Справа № 204/4531/25
Провадження № 1-кп/204/819/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року м. Дніпро

Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу судових засідань кримінальне провадження №0000241, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 березня 2025 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Душанбе республіки Таджикистан, громадянина України, з середньо-технічною освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , курсанта 2 навчального взводу 1 навчальної роти 2 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки, неодруженого, на утриманні нікого не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 лютого 2012 року за ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 15, п.п.9, 13, ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 13 років; ухвалою Селидівського міськрайонного суду Донецької області від 06 грудня 2019 року строк попереднього ув`язнення перерахований 1 день за 2 дні позбавлення волі, згідно ч.5 ст.72 КК України. Звільнений 30.06.2023 року за відбуттям строку покарання;

-вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07 жовтня 2024 року, за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді 1 року пробаційного нагляду,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, на посаді курсанта 2 навчального взводу 1 навчальної роти 2 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану», при цьому будучи раніше судимим за вчинення злочину проти власності вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03.02.2012 за ч. 1 ст. 187 КК України, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став.

ОСОБА_4 , достовірно знаючи про Указ Президента України від 24.02.2022 №64/2022, Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, яким введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому було неодноразово продовжено, востаннє Указом Президента України від 14.01.2025 року №26/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 15.01.2025 року 4220-ІХ, строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 08 лютого 2025 року строком на 90 діб, повторно вчинив умисне кримінальне правопорушення в умовах воєнного стану.

Так, солдат ОСОБА_4 , 18 лютого 2025 року, у невстановлений в ході досудового розслідування точний час, але не пізніше 12 години 52 хвилини, перебував за адресою: м. Дніпро, вул. Національної Гвардії, буд. 12, поблизу магазину «Фаворит», де зустрів раніше незнайому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за згодою якої в подальшому пройшов до її місця мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , та перебуваючи в одній з кімнат вказаного будинку ОСОБА_4 помітив телевізор марки «Liberton LTV-43F01AT» та в цей час у останнього раптово виник протиправний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, а саме телевізором марки «Liberton LTV-43F01AT», що належить ОСОБА_5 .

Далі, ОСОБА_4 , 18 лютого 2025 року у період часу з 15:30 години по 16:10 годину, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не вдалось, перебуваючи у будинку за адресою: АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що ОСОБА_5 відпочиває, переконавшись, що його дії залишаються непомітними та таємними для оточуючих, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, достовірно усвідомлюючи, що його дії носять протиправний характер, передбачаючи при цьому суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу таємно викрав, а саме взяв до рук, поклав до коробки та виніс з будинку телевізор марки «Liberton LTV-43F01AT» вартістю 8952,80 грн. (вісім тисяч дев`ятсот п`ятдесят дві гривні 80 коп.), внаслідок чого заволодів чужим майном, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_5 на вказану суму.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро покаявся та показав про скоєння ним злочину за обставин, встановлених судом. Вказав, що дійсно, 18 лютого 2025 року приблизно о 15:30 годині перебуваючи за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , поки остання відпочивала, побачив телевізор «Liberton LTV-43F01AT», поклав його до коробки, та виніс з будинку. Раніше з потерпілою знайомий не був. Зустрів потерпілу ОСОБА_5 на вулиці поблизу магазину «Фаворит», де вони та ще один чоловік вживали разом алкогольні напої, після чого він із потерпілою пішли до її помешкання. Викрав телевізор, оскільки йому потрібні були гроші, щоб поїхати додому в м. Запоріжжя. Просив суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 , належним чином повідомлена про дату і час судового засідання, до суду не з`явилась, надала заяву, в якій просила проводити розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_4 без її участі та призначити йому покарання на розсуд суду.

За згодою учасників судового провадження на підставі ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає. Учасникам справи роз`яснено, що вони в такому випадку будуть позбавлені права оскаржувати в апеляційному порядку обставини, які ні ким не оспорювались під час судового розгляду та дослідження яких було визнано судом недоцільним.

Таким чином суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні умисних дій, які виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану, що правильно кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого є рецидив злочину.

При обранні покарання обвинуваченому суд ураховує суспільну небезпечність та ступень тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, яке згідно зі ст.12 КК України, є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, на утриманні малолітніх дітей не має, свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, раніше неодноразово судимий, в тому числі і за вчинення корисливого злочину, раніше відбував покарання у виді позбавлення волі, однак після звільнення з місць позбавлення волі належних висновків для себе не зробив та повторно вчинив кримінальне правопорушення, що свідчить про стійке небажання обвинуваченого вести правослухняний спосіб життя.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції статті, враховуючи обставини скоєного кримінального правопорушення та особу обвинуваченого. Саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даним про особу обвинуваченого, встановленим судом обставинам, що пом`якшують та обтяжують покарання останньому. Підстав для застосування ст.69 КК України судом не встановлено.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 засуджений 07 жовтня 2025 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст.309 КК України до покарання у вигляді 1 року пробаційного нагляду.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення до повного відбуття покарання за попереднім вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07.10.2024 за ч. 1 ст. 309 КК України, за яким йому призначено покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік, на підставі ч.1 ст.71 КК України, суд вважає за необхідне до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком, з урахуванням вимог ст.72 КК України.

Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до приписів ч. 9 ст. 100 КПК України.

Згідно ухвали слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2025 року до обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

За таких обстави, строк попереднього ув`язнення підлягає зарахуванню в строк відбування покарання з дотриманням правил ст. 72 КК України.

Відповідно до вимог ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави судові витрати на залучення експерта для проведення судово-товарознавчої експертизи №730/25 від 12 березня 2025 року у розмірі 320,00 гривень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 392 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.71, ст.72 КК України до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання, призначене вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07 жовтня 2024 року, та остаточно призначити покарання ОСОБА_4 , у вигляді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту приведення вироку до виконання.

На підставі ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 22 квітня 2025 року по день набрання вироком законної сили, із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання вироком законної сили залишити - тримання під вартою.

Речові докази:

- відеофайли з назвами «Channel6 18022025 IQ»; «Channel6 18022025 IQ2», копійовані на носій, а саме CD-R диск білого кольору з написом «52Х 700mb, 80min»; відеофайли з назвою «К51 АДРЕСА_3 » скопійовані на носій , а саме CD-R диск білого кольору з написом «52Х 700mb, 80min»; два відеофайли з назвами: «А01_5139», «А01_61221», два відеофайли з відеозаписом камери зовнішнього відеоспостереження поблизу буд.41 по вул. Національної Гвардії у м. Дніпрі, перекопійовані на CD-R диск білого кольору з написом «52Х 700mb, 80min» - залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати на залучення експерта для проведення судово-товарознавчої експертизи №730/25 від 12 березня 2025 року у розмірі 320 (триста двадцять) гривень.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Чечелівський районний суд міста Дніпра.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1