Провадження № 1-кп/748/209/25
Єдиний унікальний № справи 748/693/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2025 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001099 від 28 листопада 2024 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Чернігова, громадянки України, з вищою освітою, працюючої торгівельним представником "Карпатська джерельна» в ТОВ «Д2», зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , на утриманні має двох малолітніх дітей, раніше не судимої,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 , законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 ,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В :

28 листопада 2024 року о 17:00 годині обвинувачена ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Renault Kangoo», р.н. НОМЕР_1 , рухаючись міжнародною автомобільною дорогою «Південний під`їзд до м. Чернігова Київ - Чернігів - Нові Яриловичі М-01» у с. Іванівка Чернігівського району Чернігівської області зі сторони с. Топчіївка в напрямку с. Количівка неподалік будинку №41 по вул. Дружби, діючи необережно, проявляючи кримінально протиправну недбалість, непередбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинна була і могла їх передбачити, проявила неуважність, неправильно оцінила дорожню обстановку, яка склалась, та, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебували пішоходи ОСОБА_9 разом з малолітнім ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не вжила заходів для зменшення швидкості аж до зупинки автомобіля, щоб дати дорогу пішоходам, створивши своїми діями небезпеку для пішоходів, яких об`єктивно спроможна була виявити, внаслідок чого здійснила наїзд на пішоходів ОСОБА_9 та малолітнього ОСОБА_7 , які перетинали проїзну частину дороги у межах нерегульованого пішохідного переходу зліва направо відносно напрямку руху автомобіля.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми: саден, синців та забійних ран обличчя, крововиливів у м`які тканини голови правих лобної тім`яної та потиличних ділянок, крововиливу у правий скроневий м`яз, вдавленого перелому склепіння черепа з лініями переломів на основу; крововиливу під тверду мозкову оболонку, крововиливів під м`які мозкові оболонки випуклої поверхні лівої тім`яної долі, правих скроневої та тім`яної долей, крововиливу у шлуночкову систему, руйнації правої скроневої долі, синців, саден та крововиливів кінцівок, комплекс яких має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Смерть ОСОБА_9 настала ІНФОРМАЦІЯ_4 на місці пригоди від набряку головного мозку внаслідок отриманої закритої черепно-мозкової травми з крововиливами під оболонки та речовину головного мозку.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди малолітній ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді політравми: відкритої черепно-мозкової травми з саднами в лобовій ділянці, з саднами та підшкірними гематомами в скроневих ділянках, підшкірною гематомою в ділянці перенісся, з переломом кістки носа справа, з лінійним переломом передньої стінки правої гайморової пазухи медіально, лінійним переломом лобової кістки справа з поширенням на верхню стінку правої орбіти, з переломом латеральної стінки правої орбіти, лінійним переломом основи черепа справа, з вогнищем забою в лівій лобній частці, та з розвитком ускладнень у вигляді гематосинуса, пневмоцефалії, набряку головного мозку, саден кінцівок, закритого перелому середньої третини діафізу правої стегнової кістки з повним зміщенням по ширині до тилу та заходженням по довжині, які в сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

У даній дорожній обстановці обвинувачена ОСОБА_3 порушила вимоги п. 1.5 (дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян), п. 2.3 б (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі), п. 2.3 д (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху), п.18.1 (водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека) Правил дорожнього руху, стверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, що стало причиною та умовою виникнення і настання даної дорожньо-транспортної пригоди та перебуває у прямому причинному зв`язку з наслідками, які настали.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 вину у скоєнні інкримінованого її кримінального правопорушення визнала повністю, підтвердила обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, у скоєному щиро розкаялась, просила суд врахувати її життєву ситуацію, що має двох неповнолітніх дітей, чоловіка - військовослужбовця, який воює на Запорізькому напрямку, позитивні характеристики, обставини, що пом`якшують покарання, добровільне відшкодування моральної шкоди потерпілим та просила призначити їй покарання не пов`язане з позбавленням волі. Обвинувачена суду надала показання, що має водійський стаж три роки. 28 листопада 2024 року близько 17.00 год., перебуваючи у тверезому стані, вона рухалась своїм автомобілем марки «Renault Kangoo», р.н. НОМЕР_1 по вул. Дружби у селі Іванівка Чернігівського району Чернігівської області в напрямку с. Количівка, були сутінки, потерпілих, які переходили дорогу на пішохідному переході, вона побачила запізно, не встигла зреагувати та скоїла наїзд на потерпілих. Вона одразу зупинилась, вийшла з автомобіля і весь час перебувала біля потерпілих, просила людей викликати швидку, у цей час намагалась підтримувати травмовану дитину. На місці пригоди залишалась до приїзду поліції.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою всіх учасників судового провадження визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин кримінального провадження та вини обвинуваченої у скоєнні кримінальних правопорушень, стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінивши докази в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_3 у порушенні Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_9 та заподіяло тяжке тілесне ушкодження малолітньому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дії обвинуваченої ОСОБА_3 органом досудового слідства вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 286 КК України.

