справа № 208/9127/25
провадження № 1-кс/208/3024/25
УХВАЛА

22 липня 2025 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Кам`янського ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_6 , погодженого прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Косівка, Кіровоградської області, громадянина України, підозрюваного к вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України у кримінальному провадженні №0000919 від 03.07.2025 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 у військовому званні "солдат", відповідно до вимог ст.ст.9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та Законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

03.07.2025 в період часу з 12.08 год. до 12.12 год. ОСОБА_4 перебував у приміщенні магазину ТОВ "МАРКЕТОПТ", який розташований за адресою: пр. Свободи, буд.42-А, м. Кам`янське, Дніпропетровська область, в якому знаходилась продукція ПП "Павіс". В цей момент у ОСОБА_4 раптово виник протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення частини вказаної продукції.

Реалізуючи свій протиправний умисел, перебуваючи в зазначений час в зазначеному місці, діючи повторно, в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом та корисливою метою, усвідомлюючи, що своїми діями він здійснює незаконне безоплатне вилучення чужого майна поза волею власника, впевнившись, що його дії залишаються непоміченими працівниками магазину, тобто усвідомлюючи таємний характер свого діяння, ОСОБА_4 забрав з полиць магазину та поклав кошику на колесах пластикового(що належить ПП "Павіс") наступне належне ПП "Павіс" майно:

?одну пляшку віскі "Jack Daniel's" ємністю 1 літр вартістю 1221,23 грн.;

?дві пляшки віскі "Jack Daniel's" ємністю 0,7 літра кожна вартістю 908,80 грн. кожна;

?сім банок слабоалкогольного напою "Revo Energy 8.5 % з/б" ємністю 0,5 літра кожна вартістю 50,51 грн. кожна;

?сім плиток шоколаду "Мілка молочний кремова начинка та шмат печива орео" вагою 100 грамів кожна вартістю 84,02 грн.

Продовжуючи реалізацію свого протиправного, з метою доведення його до кінця, склавши вказаний товар до кошику на колесах пластикового(вартістю 610,73 грн.), ОСОБА_4 вийшов з магазину, не розрахувавшись за вказаний товар, тим самим залишивши місце вчинення злочину. Тобто ОСОБА_4 отримав реальну можливість розпорядитись викраденим майном, довівши свій протиправний умисел до кінця.

Вказаними діями ОСОБА_4 спричинив ПП "Павіс" майнову шкоду на загальну суму 4591,27 грн.

22 липня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, вчинене в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав подане клопотання за його змістом і обґрунтуванням та зазначив, що підставами застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_7 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, на підставі зібраних в ході досудового розслідування доказів, а також наявність ризиків передбачених п.п.1, 3 та 5 ч.1 ст.177 КПК України, які у своїй сукупності дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п.1, 3 та 5 ч.1 ст.177 КПК України, і що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є єдиним видом запобіжного заходу який зможе запобігти заявленим ризикам, які є реальними. З урахування наведеного, прокурор вважає, що інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не здатний забезпечити виконання підозрюваним своїх обов`язків.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання прокурора, вказували на недоведеність ризиків, на які посилається прокурор та просили застосувати менш суворий запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вислухавши думку прокурора, підозрюваного та його захисника, а також дослідивши клопотання і додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст.184 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Обставини викладені у клопотанні слідчого, підтверджуються матеріалами досудового розслідування.Згідно ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри підтверджується зібраними у під час досудового розслідування доказами: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03.07.2025 року, протоколом огляду місця події від 03.07.2025 року, актом контрольної перевірки (інвентаризації) від 04.07.2025 року, протоколом допиту представника потерпілого від 15.07.2025 року, заявою ОСОБА_4 від 05.07.2025 року, протоколом огляду предмету від 05.07.2025 року, постановою про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання від 05.07.2025 року, протоколом огляду предмета від 10.07.2025 року.

Суд враховує, що в правовій теорії наявне поняття «обґрунтованої підозри», яке отримало своє практичне закріплення у рішеннях Європейського суду з прав людини. Зокрема, у Рішенні ЄСПЛ від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України зазначено, що «Обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, та те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином. При цьому ці докази не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення».

Згідно Рішення ЄСПЛ у справі «Броуган та інші проти Сполученого Королівства» «факти, що підтверджують «обґрунтовану підозру», не повинні бути такого самого рівня, як факти, на яких має ґрунтуватись обвинувальний вирок чи навіть пред`явлення обвинувачення».

Отже, слідчим суддею встановлено, що повідомлена ОСОБА_4 підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, є достатньою та обґрунтованою саме для цілей застосування запобіжного заходу, а не для його засудження.

При розгляді клопотання про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу слідчий суддя враховує обставини, перелік яких передбачений ст.178 КПК України, для оцінки ризиків, які можуть слугувати поряд з підставами, визначеними ст.177 КПК України для застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

З встановлених в судовому засіданні обставин, вбачається, що ОСОБА_4 :

- народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Косівка Кіровоградської області,

- громадянин України,

- має середньо-спеціальну освіту,

- одружений, має на утримані малолітню доньку ОСОБА_8 , та малолітнього сина ОСОБА_9 ,

- військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , перебуваючого на посаді курсанта взводу резерву сержантського (старшинського) складу роти резерву сержантського (старшинського) складу батальйону резерву сержантського складу школи індивідуальної підготовки, у військовому званні "солдат",

- самовільно залишив військову частину 25 травня 2024 року;

- проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

- за місцем проживання характеризується нейтрально;

