Справа № 308/5450/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , у присутності прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 , погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000467 від 29.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що 10.09.2022 ОСОБА_5 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 , від 17.04.2024, зарахований до списків особового складу, взятий на усі види забезпечення та призначений солдатом резерву 44 запасної роти військової частини НОМЕР_1 .

З моменту призову ОСОБА_5 на військову службу за мобілізацією, на особливий період, та його відправлення до військової частини, тобто з 10.09.2022, ОСОБА_5 набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби під час мобілізації, на особливий період, на посаді солдата резерву 44 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 11, 16, 49, 127, 128, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не бажаючи переносити труднощі військової служби, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, без дозволу командування та начальників, яким підпорядкований за службою, без поважних причин, в умовах воєнного стану, 21.07.2024, самовільно залишив місце тимчасового розташування 44 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , та був відсутній без поважних причин до 22.11.2024, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи свою діяльність з проходженням військової служби, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України (в редакції, яка діяла на момент вчинення кримінального правопорушення), тобто самовільне залишення місця несення служби без поважних причин військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

22.11.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч. 5 ст. 407 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення ґрунтується на зібраних у ході досудового розслідування доказах, а саме: повідомленням командування військової частини, службовим розслідування за фактом самовільного залишення військової частини, допитами свідків та іншими матеріалами в сукупності.

У подальшому, ОСОБА_5 повідомив, що бажає продовжити проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 та надав згоду на звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, на підставі ст. 401 КК України, в порядку ст. 286 КПК України.

22.11.2024 ОСОБА_5 скерований до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) для зарахування до списків особового складу.

26.11.2024 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 №327 від 26.11.2024 солдат ОСОБА_5 прибув із самовільного залишення військової частини для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 .

30.11.2024 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 №331 від 30.11.2024 солдата ОСОБА_5 призначено на посаду солдата резерву взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_2 .

10.01.2025 постановою прокурора досудове розслідування зупинене у зв`язку із наявними об`єктивними обставинами, що унеможливлюють подальше проведення досудового розслідування в умовах воєнного стану.

У подальшому, 07.02.2025 із ІНФОРМАЦІЯ_3 отримано інформацію, доповідь №9428 від 04.12.2024 про те, що солдат ОСОБА_5 самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_2 , місцезнаходження останнього невідоме, у зв`язку з чим 07.02.2025 постановою слідчого ОСОБА_5 оголошено в розшук.

Сторона обвинувачення вважає, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки, з врахуванням обставин вчинення злочину, щодо ОСОБА_5 , як підозрюваного у кримінальному провадженні, з метою запобігання можливого ухилення від досудового слідства, виникла необхідність в затримані з метою приводу та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Злочин, який інкримінується ОСОБА_5 , є тяжким і передбачає можливість призначення йому покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, що може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від органів досудового розслідування чи суду.

Так, Указом Президента України оголошено військовий стан та на території України ведуться бойові дії, Закарпатська область межує із чотирма країнами (Республіка Польща, Румунія, Угорщина, Словаччина), що дає підстави вважати, що ОСОБА_5 ,, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину в умовах військового стану, не дивлячись на проходження військової служби, може переховуватись, в тому числі, на території тимчасово непідконтрольній українській владі та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, поза межами пункту пропуску через державний кордон України.

Таким чином, на думку сторони обвинувачення, інший запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальні поведінку обвинуваченого у кримінальному провадженні.

До підозрюваного ОСОБА_5 , з огляду на його довготривале ухилення від явки до органу досудового розслідування, доцільно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден інший запобіжний захід не може забезпечити вирішення завдань кримінального процесу, зокрема належну його процесуальну поведінку.

Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності переховується від органу досудового розслідування, та те, що у матеріалах наявні достатні підстави вважати, що одержавши відомості про звернення слідчого до суду із клопотанням про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою останній не прибуде до суду за судовим викликом, до нього необхідно застосувати затримання з метою приводу для обрання йому вказаного запобіжного заходу.

З огляду на викладене, орган досудового розслідування просить надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання.

Вислухавши думку прокурора та дослідивши матеріали поданого клопотання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Згідно з положеннями ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 188 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таке клопотання може бути подане: 1) одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або зміни іншого запобіжного заходу на тримання під вартою; 2) після подання клопотання про застосування запобіжного заходу і до прибуття підозрюваного, обвинуваченого до суду на підставі судового виклику; 3) після неприбуття підозрюваного, обвинуваченого за судовим викликом для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і відсутності у слідчого судді, суду на початок судового засідання відомостей про поважні причини, що перешкоджають його своєчасному прибуттю.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 189 КПК України клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою приводу розглядається слідчим суддею, судом негайно після одержання цього клопотання. Розгляд клопотання здійснюється в закритому судовому засіданні за участю прокурора.

Положеннями ст. 189 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд не має права відмовити в розгляді клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного, обвинуваченого, навіть якщо існують підстави для затримання без ухвали суду про затримання з метою приводу. Слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що: 1) підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду; 2) одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. «с» ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

З матеріалів клопотання вбачається, що 22.11.2024 у рамках кримінального провадження №0000467 від 29.10.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Згідно із заявою ОСОБА_5 , адресованою слідчому, прокурору та військовій частині НОМЕР_2 , ним висловлено бажання продовжити проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 та надано згоду на звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, на підставі ст. 401 КК України.

Відповідно до протоколу роз`яснення права на звільнення від кримінальної відповідальності, складеного слідчим від 22.11.2024, підозрюваному ОСОБА_5 роз`яснено право на звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 407 КК України на підставі ст. 401 КК України в порядку, передбаченому ст. 286 КПК України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 26.11.2024 №327 солдата ОСОБА_5 , який прибув із самовільного залишення військової частини для подальшого проходження військової служби, з 26.11.2024 зараховано на продовольче забезпечення та тимчасовий облік до військової частини НОМЕР_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 30.11.2024 №331 солдата ОСОБА_5 призначено на посаду солдата резерву взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_3 та вважати таким, що з 30.11.2014 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Відповідно до ч. 5 ст. 401 КК України особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Згідно з ч. 2 ст. 286 КПК України встановивши на стадії досудового розслідування підстави для звільнення від кримінальної відповідальності та отримавши згоду підозрюваного на таке звільнення, прокурор складає клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та без проведення досудового розслідування у повному обсязі надсилає його до суду.

У разі наявності підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим.

Однак, всупереч зазначеним вимогам прокурор з відповідним клопотанням про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 407 КК України до суду не звернувся.

Натомість постановою прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону від 10.01.2025 досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000467 від 29.10.2024 зупинено у зв`язку з наявними об`єктивними обставинами, що унеможливлюють подальше проведення досудового розслідування в умовах воєнного стану.

07.02.2025 із ІНФОРМАЦІЯ_3 отримано доповідь командира військової частини НОМЕР_2 від 04.12.2024 №9428 про те, що солдат ОСОБА_5 самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_2 та його місцезнаходження невідоме

У зв`язку з наведеним постановою слідчого від 07.02.2025 досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000467 від 29.10.2024 відновлено.

Постановою слідчого від 07.02.2025 досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000467 від 29.10.2024 зупинено та підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в розшук.

З урахуванням наведених вище обставин слідчий суддя дійшов висновку про відсутність правових підстав для надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_5 для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 188, 189, 190, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 , погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000467 від 29.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1