ОСНОВ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ХАРКОВА
Справа № 646/4392/25
№ провадження 1-в/646/232/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року місто Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторони кримінального провадження:

прокурор Слобідської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3

засуджений ОСОБА_4

заступник начальника Основ`янського районного відділу філії Державної установи Центр пробації в Харківській області ОСОБА_5

розглянувши матеріали подання заступника начальника Основ`янського районного відділу філії Державної установи Центр пробації в Харківській області ОСОБА_6 про приведення вироку Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 лютого 2017 року стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року №3886-ІХ,

ВСТАНОВИВ:

У провадження Основ`янського районного суду міста Харкова від заступника начальника Основ`янського районного відділу філії Державної установи Центр пробації в Харківській області надійшло подання про приведення вироку Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 лютого 2017 року стосовно ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ.

В обгрунтування подання ОСОБА_5 зазначила, що з 03 травня 2017 року на обліку в Основ`янському районному відділі філії Державної установи Центр пробації в Харківській області перебуває ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений 22 лютого 2017 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за частиною другою статті 185 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, на підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнений від відбування покарання з випробуванням на два роки.

05 грудня 2017 року до Червонохаводського районного суду м. Харкова було направлено подання про звільнення від покарання у зв`язку з амністією стосовно ОСОБА_4 . Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 лютого 2018 року зазначене подання було залишено без задоволення.

22 лютого 2019 року до Червонозаводського районного суду м. Харкова було направлено подання для вирішення питання про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку стосовно ОСОБА_4 . Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 березня 2019 року у задоволенні зазначеного подання було відмовлено.

Заступник начальника Основ`янського районного відділу філії Державної установи Центр пробації в Харківській області ОСОБА_5 зазначила, що стосовно ОСОБА_4 відкрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001075 від 24 лютого 2018 року, за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 185, частиною п`ятою статті 185 Кримінального кодексу України. Справа № 643/5911/18 розглядається у Октябрському районному суді м. Полтави, на даний час рішення по справі не прийнято.

06 вересня 2024 року до Червонозаводського районного суду м. Харкова було направлено подання про приведення вироку у відповідність до Закону стосовно ОСОБА_4 . Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2024 року зазначене подання повернуто у зв`язку з тим, що не зазначено інформацію про звільнення засудженого по закінченню іспитового строку, який закінчився 22 лютого 2022 року.

03 січня 2025 року до Червонозаводського районного суду м. Харкова було повторно направлено подання про приведення вироку у відповідність до Закону стосовно ОСОБА_4 . Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16 січня 2025 року подання повернуто у зв`язку з тим, що матеріали подання не відповідають вимогам чинного законодавства та те, що на день розгляду подання у Октябрському районному суді м. Полтави розглядається у підготовчому провадженні об`єднане кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів, яким статтю 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення викладено в іншій редакції.

Ураховуючи викладене вище, заступник начальника Основ`янського районного відділу філії Державної установи Центр пробації в Харківській області ОСОБА_5 просила на підставі частини другої статті 74 Кримінального кодексу України, пункту 13) частини першої статті 537, пункту 2) частини другої статті 539 Кримінального процесуального кодексу України, Закону України від 18 липня 2024 року Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів України привести у відповідність вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 лютого 2017 року стосовно ОСОБА_4 .

Ухвалою Основ`янського районного суду м. Харкова від 14 травня 2025 року призначено судове засідання з розгляду вказаного подання на 20 травня о 10:00 годині.

У судовому засіданні 20 травня 2025 року прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення подання заступника начальника Основ`янського районного відділу філії Державної установи Центр пробації в Харківській області ОСОБА_5 про приведення вироку Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 лютого 2017 року стосовно ОСОБА_4 у відповідність до Закону України від 18 липня 2024 року №3886-ІХ.

Представник Основ`янського районного відділу філії Державної установи Центр пробації в Харківській області у судове засідання не з`явився. Про дату та час проведення судового засідання був повідомлений належним чином; заяв/клопотань до суду органу пробації не надходило.

Засуджений ОСОБА_4 у судове засідання 20.05.2025 не з`явився. Про дату та час проведення судового засідання був повідомлений належним чином; заяв/клопотань до суду від нього не надходило.

Відповідно до положень частини п`ятої статті 539 Кримінального процесуального кодексу України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Суд, дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора стосовно можливості задоволення подання органу пробації, дійшов таких висновків.

