Справа 688/3251/25
№ 1-кс/688/1514/25
Ухвала

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

30 липня 2025 року м. Шепетівка

Слідчий суддя Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання, подане в межах кримінального провадження №0001241 від 05 липня 2025 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, українця, громадянина України, до арешту непрацюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України,

встановив:

30 липня 2025 року до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_6 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що 05 липня 2025 року черговий помічник начальника ДУ «Шепетівська виправна колонія (№ 98)» ОСОБА_7 , відповідно до наказу начальника державної установи «Шепетівська виправна колонія (№ 98)» №185-дск від 05 липня 2025 року «Про забезпечення охорони та нагляду на добу» заступив на добове чергування з 09 години 05 липня 2025 року до 09 години 06 липня 2025, із покладенням на нього обов`язків щодо забезпечення режиму тримання засуджених, охорони та нагляду на території установи.

Засуджений ОСОБА_6 , будучи ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання та з правилами внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, скориставшись послугою телефонного дзвінка, у порушення п.2 ч.1 ст.107 КВК України не реагуючи на законні вимоги працівників ДУ «Шепетівська виправна колонія (№98)» ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про повернення до своєї камери, попрямував до прогулянкового майданчика, розташованого на території даної установи виконання покарань.

Через порушення режиму відбування покарання ОСОБА_6 , біля 17 год 40 хв до вказаного майданчика прибув черговий помічник начальника ДУ «Шепетівська виправна колонія (№ 98)» ОСОБА_7 , який неодноразово в усній формі запропонував засудженому пройти до своєї камери та припинити правопорушення, однак засуджений ОСОБА_6 , діючи умисно, у відповідь на неодноразові усні законні вимоги ОСОБА_7 про повернення до камери почав поводити себе агресивно, на зауваження про припинення протиправної поведінки та застосування до нього фізичної сили не реагував, ліктем лівої руки наніс останньому один удар в обличчя нижньої щелепи справа та долонею правої руки наніс один удар в обличчя, заподіявши ОСОБА_7 сильного фізичного болю.

Своїми умисними діями, які виразились у заподіянні працівникові правоохоронного органу побоїв, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України.

29 липня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами.

З метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення, виникла об`єктивна необхідність у застосуванні до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 клопотання підтримали, просили його задовольнити, посилаючись на мотиви такого.

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_5 просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши учасників провадження та дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Клопотання відповідає вимогам ст.184 КПК України.

05 липня 2025 року розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0001251 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

Клопотання, яким обґрунтовано необхідність застосування запобіжного заходу, підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_5 отримали 29 липня 2025 року о 12 год 30 хв, підозрюваний під підпису в отриманні клопотання відмовився в присутності понятих.

Надані стороною обвинувачення докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, що підтверджується наступними доказами: протоколом огляду місця події від 18 липня 2025 року; протоколом огляду та перегляду відеофайлів від 17 липня 2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 10 липня 2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 10 липня 2025 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 11 липня 2025 року; висновком судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_7 №182 від 23 липня 2025 року; протоколом проведення слідчого експерименту із потерпілим ОСОБА_7 від 25 липня 2025 року та іншими узгодженими між собою матеріалами кримінального провадження.

Твердження сторони захисту, що висновок СМЕ є неналежним доказом, оскільки експерт вийшла за межі поставлених питань, не може бути враховано, оскільки в силу ст.89 КПК України питання допустимості доказів віирішується судом під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. Надання таких повноважень слідчом судді статтею 89 КПК України не передбачено.

Слідчий суддя також вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування на даний час ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Стороною обвинувачення не доведено наявність таких ризиків, що підозрюваний ОСОБА_6 може незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

За змістом п. п. "b" та "c" ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, особу може бути позбавлено свободи для забезпечення виконання нею будь-якого обов`язку, встановленого законом, а також з метою її допровадження до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5&1(с), поліція не зобов`язала мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13 листопада 2007 року).

Ризиком у контексті кримінального провадження є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки підозрюваного, певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Всі інші питання, фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, зокрема враховано те, що останній, маючи не зняту та непогашену судимість, на шлях виправлення не став, під час відбування покарання за вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 20 березня 2023 року у ДУ «Шепетівська виправна колонія (№98)», строк відбування якого закінчується 01 серпня 2025 року, вчинив новий умисний нетяжкий злочин, та у разі визнання його винним у вчиненні вказаного злочину, усвідомлюючи усю суворість потенційного покарання,може покинути своє місце проживання і переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Так, ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення, протягом короткого проміжку часу, корисливих злочинів на територіях Вінницької, Рівненської та Кіровоградської областей, що свідчить про його схильність до вчинення злочинів та намагання уникнути відповідальності за їх скоєння.

Крім того, на розгляді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 по обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.185 КК України, що свідчить про систематичність вчинення ним кримінальних правопорушень та небажання ставати на шлях виправлення, отже існує ризик вчинення інших кримінальних правопорушень.

З врахуванням, інкримінованого органом досудового слідства ОСОБА_6 злочину, існування ризиків, оцінюючи сукупність таких обставин, як вагомість наявних доказів на підтвердження причетності останнього до інкримінованого злочину, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у вчиненні злочину, який йому інкримінується, а саме покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, слідчий суддя приходить до висновку про недостатність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в межах даного кримінального провадження, оскільки вказаний запобіжний захід не дозволить забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Зокрема, суду не надано доказів, за якою адресою підозрюваний ОСОБА_6 буде перебувати під час домашнього арешту.

Даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я чи з інших підстав слідчому судді не надано.

Частина 3 ст.183 КПК України зобов`язує слідчого суддю під час застосування до особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначати розмір застави. Однак, у випадку вчинення злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування слідчому судді згідно ч.4 ст.183 КПК України надається право, застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, не визначати розмір застави.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 26 вересня 2025 року включно.

Зобов`язати орган досудового розслідування негайно повідомити про взяття під варту ОСОБА_6 родичів останнього.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити підозрюваному, представнику ДУ "Шепетівська виправна колонія" та направити для виконання в Шепетівський РУП ГУНП в Хмельницькій області.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення таможе бути оскаржена безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 31 липня 2025 року.

Слідчий суддя