Справа № 201/5066/25
Провадження № 1-кс/201/1922/2025
УХВАЛА

Іменем України

29 квітня 2025 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши клопотання слідчого 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_3 , погодженого з прокурором відділу Донецької обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування за № 0000500 від 09.04.2024 року, за підозрою ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування заявленого клопотання слідчий посилався на те, що в ході досудового розслідування встановлено, що Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди. Україна самостійно визначає адміністративно-територіальний устрій та порядок утворення національно-адміністративних одиниць.

Положеннями статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до ст. 5 Конституції України, носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно- територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема, Донецька область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

07.04.2014 у м. Донецьку Донецької області видано «Акт о провозглашении государственной самостоятельности Донецкой народной республики», яким публічно закликано місцеве населення до проведення 11.05.2014 так названого «загального обласного референдуму» на території Донецької області з питання визнання державної самостійності «ДНР» та чинення збройного опору державній владі України, військовим підрозділам Міністерства оборони України та Міністерства внутрішніх справ України. При цьому протягом квітня-травня 2014 року в окремих містах Донецької області організовано та проведено низку мітингів з метою привернення уваги та схилення громадян України з числа місцевих мешканців до визнання державної самостійності «ДНР». 11.05.2014 в окремих містах та районах Донецької області всупереч законодавству України проведено так названий «загальний обласний референдум», за результатами якого 12.05.2014 проголошено про суверенітет «ДНР» на території Донецької області.

Надалі представниками самопроголошеної «ДНР», які контролюються окупаційною адміністрацією Російської Федерації, з числа своїх громадян та місцевого населення області сформовано політично-управлінські та силові органи влади.

24.02.2022 на виконання наказу президента РФ військовослужбовці ЗС РФ шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти та здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

24.02.2022 указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який був продовжений та діє до теперішнього часу.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як громадянин України, який згідно зі ст. 65 Конституції України має обов`язком здійснювати захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який у відповідності до частин 2, 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» може бути реалізований шляхом проходження військової служби виключно у Збройних Силах України, інших утворених відповідно до законів України військових формуваннях, а також правоохоронних органах спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, свідомо порушуючи свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, умисно, з корисливих мотивів, з метою заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, добровільно перейшов на бік ворога в період збройного конфлікту.

Так, 18.12.2017 громадянин України ОСОБА_5 , діючи в період збройного конфлікту, умисно, з корисливих мотивів, з метою заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності, недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, добровільно перейшов на бік ворога та вступив на військову службу за контрактом до окремої саперно-інженерної роти (в/ч НОМЕР_1 ) 1-го Армійського корпусу «ДНР» (далі 1-го АК «ДНР»), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 з призначенням на посаду водія-радіотелефоніста та присвоєнням воєнного звання «рядовий». В подальшому, ОСОБА_5 переведений на посаду сапера у вказаному військовому підрозділі.

19.08.2018 ОСОБА_5 під час проходження військової служби в окремій саперно-інженерній роті (в/ч НОМЕР_1 ) 1-го АК «ДНР» отримав травму, у зв`язку з чим проходив лікування та в подальшому був призначений на посаду водія вказаного військового підрозділу, де виконував господарські функції, а також здійснював чергування за місцем розташування військової частини.

При цьому, ОСОБА_5 не вчинив жодних дій, спрямованих на ухилення від проходження служби в окремій саперно-інженерній роті (в/ч НОМЕР_1 ) 1-го АК «ДНР».

Крім того, середні квітня 2022 року (більш точні дата та час в ході досудового розслідування не встановлено, але не пізніше середини квітня 2022 року) ОСОБА_5 був переведений на посаду оператора гусеничного мінного загороджувача взводу гусеничного мінного загородження

саперно-інженерної роти (в/ч НОМЕР_1 ) 1-го АК «ДНР», розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , чим почав приймати добровільну участь в незаконних збройних формуваннях, створених на тимчасово окупованій території.

14.04.2022 ОСОБА_5 , у складі взводу гусеничного мінного загородження був передислокований в с. Пантелеймонівка Очеретинської селищної громади Покровського району Донецької області, де ніс бойові чергування.

На початку травня 2022 року (більш точні дата та час в ході досудового розслідування не встановлено, але не пізніше початку травня 2022 року) взвод гусеничного мінного загородження саперно-інженерної роти (в/ч НОМЕР_1 ) 1-го АК «ДНР», в якому проходив службу ОСОБА_5 , був передислокований до АДРЕСА_2 , де ніс бойове чергуванням та займався обслуговуванням військового автотранспорту, тим самим продовжив приймати добровільну участь в незаконних збройних формуваннях, створених на тимчасово окупованій території.

10.05.2022 взвод гусеничного мінного загородження, в якому проходив службу ОСОБА_5 , був передислокований до Київського району м. Донецька, де ніс бойове чергуванням та займався обслуговуванням військового автотранспорту.

На початку серпня 2022 року (більш точні дата та час в ході досудового розслідування не встановлено, але не пізніше початку серпня 2022 року) взвод гусеничного мінного загородження саперно-інженерної роти (в/ч НОМЕР_1 ) 1-го АК «ДНР», в якому проходив службу ОСОБА_5 , був передислокований до АДРЕСА_1 , де ніс бойове чергування та обслуговуванням військового автотранспорту.

31.12.2022 в результаті реформування ЗС РФ саперно-інженерна рота (в/ч НОМЕР_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 » перетворена в НОМЕР_2 окремий саперний батальйон НОМЕР_3 загальновійськової армії ЗС РФ (в/ч НОМЕР_4 ), розташованої в АДРЕСА_1 .