Відповідно до п.20 Постанови ПВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспортні» № 14 від 23 грудня 2005 року при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суд має враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб ( пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. У кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ч.1, ч.2 ст. 65 КК України суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, у відповідності до положень статей 66, 67 КК України.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Суд враховує, що стаття 17 Закону від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» судам треба мати на увазі, що наведений у ч.1 ст. 66 КК України перелік обставин, які пом`якшують покарання, не є вичерпним. При призначенні покарання суд може визнати пом`якшуючими й інші обставини, не зазначені в ч.1 цієї статті (наприклад, часткове відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди). Визнання обставини такою, що пом`якшує покарання має бути вмотивоване у вироку.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої є визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Окрім того, до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої суд відносить добровільне відшкодування моральної шкоди потерпілому ОСОБА_6 та законному представнику малолітнього потерпілого ОСОБА_7 , спричиненої діями ОСОБА_3 , у зв`язку з чим вони матеріальних претензій до обвинуваченої не мають та у судовому засіданні просили суд призначити їй покарання не пов`язане з позбавленням волі. На думку суду добровільне відшкодування обвинуваченою моральної шкоди потерпілим свідчить про усвідомлення нею наслідків своїх дій, розкаяння у скоєному та свідчить про її критичне ставлення до скоєного.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої судом не встановлено.

За висновком Деснянського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області, беручи до уваги інформацію, що характеризує особу обвинуваченої, історію правопорушень, середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції її від суспільства.

Враховуючи особу обвинуваченої ОСОБА_3 , яка вчинила необережне кримінальне правопорушення, вину у скоєному визнала повністю, розкаялась у вчиненому, сприяла розкриттю кримінального правопорушення, враховуючи характер та мотиви допущених обвинуваченою Правил дорожнього руху, наслідки, що настали (смерть однієї потерпілої та спричинення малолітньому потерпілому тяжких тілесних ушкоджень), критичнеставлення обвинуваченої до наслідків, що настали, ту обставину, що раніше до кримінальної відповідальності вона не притягувалась, характеризується виключно позитивно, має на утриманні двох малолітніх дітей, чоловіка ОСОБА_13 , який проходить військову службу, добровільне відшкодування шкоди потерпілим ОСОБА_6 та законному представнику малолітнього потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , позицію потерпілого ОСОБА_6 та законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_6 про призначення ОСОБА_3 покарання не пов`язаного з позбавленням волі, відсутність обтяжуючих покарання обставин, висновок органу пробації, суд вважає, що покарання обвинуваченій слід призначити у виді позбавлення волі в межах, наближених до мінімальних, передбачених у санкції статті за інкриміноване їй кримінальне правопорушення.

Разом з тим враховуючи, що санкція статті за інкриміноване обвинуваченій кримінальне правопорушення передбачає додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, кримінальне правопорушення скоєно у результаті грубого порушення ОСОБА_3 Правил дорожнього руху, обвинуваченій слід призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк в межах санкції статті за інкриміноване їй кримінальне правопорушення.

За встановлених обставин, враховуючи тяжкість скоєного кримінального правопорушення, дані про особу обвинувачної, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, має двох неповнолітніх дітей та чоловіка, який проходить військову службу, позитивно характеризується, щиро покаялась у скоєному, просила вибачення у потерпілих, добровільно відшкодувала моральну шкоду потерпілим, частково відшкодувала цивільний позов, заявлений прокурором, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченої можливе без відбування покарання і основне покарання їй можливо призначити з випробуваннямз покладенням на неї обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

На думку суду, таке покарання, з урахуванням усіх встановлених судом обставин в їх сукупності, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості, є необхідним та буде справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Прокурором у кримінальному провадженні заявлено цивільний позов в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України та Управління охорони здоров`я Чернігівської ОДА про стягнення з ОСОБА_3 коштів, витратчених на лікування малолітнього потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у Комунальному некомерційному підприємстві «Чернігівська обласна дитяча лікарня» Чернігівської обласної ради, а саме:

до Державного бюджету України (Отримувач: ГУК у м. Києві /Шевченківський р-н/ 24060300; код одержувача 37993783; банк одержувача Казначейство України (ЕАП), р/р UA0026011) грошових коштів в сумі 70 617 грн. 75 коп.

до місцевого бюджету у дохід обласного бюджету Чернігівської області (р/р UA0022677; Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, ) грошових коштів в сумі 427 грн. 25 коп.