Як убачається з матеріалів подання, вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 лютого 2017 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні крмиінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 185 Кримінального кодексу України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на три роки. Відповідно до статті 75 Кримінального кодексу України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на два роки з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1), 2) частини першої статті 76 Кримінального кодексу України.

Зі змісту вироку Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 лютого 2017 року встановлено, що ОСОБА_4 04 січня 2017 року приблизно о 08 годині 30 хвилин, перебуваючи у маршрутному таксі № 211, зо зупинилось на перехресті вулиці Молочної та проспекту Гагаріна, реалізуючи свій умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, з метою збагачення за чужий рахунок, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, повторно, шляхом вільного доступу таємно викрав з сумки ОСОБА_7 гаманець, який для потеріплої матеріальної цінності не мав з грошовими коштами у сумі 217,05 гривень та сховав його до правого бокового карману своєї куртки, розпорядившись викраденим у подальшому на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 217,05 гривень.

Вирок набрав законної сили 27 березня 2017 року.

Таким чином, кримінальнальне правопорушення, передбачене частиною другою статті 185 Кримінального кодексу України ОСОБА_4 вчинив 22 лютого 2017 року, вартість вкраденого майна становить 217,05 гривень.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Частиною першою статті 5 Кримінального кодексу України встановлено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до положень частини другої статті 74 Кримінального кодексу України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Звільнення від відбування покарання на підставі частини другої статті 74 Кримінального кодексу України можна застосувати лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду - засудження особи незалежно від того, відбуває вона покарання чи ні, наприклад, звільнена від відбування покарання з випробуванням на підставі статті 75 Кримінального кодексу України чи виконання вироку відстрочене статтею 536 Кримінального процесуального кодексу України. При цьому законом передбачено негайне звільнення особи від відбування покарання.

Суд зазначає, що зазначена підстава є обов`язковою для застосування судом. Передумовою для початку провадження щодо звільнення засудженого від відбування покарання за частиною другою статті 74 Кримінального кодексу України завжди є прийняття і набрання чинності спеціальним законом, яким усувається караність діяння, за яке особу засуджено. Він є передумовою або правовою підставою ініціювання, розгляду питання та прийняття рішення про застосування звільнення від покарання щодо конкретної особи. Така процедура завершується прийняттям конкретного процесуального рішення судом.

Скасування караності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: 1) виключення з чинного Кримінального кодексу певної статті (частини статті) Особливої частини Кодексу; 2) внесення до диспозиції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу певних змін; 3) внесення змін до норм Загальної частини КК; 4) внесення змін до інших нормативно-правових актів, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за статтею 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України передбачено що, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Згідно із підпунктом 169.1.1. пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» з 1 січня 2017 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлено в розмірі 1600,00 гривень.

Таким чином, відповідно до статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакції станом на 20 травня 2025 року), крадіжка чужого майна вважається дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення, тобто станом на 2017 рік, не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 1600,00 гривень.

Внесені законодавцем зміни призвели до часткової декриміналізації діяння і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 306/7567/12, де зазначено, що за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 Кримінального кодексу України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності".

Пункт 13) частини першої статті 537 Кримінального процесуального кодексу України передбачає, що під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Таким чином, ураховуючи, що ОСОБА_4 за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 лютого 2017 рокузавдав матеріальну шкоду потерпілій на суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння крадіжки майна, тобто вчинене ним діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-1X не є кримінально-караним на теперішній час, суд доходить висновку про необхідність привести вищевказаний вирок у відповідність до вимог вказаного Закону, звільнивши засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання на підставі частини другої статті 74 Кримінального кодексу України.

+За таких обставин, подання заступника начальника Основ`янського районного відділу філії Державної установи Центр пробації в Харківській області ОСОБА_5 про приведення вироку Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 лютого 2017 року стосовно ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року №3886-ІХ є таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись частиною другою статті 74 Кримінального кодексу України, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання заступника начальника Основ`янського районного відділу філії Державної установи Центр пробації в Харківській області ОСОБА_6 про приведення вироку Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 лютого 2017 року стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ задовольнити.

Вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 лютого 2017 року стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова Харківської області, привести у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18 липня 2024 року, до Кримінального кодексу України:

на підставі частини другої статті 74 Кримінального кодексу України, у зв`язку з усуненням караності діяння, звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова Харківської області, від призначеного покарання за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 лютого 2017 року за частиною другою статті 185 Кримінального кодексу України негайно.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Основ`янський районний суд міста Харкова, а засудженим протягом того ж строку з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1