У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 (в режимі ВКЗ)

захисника ОСОБА_6 (в режимі ВКЗ)

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 березня 2025 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

-підозрюваного за ч. 3 ст. 368 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 березня 2025 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 22.05.2025.

Визначено заставу - 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 908400 грн. У разі звільнення під заставу покладено на ОСОБА_7 обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утриматися від спілкування зі свідками за виключенням випадків спільної участі у проведенні слідчих дій у даному кримінальному провадженні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову ухвалу, якою застосувати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Зменшити розмір застави до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Апелянт вказує, що долучені до клопотання матеріали досудового розслідування ставлять під сумнів обґрунтованість підозри.

На думку апелянта, прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Просить врахувати, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий та його стан здоров`я (не конкретизовано).

Встановлені слідчим суддею обставини.

Другим слідчим відділом (з дислокацією у місті Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001038 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. 25.03.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 , слідчий суддя встановив, що підозра у вчиненні кримінального правопорушення є обґрунтованою та підтверджується доданими до клопотання матеріалами.

Враховуючи обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке відноситься до корупційного кримінального правопорушення та до категорії тяжкого злочину, слідчий суддя дійшов висновку, що існують заявлені ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Слідчий суддя вважав, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти встановленим ризикам.

Визначаючи розмір застави, слідчий суддя врахував обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, інші дані про його особу та ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

На думку слідчого судді застава у меншому розмірі не здатна забезпечити виконання ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків, враховуючи характер та специфіку інкримінованих діянь, багатоепізодність, тяжкість покарання, передбаченого за вчинення тяжкого злочину, розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_7 , а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; здійснення дій, спрямованих на незаконне збагачення, в період воєнного стану.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу.

Підозрюваний ОСОБА_7 про дату та час апеляційного розгляду повідомлений належним чином. Заяву про бажання брати участь у судовому засіданні не подавав.

Прокурор ОСОБА_5 заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Положення закону, якими керувався слідчий суддя та суд апеляційної інстанції.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Ці вимоги закону враховані слідчим суддею при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу.

Щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення.

25.03.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Згідно підозри, ОСОБА_7 , будучи військовою службовою особою, обіймаючи посаду командира взводу забезпечення військової частини НОМЕР_1 , тобто посаду, пов`язану з виконанням організаційно - розпорядчих та адміністративно - господарських функцій, діючи з корисливим мотивом, всупереч вимогам ст.ст. 3, 8, 19, 29, 68 Конституції України, ст.ст. 22, 24, 38, 42 Закону України «Про запобігання корупції», ст.ст. 11, 16, 58, 59, 111, 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, з метою особистого збагачення за рахунок військовослужбовців які залученні до здійснення захисту держави та відбиття збройної агресії РФ, обрав злочинний шлях для вчинення тривалої злочинної діяльності й отримання неправомірної вигоди.

Не погоджуючись із доводами сторони захисту про необґрунтованість підозри, колегія суддів наголошує, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, на даному етапі досудового розслідування підтверджується долученими до клопотання матеріалами, на які послався слідчий суддя в обґрунтування оскаржуваного рішення. На думку колегії суддів, ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_7 міг вчинити кримінальне правопорушення, а отже, підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування та судового розгляду обвинувачення.

Всупереч доводам апелянта, колегія суддів наголошує, що на даній стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вирішувати питання щодо наявності в діях підозрюваної особи всіх елементів складу конкретного кримінального правопорушення, щодо правильності кваліфікації дій підозрюваного, а також оцінювати докази у справі з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

Незгода сторони захисту з достатністю цих доказів має бути предметом безпосереднього розгляду кримінального провадження судом.

Щодо наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу, які встановлені слідчим суддею.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що висновки слідчого судді в частині обґрунтування ризиків, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою, є вмотивованими.

Колегія суддів зазначає, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки йому загрожує реальне покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 10 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років, з конфіскацією майна. Суворість передбаченого законом покарання є суттєвим елементом при оцінюванні вказаного ризику (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Ризик незаконного впливу на свідків є також доведеним, оскільки перебуваючи на свободі, не маючи запобіжного заходу, знаючи їх місце проживання, може впливати на них з метою зміни показань на такі, що не відповідають дійсності та виправдовують його як підозрюваного, тим самим підозрюваний матиме можливість уникнути кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Слідчим суддею рішення про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином вмотивовано.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ані слідчим суддею, ані колегією суддів під час апеляційного розгляду апеляційної скарги не встановлено.

Враховуючи вагомість наявних доказів щодо можливого вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання винуватим, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти встановленим ризикам.

Щодо застави. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Разом із тим, абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України визначає, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Частина 4 ст. 182 КПК України передбачає, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Зазначені вимоги слідчим суддею дотримані.

Колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні корупційного кримінального правопорушення, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; здійснення дій, спрямованих на незаконне збагачення, в умовах воєнного стану; роль підозрюваного у вчиненні інкримінованих злочинів.

Відтак, колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді щодо винятковості випадку при визначенні розміру застави відносно підозрюваного та вважає, що визначений слідчим суддею розмір застави є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та дотримання справедливого балансу у кримінальному провадженні. Підстави для зменшення визначеного слідчим суддею розміру застави, про що просить апелянт, немає.

Ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 ч. 3, 409, 422, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 березня 2025 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_8