Справа № 167/685/25
Номер провадження 1-кп/167/76/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2025 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора відділу Волинської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000567 від 24.06.2025 року, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 307, частиною 1 статті 310 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

На розгляді Рожищенського районного суду Волинської області перебуває кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000567 від 24.06.2025 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 307, частиною 1 статті 310 КК України.

25.08.2025 року в судовому засіданні прокурор відділу Волинської обласної прокуратури ОСОБА_7 подав клопотання про продовження ОСОБА_4 застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів із правом внесення застави у вигляді вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_4 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, а також те, що існують ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а тому відносно останнього необхідно продовжити найсуворіший запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, оскільки лише вказаний запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Про наявність ризику переховуватись від суду свідчить те, що ОСОБА_4 , розуміючи суворість покарання інкримінованого йому кримінального правопорушення, з метою не притягнення його до кримінальної відповідальності, зможе безперешкодно переховуватитсь від суду, що в свою чергу унеможливить виконання завдань кримінального провадження, які визначені у ст.2 КПК України.

Також існує ризик незаконно впливати на свідків у цьому провадженні, так як передбачена КПК України процедура отримання свідчень від осіб, які є свідками у кримінальнальному провадженні, передбачає, що на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч. 1, 2 ст.23, ст.224 КПК України), а тому ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань свідків.

Вивченням даних про особу обвинуваченого не встановлено будь-яких фактичних даних, які б були достатніми для застосування щодо нього менш суворого запобіжного заходу та, як наслідок, забезпечити його належну процесуальну поведінку, зокрема, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту дозволятиме обвинуваченому продовжувати вчиняти свої протиправні дії, пов`язані із вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ст.310 КК України. Застосування особистого зобов`язання відносно обвинувачнного не може запобігти вищевказаним у клопотанні ризикам та не може бути застосованого відносно останнього, оскільки він обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, що дає підстави вважати, що обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, виконані не будуть. Особиста порука не може бути застосована відносно нього тому, що особа, яка б заслуговувала на довіру та яка зможе поручитися за виконання останнім обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, відсутня.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, йому слід визначити заставу у вигляді вісімдесяти розмірів прожиткого мінімуму для працездатних осіб.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання з підстав, наведених у ньому, та зазначив, що застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти зазначеним в клопотанні ризикам.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора і застосувати стосовно обвинуваченого більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши сторони кримінального провадження, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно частин 1-3 статті 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

При обранні 14.05.2025 року міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_4 раніше не судимий, однак обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, санкція статті передбачає покарання до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, не працює, не має постійного джерела доходу, а тому стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення.

Дані обставини враховувалися судом при продовженні строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 .

Як вбачається з матеріалів справи строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 закінчується 31.08.2025 року включно.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини « Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_4 строку тримання під вартою станом на 25.08.2025 року суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України.

Встановлено, що Рожищенським районний судом Волинської області розпочато судовий розгляд по суті у даному кримінальному провадженні і станом на 25.08.2025 року досліджені всі письмові докази сторони обвинувачення, про що неодноразово наголошував прокурор, який не навів у своєму клопотанні від 12.08.2025 року будь-яких аргументів та обставин про те, що ОСОБА_4 на даному етапі судового розгляду може незаконно впливати на свідків обвинувачення, зокрема тих місцезнаходження яких, згідно рапорта уповноваженої особи УБН ГУНП у Волинській області від 25.08.2025 року, не виявилось за можливе встановити (ас 217).

Перебування під домашнім арештом свідків захисту, один з яких вже надав суду показання, у тому числі з урахуванням положень ст.63 Конституції України, не виключає, але значно зменшує ризик впливу ОСОБА_4 на них.

Крім того, на думку суду, забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, поміж іншого, переховуватися від суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, на даному етапі судового розгляду кримінального провадження можна убезпечити більш м"яким запобіжним заходом, передбаченим КПК України, з урахуванням наступного.

Відповідно до п.п. 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до пункту "с" частини 1 статті 5 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод для обрання або для зміни запобіжного заходу - тримання під вартою необхідна наявність підстав вважати, що дана особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, буде намагатися, або ухилятися від слідства, суду та від виконання процесуальних рішень або перешкоджати встановленню істини в справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому враховується тяжкість вчинених злочинів, вік обвинуваченого, його стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання та інше.

Посилання прокурора на те, що обвинувачений ОСОБА_4 ще не надав показань і за таких обставин не досліджено усіх обставин вчиненні інкримінованих ОСОБА_4 кримінальних правопорушень було б можливо підставним та обгрунтованим за умови безумовного обов`язку обвинуваченого давати показання у кримінальному провадженні. Проте, з урахуванням вимог статті 63 Конституції України, будь-яка особа може відмовитися від давання показань щодо себе, тобто давати показання у кримінальному провадженні обвинуваченим це є його право, а не обов`язок. За таких обставин, дослідження усіх обставин вчинення інкримінованих особі кримінальних правопорушень не можна ставити у залежність від того, надав обвинувачений показання чи ні.

Таким чином, застосовуючи до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд не може обґрунтовувати прийняття такого рішення виключно тяжкістю покарання, яке може бути призначене обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення чи незаслуховуванням показань обвинуваченого та всіх свідків на даному етапі судового розгляду, без належного з`ясування наявності у кримінальному правопорушенні хоча б одного із ризиків, передбачених статті 177 КПК України.

Відповідно до частини 4 статті 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачених пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, суд доходить висновку, що прокурором не доведено продовження існування ризику, передбаченого пунктом 3 частини 1 статті 177 КПК України, і доходить висновку, що реальні ризики, передбачені пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України, можуть бути убезпечені з врахуванням обставин провадження, таким запобіжним заходом як цілодобовий домашній арешт з покладенням на ОСОБА_4 певних обов`язків.

Враховуючи вищенаведене у сукупності, суд доходить висновку, що клопотання прокурора підлягає до задоволення частково і слід змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід із тримання під вартою на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням певних обов"язків.

Керуючись статтями 176, 177, 181, 183, 193, 194, 197, 199, 372, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора відділу Волинської обласної прокуратури ОСОБА_3 задовольнити частково.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід із тримання під вартою, який був обраний ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.05.2025 року строком на 60 (шістдесят) днів та продовжений ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 03.07.2025 року на 60 (шістдесят) днів до 31.08.2025 року включно - на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на 2 (два) місяці, тобто до 23.10.2025 року включно.

Відповідно до статті 194 КПК України на ОСОБА_4 покласти наступні обов`язки:

1) прибувати до Рожищенського районного суду Волинської області за кожною його вимогою;

2) цілодобово не відлучатись із свого фактичного місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну місця проживання;

4) здати на зберігання в Луцьке районне управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області паспорт громадянина України та за наявності паспорт для виїзду за кордон;

5) не спілкуватися з іншими учасниками у даному кримінальному провадженні;

6) носити електронний засіб контролю.

Після доставлення обвинуваченого ОСОБА_4 до його фактичного місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 - звільнити ОСОБА_4 з-під варти.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що відповідно до частини 5 статті 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвалу про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт відносно ОСОБА_4 передати для виконання в Луцьке районне управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області.

Згідно вимог частини 4 статті 181 КПК України, орган Національної поліції України - Луцьке районне управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області зобов`язаний негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, і повідомити про це суд.

Контроль за виконанням обвинуваченим ОСОБА_4 обов`язків покласти на процесуального прокурора ОСОБА_5 .

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали вручити учасникам судового розгляду.

Дата і час оголошення повного тексту ухвали суду: 28.08.2025 року о 11 год 00 хвилин.

Головуючий суддя ОСОБА_1