Провадження № 23-з/824/15/2025 Доповідач в суді II інстанції - ОСОБА_3
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд

в особі судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву захисника ОСОБА_4 про роз`яснення постанови судді судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_3 від 04 березня 2025 року,

в с т а н о в и в :

04 березня 2025 року захиснику ОСОБА_1 - адвокату ОСОБА_4 було відмовлено у поновленні строку на подачу апеляційної скарги на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2024 року. Рішення мотивоване тим, що апеляційна скарга на постанову судді від 25.10.2024 із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження була подана особою, яка не мала права подавати апеляційну скаргу.

24 березня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшла заява захисника ОСОБА_4 про роз`яснення постанови Київського апеляційного суду від 04 березня 2025 року.

В обґрунтування доводів заяви захисник ОСОБА_4 вказав на те, що згідно договору про надання правничої допомоги та ч.3 ст.294 КУпАП він мав повне право від імені ОСОБА_1 подати апеляційну скаргу на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2024 року навіть незважаючи на те, що договір про надання правничої допомоги був укладений після розгляду справи. Також вказав, що в своїй апеляційній скарзі просив поновити строк на апеляційне оскарження пропущений в першу чергу ОСОБА_1 та по - друге ним, його захисником. Вказав про те, що в постанові про відмову в поновленні строку на подачу апеляційної скарги та про повернення апеляційної скарги не зазначено мотиви, на підставі яких суд дійшов до висновку, що він не мав права подавати апеляційну скаргу від імені ОСОБА_1., а також не зазначені мотиви відхилення зазначених в апеляційній скарзі аргументів щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1. Вказав, що оскільки Кримінальний процесуальний кодекс України, містить відповідні правові норми, то при розгляді питання про повернення апеляційної скарги або про відмову у відкритті провадження за апеляційною скаргою на постанову судді у справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню аналогія закону, зокрема положення ст.399 КПК України, а тому вважає, що посилання в постанові на положення ст.294 КУпАП є такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства. Крім того, зазначив, що подання апеляційної скарги особою, яка не має права подавати апеляційну скаргу, та подання апеляційної скарги після закінчення строку апеляційного оскарження це зовсім різні підстави для повернення апеляційної скарги, які не узгоджуються між собою. Просив роз`яснити йому постанову від 04.03.2025 року у справі №752/20833/24 про відмову йому у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та про повернення апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_4 до суду апеляційної інстанції не з`явився, хоча був повідомлений про дату та час розгляду заяви шляхом направлення судового повідомлення на електронну адресу, яка була зазначена у поданій захисником заяві (а.с.16-17), клопотань про відкладення розгляду справи із зазначенням поважних причин неявки до суду не надходило, як і не надходило клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв'язку. Неявка захисника не перешкоджає розгляду заяви.

Перевіривши матеріали судового провадження та доводи заяви, приходжу до наступних висновків.

Загальними положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачено можливості роз`яснення постанов у справах про адміністративні правопорушення, тому за аналогією закону, суд вважає за можливе застосувати норми Кримінального процесуального кодексу України, а саме, положення ст. 380 КПК України.

Так, відповідно до ч.1 ст. 380 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

Тобто, роз`яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю за змістом, що викликає суперечки щодо його розуміння та порядку виконання.

Як вбачається з матеріалів провадження, в постанові Київського апеляційного суду від 04 березня 2025 року, якою захиснику ОСОБА_1 - адвокату ОСОБА_4 було відмовлено у поновленні строку на подачу апеляційної скарги на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2024 року, вказано про те, що адвокат ОСОБА_4 не брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, який відбувся 25.10.2024р. Натомість ОСОБА_1 уклав договір про надання правничої допомоги із адвокатом ОСОБА_4 26 листопада 2024 року (а.с.18), тобто після набрання постановою судді від 25 жовтня 2024 року законної сили. Та обставина, що право адвоката ОСОБА_4 не було порушене протягом строку на апеляційне оскарження постанови судді від 25 жовтня 2024 року, яка набрала законної сили 05 листопада 2024 року, свідчить про те, що адвокат ОСОБА_4 не наділений процесуальним статусом, який би, з огляду на положення ч.2 ст.294 КУпАП, наділяв його правом на подачу апеляційної скарги із клопотанням про поновлення пропущеного строку на подачу апеляційної скарги із обґрунтуванням причин його пропуску. З урахуванням викладеного суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга на постанову судді від 25.10.2024 із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження була подана особою, яка не мала права подавати апеляційну скаргу.

Суд звертає увагу на те, що захисник ОСОБА_4 є самостійною процесуальною особою, апеляційна скарга подана від його імені, а тому суд повинен був перевірити наявність підстав для поновлення строку на подачу апеляційної скарги саме захиснику.

Оскільки на момент прийняття оскаржуваного судового рішення адвокат ОСОБА_4 не був захисником ОСОБА_1. та не брав участь в судовому засіданні, тобто не був учасником судового провадження, для нього перебіг строку на апеляційне оскарженняпостанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2024 рокуне починався, що свідчить про те, що останній не був наділений процесуальним статусом, який би з огляду на положення ч.2 ст.294 КУпАП наділяв би його правом на подачу апеляційної скарги із клопотанням про поновлення пропущеного строку на подачу апеляційної скарги із обґрунтуванням причин його пропуску. Наявність причин, що призвели до пропуску строку на подачу апеляційної скарги самим ОСОБА_1. не дає підстав для поновлення строку на подачу апеляційної скарги захиснику, як особі, яка подала апеляційну скаргу від свого імені і є самостійною процесуальною особою.

За таких обставин вважаю, що постанова Київського апеляційного суду від 04.03.2025 року є зрозумілою, оскільки не містить положень, щодо яких можуть виникнути суперечності щодо їх розуміння чи порядку виконання, в постанові наведені підстави та мотиви прийняття вказаного рішення.

З наведених в заяві захисника ОСОБА_4 про роз`яснення постанови від 04.03.2025 року доводів не вбачається підстав для роз`яснення постанови в порядку ст. 380 КПК України. Незгода захисника ОСОБА_4 із мотивами ухваленого рішення і незгода з судовим рішенням не є підставою для роз`яснення постанови.

Оскількидоводи, викладені захисником ОСОБА_4 у заяві про роз`яснення постанови Київського апеляційного суду від 04 березня 2025 року не є підставою для роз`яснення цієї постанови вважаю, що у задоволенні заяви захисника ОСОБА_4 слід відмовити.

Керуючись ст.380 КПК України,

постановив:

Відмовити в задоволенні заяви захисника ОСОБА_4 про роз`яснення постанови судді судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_3 від 04 березня 2025 року .

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_3