку ПрАТ «КИЇВСТАР» інформацію щодо телефонних з`єднань за абонентським номером адвоката ОСОБА_6 ( НОМЕР_1 ) за період часу з 21.12.2023 по 28.12.2023, включно, відповідно до якої жодних з`єднань з телефонним номером слідчої ( НОМЕР_3 ) у цей період часу не відбувалось. Зазначене підтверджується відомостями з оптичного CD-R диску марки "Verbatium" та паперової роздруківки (Том 19 а.п. 54-75 ).

Суд відкидає доводи прокурора, щодо неможливості визнання допустимим доказами зазначених документів, що перебувають у володінні ПрАТ «Київстар», оскільки акти тимчасового доступу та акти огляду, складені адвокатом, не належать до процесуальних джерел доказів, визначених ч. 2 ст. 99 КПК України, з таких мотивів.

Так, процесуальними джерелами доказів, згідно із ч. 2 ст. 84 КПК України є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ч.1,3 ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Отже, процесуальними джерелами доказів є документи, отримані стороною захисту від третіх осіб у встановленому порядку, у тому числі шляхом надання тимчасового доступу до них на підставі ухвали суду. Самі по собі акти, складені адвокатом, не є доказами, а лише фіксують вчинені дії та можуть бути віднесені до документів.

Крім того, за ч. 1 ст. 99 КПК України документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Отже, оптичний CD-R диск марки "Verbatium" з інформацією, отриманою захисником від оператора мобільного зв`язку, належить до документів, а зафіксована на ньому інформація - доказом.

Отже стороною захисту доведено відсутність факту здійснення слідчою ОСОБА_8 22.12.2023 телефонного дзвінка адвокату ОСОБА_6 .

Стосовно доводів прокурора про існування ймовірності здійснення слідчою дзвінка із застосування месенджерів шляхом інтернет з`єднання, суд звертає увагу, що, по-перше, зазначене не відповідає інформації, наведеній у рапорті слідчої від 22.12.2023; по-друге, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, суд звертає увагу, що тягар доведення факту здійснення телефонного дзвінка захиснику ОСОБА_9 22.12.2023, а також зміст розмови повністю покладається на сторону обвинувачення.

З аналізу положень кримінального процесуального закону слідує, що повідомленням про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування у контексті ст. 290 КПК України є безпосередньо сповіщення, доведення до відома підозрюваного та його захисника такої інформації. Через те факт повідомлення цієї інформації стороні захисту має бути належно підтверджений. Зазначений висновок зроблений Другою судовою палатою Касаційного кримінального суду 21 лютого 2023 року у постанові у справі № 760/2257/22. Касаційний кримінальний суд також погодився з думкою суду апеляційної інстанції, що відсутність будь-яких відомостей про особу, яка телефонувала адвокату, фіксації змісту розмови з адвокатом, жодним чином не свідчать про повідомлення захисника слідчим або прокурором про завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Отже, суд критично оцінює доводи сторони обвинувачення про повідомлення захисника ОСОБА_6 про відкриття матеріалів досудового розслідування у телефонному режимі, оскільки такий спосіб повідомлення сторони захисту про завершення досудового розслідування не ґрунтується на положеннях чинного кримінального процесуального законодавства та нічим не підтверджений. У розпорядженні органу досудового розслідування були поштова та електронна адреси адвоката ОСОБА_6 , його месенджери, але жодних повісток чи повідомлень у встановленому КПК порядку йому направлено не було.

Щодо належного оформлення викликів неодноразово звертав увагу Верховний Суд у своїх рішеннях, у тому числі щодо обов`язкового безпосереднього повідомлення як обвинуваченого, так і його захисника (Постанова Верховного Суду від 21.02.2023 справа № 760/2257/22, провадження № 51-3739км22). При цьому визнавалось неприйнятним здійснення повідомлень обвинуваченого шляхом телефонограми через його захисника. (Постанова Верховного Суду від 30 листопада 2022 року справа № 335/4171/21, провадження № 51-2018км22).

Отже, у період часу з 22.12.2023 по 22.01.2024, всупереч дорученню прокурора, захиснику підозрюваного ОСОБА_3 - адвокату ОСОБА_6 слідчим не було повідомлено про завершення досудового розслідування і надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

22.01.2024 захиснику підозрюваного ОСОБА_3 - адвокату ОСОБА_6 повідомлено про завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002026 від 30.07.2021, про що свідчить його підпис на повідомленні ОСОБА_3 про завершення досудового розслідування (Том 10 а.п. 169). Тобто, на момент вручення захиснику ОСОБА_6 повідомлення про завершення досудового розслідування (22.01.2024) строк досудового розслідування вже був пропущений на 26 днів.