- раніше неодноразово судимого,: 1) 03.10.2012 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ст.289 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців; 2) 04.2013 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ст.289 ч.2 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі; 3) 26.07.2013 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ст.186 ч.2, 186 ч.3 КК України до 5 років 5 місяців позбавлення волі; 4) 30.10.2013 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ст.309 ч.1 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі; 5) 14.11.2014 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ст.186 ч.2 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 26.04.2016 року умовно-достроково на 2 роки 7 місяців 1 день; 6) 04.04.2023 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська, за ст.ст.185 ч.4, 190 ч.2, 70 ч.1 КК України, до 5 років позбавлення волі. На підстав ст. 75,75 КК України, звільненого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 3 роки. Вирок набрав законної сили 05.05.2023; 11.04.2024 Ірпінським міським судом Київської області за ст. 185 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком більш суворим покаранням призначеним вироком від 04.04.2023 призначено остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75,76 КК України, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки. Вирок набрав законної сили 13.05.2024;

- на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває;

- нерухомого майна та вкладів у банках не має.

На думку суду, ризиками, визначеними ст.177 КПК України та доведеними прокурором у даному кримінальному провадженню є ризики:

На думку слідчого судді, ризиками, визначеними ст.177 КПК України та доведеними прокурором, у даному кримінальному провадженню є:

- ризик переховуватись від органу досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до від 5 до 8 років, а тому, можливість призначення такого покарання, у разі визнання його винуватим, з високою ймовірністю спонукатиме його до переховування від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, незважаючи на достатньо міцні його соціальні зв`язки та нявність постійного місця проживання;.

- ризик вчините інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих кримінальних правопорушень і знов підозрюється у вчиненні корисливого кримінального правопорушення упродовж іспитового строку, який йому було встановлено за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 11.04.2024 року, а тому слідчий суддя вважає, що підозрюваний має схильність до вчинення кримінальних правопорушень;

Разом з цим, слідчий суддя приходить до висновку, що ризик незаконно впливати на потерпілого та свідків жодним чином не доведено прокурором, оскільки надані слідчому судді докази не містять показань свідків чи представника потерпілого, які б вказували на причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, а повідомлена йому підозра обґрунтовується іншими зібраними у справі доказами.

Згідно ст.176 КПК України у кримінальному провадженні можуть бути застосовані такі запобіжні заходи як особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою.

З наявного клопотання та пояснень наданих в судовому засіданні прокурором, підозрюваним та його захисником, слідчим суддею вбачається, що застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні буде недостатнім, і це пов`язано, зокрема, із тим, що підозрюваний самовільно залишив військову службу, не має постійного достатнього джерела доходів, нерухомого чи рухомого майна, вкладів у банку, схильний до вчинення кримінальних правопорушень, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Тому, слідчий суддя позбавлений можливості застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та застави.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання також не зможе запобігти встановленим у судовому засіданні ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Таким чином, виходячи з положень ст.ст.177, 178, 183, 194 КПК України, ст.ст.5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного, а також те, що останній підозрюється у вчиненні злочину, що відноситься до категорії тяжких злочинів, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, має можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, слідчий суддя приходить до висновку, що до підозрюваного ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного слідчий суддя своїм рішенням повинен забезпечити не тільки його права, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Згідно ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною 4 цієї статті.

Сума застави повинна відповідати реальному майновому стану особи та тяжкості злочину.

Застава для особи не має бути надмірним тягарем і призвести до скрутного матеріального становища її та її родини це не покарання. Застава лише має забезпечити виконання особою (підозрюваним, обвинуваченим) процесуальних обов`язків на час досудового розслідування чи судового розгляду.

Високі застави створюють бар`єри для осіб, порушуючи рівність і справедливість. Менш заможні люди можуть не мати змоги ефективно захищатися, необґрунтовано перебуваючи під вартою.

Встановлення надто великого розміру застави відсуває на другий план досягнення його мети забезпечення процесуальної поведінки особи, зокрема забезпечення явки підозрюваного чи обвинуваченого.

Рішення ЄСПЛ у справі «Мангурас проти Іспанії»: Суд повторює, що гарантія, передбачена п. 3 ст. 5 Конвенції, покликана забезпечити не відшкодування збитків, а, зокрема, явку обвинуваченого на слухання. Тому його суму необхідно оцінювати головним чином «з огляду на обвинуваченого, його активи та його стосунки з особами, які мають надати забезпечення, іншими словами, залежно від можливого ступеня впевненості в тому, що перспектива втрати забезпечення або дії проти поручителів у разі його неявки на судовий розгляд буде діяти як достатній стримуючий фактор, щоб розвіяти будь-яке бажання з його боку сховатися.

Рішення ЄСПЛ у справі «Мангурас проти Іспанії»: Сума застави повинна бути визначена, враховуючи характеристику обвинуваченого, його активи та взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у випадку порушення процесуального обов`язку, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. Водночас має враховуватися наявність грошових засобів у обвинуваченого.

З одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Викладене у сукупності дає підстави для задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , з визначенням розміру застави 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме:не відлучатися із місця служби у військовій частині НОМЕР_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця служби; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Керуючись ст.ст.176-178, 182, 183, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_6 , погодженого прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Косівка Кіровоградської області, громадянина України, підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням на Гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 строком 60 днів, а саме з 22.07.2025 року по 19.09.2025 року включно.

Одночасно визначити підозрюваному альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 151 400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) гривень, зобов`язавши його прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного наступні обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

-не відлучатися із місця служби у військовій частині НОМЕР_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду,

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця служби;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено о 08год.45хв. 23.07.2025 р.

Слідчий суддя ОСОБА_1