Справа № 539/290/25
Провадження № 1-кс/539/475/2025
У Х В А Л А
22 липня 2025 року м. Лубни
Старша слідча СВ Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 звернулася в суд до слідчого судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з клопотанням погодженим прокурором Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_7 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 .
Досудовим розслідуванням установлено, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
24.02.2022 Президентом України видано Указ «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022, затверджений Законом № 2102-ІХ від 24.02.2022, у зв`язку з чим на території України запроваджено правовий режим воєнного стану, який діє по теперішній час.
Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.06.2023 року за №160 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду гранатометника 2 відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 .
Досудовим розслідуванням встановлено, що солдат ОСОБА_4 призначений на посаду гранатометника 2 відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки.
Відповідно до приписів ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на момент вчинення злочину, солдат ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують солдата ОСОБА_4 захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.
У відповідності до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (зі змінами), ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та інше.
Пунктом 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи протягом робочого часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком; на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця, або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Згідно вимог ст. ст. 12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків він зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові. Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.
Статтями 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, визначено необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).
Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем призваним під час мобілізації, перебуваючи на посаді гранатометника 2 відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконного ухилення від неї, не маючи об`єктивних та поважних підстав для залишення розташування військової частини, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, самовільно залишив пункт тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 , що розташовувався у АДРЕСА_2 при цьому час проводив на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину НОМЕР_1 або звернення до правоохоронних чи інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього до 10.06.2025.
10.06.2025 солдат ОСОБА_4 був затриманий представниками правоохоронних органів та доставлений до Лубенського районного управління поліції ГУ НП в Полтавській області за адресою: вул. Монастирська 4, м. Лубни, Полтавська область внаслідок чого кримінальне правопорушення припинено.
Таким чином ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, тобто у самовільному залишенню військової частини, понад три доби, вчиненому військовослужбовцем в умовах воєнного стану.
07.01.2025 слідчим СВ Лубенського РВ ГУНП в Полтавській області, за даним фактом злочинної діяльності ОСОБА_4 повідомлено про підозру та за відсутності останнього її було вручено дорослому члену сім`ї, а саме матері ОСОБА_8 .
Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, про які вказано в клопотанні, а також зазначено мету продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачену п.п. 1,3,4 ч.1 ст. 177 КПК України.
Окрім цього, відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті. Тож зважаючи на обставини вчиненого кримінального правопорушення, сторона обвинувачення вважає за недоцільне при постановленні судом ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначення альтернативного запобіжного заходу застави.
На підставі вищевикладеного сторона обвинувачення прохає продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 30 діб.
У судовому засіданні прокурор та слідча подане клопотання підтримали, прохали його задовольнити і продовжити підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк досудового розслідування.
Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник проти задоволення клопотання заперечували та прохали обрати більш м`який запобіжний захід.
Вивчивши клопотання слідчої та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення підозрюваного, з`ясувавши думку прокурора та захисника, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Слідчим суддею становлено, що ухвалою слідчого судді Лубенського міськрайонного суду від 11.06.2025, відносно підозрюваного ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, терміном до 26.07.2025 року.
Відповідно до ч.4 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
В ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання до 10 років позбавлення волі. Подані стороною обвинувачення докази свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.407 КК України.
Підозрюваний ОСОБА_4 переховувався від органу досудового розслідування, знаходився в розшуку. Постановою слідчого від 20.01.2025 підозрюваного ОСОБА_4 було оголошено в розшук.
22.01.2025 ухвалою слідчого судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області органу досудового розслідування було надано дозвіл на затримання ОСОБА_4 з метою приводу підозрюваного для його участі у розгляді клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Згідно протоколу про затримання від 10.06.2025 підозрюваного ОСОБА_4 було затримано 10.06.2025 на підставі ухвали слідчого судді від 22.01.2025.
11.06.2025 досудове розслідування відновлено.
Подані стороною обвинувачення докази свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що продовжують існувати ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, встановлені слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу і на які вказують слідчий та прокурор.
Крім того, відповідно до ч.8 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті тобто тримання під вартою.
Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Відповідно до абз. 8 ч.4 ст.183 КПК України , під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.
Разом з тим, слідчий суддя вважає, що прокурором не наведено виключних обставин, що не надавали б права слідчому судді не визначити розмір застави, тому керуючись кримінальним процесуальним законом, зокрема ст.ст. 182-183 КПК України визначаю розмір застави у виді 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121 120 грн.
У разі внесення розміру визначеної застави на підозрюваного відповідно до ст.194 КПК України будуть покладені наступні обов`язки: прибувати до слідчого із встановленою ним періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; не відвідувати місця, де продають алкогольні напої на розлив; докласти зусиль до пошуку роботи.
Порядок внесення застави та як наслідок звільнення особи з-під варти здійснюється у порядку ст.202 КПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування.
22.07.2025 керівником Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_9 , продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до трьох місяців, тобто до 27.08.2025.
З огляду на викладене, зважаючи на обставини кримінального правопорушення і доведених ризиків, з метою забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених кримінальним процесуальним законодавством та відповідно до положень ст. 176, 183 КПК України, маються правові підстави для продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування строком на 30 днів, тобто до 20.08.2025, тому клопотання слідчої підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 2, 7, 94, 176, 178, 183, 193, 194, 196, 198, 199, 205 КПК України ,
Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк тримання під вартою у державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№23)», до 20 серпня 2025 року.
Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України розмір застави визначити у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює сумі еквівалентній 121 120 грн.
Звільнити підозрюваного ОСОБА_4 з-під варти в разі внесення за нього застави в розмірі 121 120 грн., при цьому зобов`язати його: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну свого місця проживання.
Застава може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою, які мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі.
У разі невиконання обов`язків заставодавцем, покладених на нього судом, застава буде звернена в доход держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України. У разі звернення застави в дохід держави судом буде вирішено питання про застосування до цього підозрюваного іншого запобіжного заходу.
Застава, що не була звернена в дохід держави, буде повернута підозрюваному, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень.
Копію цієї ухвали для виконання негайно направити до Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області.
Копію даної ухвали для відому вручити прокурору, підозрюваному, його захиснику та слідчому органу досудового розслідування, яким ініційовано розгляд відповідного клопотання.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, проте відповідно до положень ст. 205 КПК України дана ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя

Лубенського міськрайонного суду ОСОБА_1