27.08.2024 ОСОБА_5 для продовження служби був переведений на посаду стрілка-оператора стрілецького батальйону ІНФОРМАЦІЯ_3 (в/ч НОМЕР_5 ) НОМЕР_3 загальновійськової армії ЗС РФ, розташованої у АДРЕСА_3 , тим самим почав приймати добровільну участь в збройних формуваннях держави-агресора.

З кінця листопада 2024 року (більш точні дата та час в ході досудового розслідування не встановлено, але не пізніше кінця листопада 2024 року) по 10.01.2025 у складі стрілецького батальйону ІНФОРМАЦІЯ_3 (в/ч НОМЕР_5 ) НОМЕР_3 загальновійськової армії ЗС РФ приймав участь у бойових діях на території с. Гостре Покровського району Донецької області та в м. Курахове Донецької області. До обов`язків ОСОБА_5 входило закріплення на позиціях, спостереження за місцевістю та забезпечення суміжних підрозділів. Крім того, ОСОБА_5 був забезпечений військовою формою російського зразка, вогнепальною зброєю - автоматом Калашникова АК-74 з боєприпасами калібру 5,45 мм.

07.03.2025 ОСОБА_5 у складі групи з шести чоловік перевезли до с. Прогрес Гродівської селищної громади Покровського району Донецької області, де командир роти поставив завдання рухатись по бліндажу до посадки, а в подальшому виконувати його вказівки по радіостанції.

08.03.2025 ОСОБА_5 отримав вказівку від командира роти переміститись разом із напарником на 1 кілометр в напрямку с. Єлизаветівка Мар`їнської міської громади Покровського району Донецької області та зайняти позицію.

Наступного дня, 09.03.2025 приблизно о 12 год. 00 хв. ОСОБА_5 разом із напарником отримали вказівку від командира роти переміститись в наступний бліндаж на відстані приблизно 100 метрів від місця їх перебування де внаслідок відпрацювання бойового розпорядження підрозділом Національної гвардії України поблизу вищевказаних позицій, ОСОБА_5 було взято у полон, а його злочинну діяльність було припинено.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється: у державній зраді, тобто діянні, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1, ст. 111 КК України, у державній зраді, тобто діянні, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2, ст. 111 КК України, у колабораційній діяльності, а саме у добровільній участі громадянина України в незаконних збройних формуваннях, створених на тимчасово окупованій території та в збройних формуваннях держави-агресора, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Відповідно до відомостей з ТСЦ 1452 РСЦ ГСЦ МВС в Донецькій, Луганській обл. Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, отримано інформацію щодо відсутності майна, яке належить ОСОБА_5 на праві власності

Відповідно до Реєстру з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів, отримано відомості щодо наявності майна у ОСОБА_5 , який є власником нерухомого майна:

- реєстраційний номер майна 41, тип майна земельна ділянка, кадастровий номер: :02:002:0625 загальна площа 3.3747 (га);

- реєстраційний номер майна 241, тип майна земельна ділянка, кадастровий номер: :02:002:0605 загальна площа 0.9041 (га).

Слідчий у судове засідання по розгляду клопотання не з`явився, про час та місце його розгляду повідомлена належним чином, подав заяву про розгляд клопотання про арешт майна без його участі, неприбуття слідчого в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З метою забезпечення арешту майна, клопотання розглядається без повідомлення підозрюваного.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання за відсутності осіб, що не з`явилися.

Вивчивши матеріали клопотання та долучені до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Розглядом клопотання встановлено, що слідчим відділом 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000500, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.03.2025, за підозрою ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Доведено, що відповідно до відомостей з ТСЦ 1452 РСЦ ГСЦ МВС в Донецькій, Луганській обл. Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, отримано інформацію щодо відсутності майна, яке належить ОСОБА_5 на праві власності

Відповідно до Реєстру з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів, отримано відомості щодо наявності майна у ОСОБА_5 , який є власником нерухомого майна:

- реєстраційний номер майна 41, тип майна земельна ділянка, кадастровий номер: :02:002:0625 загальна площа 3.3747 (га);

- реєстраційний номер майна 241, тип майна земельна ділянка, кадастровий номер: :02:002:0605 загальна площа 0.9041 (га).

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання (п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна (ч. 5 ст. 170 КПК України).

Вказана норма передбачає можливість накладення арешту на майно підозрюваного щодо якого здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

За положеннями ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно з ч. 1 ст. 111 КК України державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, що полягало в переході на бік ворога в період збройного конфлікту - карається на строк від дванадцяти до п`ятнадцять років з конфіскацією майна або без такої.

Згідно з ч. 2 ст. 111 КК України державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, що полягало в переході на бік ворога в період збройного конфлікту, вчиненому в умовах воєнного стану- карається на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна.

Згідно з ч. 7 ст. 111- 1 КК України колабораційна діяльність, а саме добровільна участь громадянина України в незаконних збройних формуваннях, створених на тимчасово окупованій території та збройних формуваннях держави-агресора - карається позбавленням волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Окрім того, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Пунктами 4, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу). У положеннях пункту 4 цієї ж статті йдеться про те, що у разі задоволення клопотання слідчий суд, застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна, суд зобов`язаний застосовувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Отже, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, за наявності усіх підстав для арешту майна, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, шляхом накладення арешту на зазначене в клопотанні майно.

Керуючись ст. ст.117, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 111, ч. 7 ст.111-1 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме на:

- земельну ділянку: реєстраційний номер майна 41, тип майна земельна ділянка, кадастровий номер: :02:002:0625 загальна площа 3.3747 (га);

- земельну ділянку: реєстраційний номер майна 241, тип майна земельна ділянка, кадастровий номер: :02:002:0605 загальна площа 0.9041 (га).

Строк оскарження ухвали протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя ОСОБА_1