У зв`язку з тим, що повідомлення про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів кримінального провадження для ознайомлення є процесуальною дією, яка має індивідуальний характер, тобто стосується окремо підозрюваного, і окремо його захисника, то строк досудового розслідування, останнім днем якого було 27 грудня 2023 року, продовжив спливати включно до 22.01.2024 та, на момент повідомлення про завершення досудового розслідування захиснику (22.01.2024), цей строк був пропущений на 26 днів.

Відповідно до ч. 5 ст. 219 КПК України строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею, крім дня повідомлення підозрюваному, його захиснику про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Оскільки, в даному випадку, у зв`язку з невиконанням слідчим доручення прокурора та обов`язку повідомити сторону захисту (і підозрюваного, і захисника) про завершення досудового розслідування, положення ст. 219 ч.5 КПК України не застосовуються, а строк з 28.12.2023 до 22.01.2024 включається у строк досудового розслідування.

Зі змісту ст. 219 КПК України вбачається, що обвинувальний акт має бути складений та затверджений в межах строків досудового розслідування, визначених ст. 219 КПК України.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002026 від 30.07.2021 стосовно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 ч. 4 КК України, був складений ст. слідчим СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 25.01.2024 та затверджений прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_11 (Том1 а.п. 1-11).

25.01.2024 підозрюваному ОСОБА_3 прокурором вручено обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування (Том 1 а.п. 131,132-151,152-153).

26.01.2024 до Деснянського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002026 від 30.07.2021 разом із реєстром матеріалів досудового розслідування (Том 1 а.п. 23), після спливу строку досудового розслідування (27.12.2023), тобто поза межами строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України.

Згідно з ч. 5 ст. 294 КПК строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.

Відповідно, до 27.12.2023 прокурор був зобов`язаний або закрити кримінальне провадження або звернутися до суду з обвинувальним актом. Натомість, до 27.12.2023, а ні прокурор, а ні сама слідчий не вчиняли жодних процесуальних дій у даному кримінальному провадженні, спрямованих на виконання вимог ст. 290 КПК України.

Відповідно до частини 2 статті 42 КПК обвинуваченим (підсудним) є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 цього Кодексу.

З огляду на положення статті 2 КПК, згідно з яким до кожного учасника кримінального провадження повинна бути застосована належна правова процедура, та істотне порушення загальної засади кримінального провадження, передбаченої статтею 28 КПК щодо розумних строків, суд погоджується з позицією сторони захисту і вважає, що ОСОБА_3 слід вважати таким, що не набув процесуального статусу обвинуваченого.

Відповідно до змісту частини 1 статті 337 КПК судовий розгляд може бути проведений виключно стосовно особи, яка набула статусу обвинуваченого в порядку, передбаченому Законом.

Здійснення судового провадження при наявності підстав для закриття кримінального провадження відповідно становитиме істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке тягне за собою безумовне скасування судового рішення, ухваленого за результатами такого судового розгляду.

Вказане узгоджується з правовим висновком щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у Постанові Верховного Суду від 15 вересня 2021 року у справі №711/3111/19.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що направлення прокурором обвинувального акта після закінчення досудового розслідування до суду поза межами строків досудового розслідування у кримінальних провадженнях щодо злочинів, які не є тяжкими чи особливо тяжкими проти життя та здоров`я, виключає набуття особою процесуального статусу обвинуваченого, а отже, унеможливлює розгляд в суді кримінального провадження по суті та тягне за собою закриття кримінального провадження на підставі пункту 10 частини 1 статті 284 КПК.

Таким чином, суд, погодившись з доводами сторони захисту, вважає доводи прокурора неспроможними, та, на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження усіх наявних матеріалів справи, дійшов висновку, що клопотання захисника про закриття кримінального провадження №0002026 від 30.07.2021 стосовно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, підлягає задоволенню у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України, після повідомлення особі про підозру.

У зв`язку із зазначеним:

- цивільний позов прокурора Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_11 в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_3 про стягнення шкоди, завданої злочином у сумі 382 502,57 грн. підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись п.10 ч.1 ст. 284, 370 - 372, ч.2 ст. 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

клопотання захисника ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_3 на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України - задовольнити.

Кримінальне провадження №0002026 від 30.07.2021 стосовно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, - закрити у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України, після повідомлення особі про підозру, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Цивільний позов прокурора Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_11 в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_3 про стягнення шкоди, завданої злочином у сумі 382 502,57 грн. - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 23 червня 2025 року о 17 годині 00 хвилин

Головуючий: ОСОБА_1