Цивільний позов прокурором мотивовано тим, що з приводу отриманих тілесних ушкоджень малолітній ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 28 листопада 2024 по 27 грудня 2024 перебував у відділенні анестезіології з ліжками інтенсивної терапії - 5 ліжко-днів (з 28.11.2024 по 03.12.2024) та ортопедо - травматологічному відділенні - 24 ліжко-днів (з 03.12.2024 по 27.12.2024), а всього 29 ліжко-днів в КНП «Чернігівська обласна дитяча лікарня» Чернігівської обласної ради. Загальна вартість витрачених бюджетних коштів, згідно розрахунку лікувального закладу вартості лікування Висоцького Назара, склала 71 045 грн., з них витрати здійснені за рахунок коштів НСЗУ (державний бюджет) в сумі 70 617,75 грн. та за рахунок коштів обласного бюджету - 427,25 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 1191 ЦК України держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні кримінального правопорушення, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України.

Тобто, законодавство покладає обов`язок відшкодувати кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, саме на особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 (далі по тексту - Порядок). Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, який належить останній.

Відповідно до п. 2 Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання.

Пунктами 3, 4 Порядку визначено, що сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.

КНП «Чернігівська обласна дитяча лікарня» Чернігівської обласної ради, є комунальними унітарним некомерційними підприємством, що надає третинну/високоспеціалізовану медичну допомогу, вторинну спеціалізовану медичну допомогу, паліативну медичну допомогу, екстрену (невідкладну медичну допомогу та проводить реабілітаційну допомогу особам в порядку та на умовах, встановлених законодавством України. Засновником, власником КНП «Чернігівська обласна дитяча лікарня: Чернігівської обласної ради є Чернігівська обласна рада. Фінансування діяльності Підприємства здійснюється у встановленою порядку за рахунок державного бюджету, а також інших джерел, не заборонених законодавством України.

Фінансування КНП «Чернігівська обласна дитяча лікарня» Чернігівської обласної ради здійснюється Національною службою здоров`я України (далі - НСЗУ) за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом оплати наданих лікарнею медичних послуг за програмами медичних гарантій відповідно до укладеного між вказаними установами Договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій №2776-Е124-Р000. Кошти перераховуються НСЗУ безпосередньо на рахунок лікарні.

Згідно листа КНП «Чернігівська обласна дитяча лікарня» Чернігівської обласної ради від 04.03.2025 № 30-11/419 стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення ОСОБА_7 здійснювалося як за кошти Національної служби здоров`я України (Державного бюджету України) так і за кошти обласного бюджету.

У процесі розгляду справи обвинуваченою в рахунок погашення цивільного позову прокурора добровільно сплачено: до місцевого бюджету у дохід обласного бюджету Чернігівської області (р/р UA0022677; Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, ) грошових коштів в сумі 427 грн. 25 коп. та до Державного бюджету України (Отримувач: ГУК у м. Києві /Шевченківський р-н/ 24060300; код одержувача 37993783; банк одержувача Казначейство України (ЕАП), р/р UA0026011) грошових коштів в сумі 2 000 грн.

Таким чином, оскільки медичні послуги потерпілому від злочину ОСОБА_12 у розмірі 70617,75 грн. надавалися КНП «Чернігівська обласна дитяча лікарня» Чернігівської обласної ради на підставі договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, укладеного з НЗСУ, тому підлягають стягненню з обвинуваченої ОСОБА_3 та зарахуванню до Державного бюджету України, за вирахуванням добровільно сплаченої суми 2000 грн., а отже стягненню підлягає 68 617 грн. 75 коп. ( 70 617 грн. 75 коп. - 2 000 грн ).

Медичні послуги потерпілому від злочину ОСОБА_12 у розмірі 427,25 грн. надавалися КНП «Чернігівська обласна дитяча лікарня» Чернігівської обласної ради за кошти обласного бюджету. У цій частині обвинуваченою ОСОБА_3 цивільний позов у повному обсязі відшкодовано добровільно.

Таким чином у рахунок задоволення цивільного позову прокурора з обвинуваченої слід стягнути 68 617 грн. 75 коп. ( 70 617 грн. 75 коп. - 2 000 грн ) до Державного бюджету України грошових коштів, що були витрачені КНП «Чернігівська обласна дитяча лікарня» на лікування потерпілого ОСОБА_7 від кримінального правопорушення, а відтак цивільний позов прокурора підлягає частковому задоволенню.

За приписами ч.2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Процесуальні витрати по справі за залучення експертів для проведення: судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів» (висновок експерта СЕ-19/125-24/15747-ІТ від 13 грудня 2024 року) на суму 3 979,50 грн.; судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.4 «Транспортно-трасологічні дослідження» (висновок експерта СЕ-19/125-24/15746-ІТ від 26 грудня 2024 року) на суму 3 183,60 грн.; судової трасологічної експертизи за експертною спеціальністю 6.1 «Дослідження фотозображень та технічних засобів їх виготовлення» (висновок експерта СЕ-19/125-24/16312-ФП від 23 грудня 2024 року) на суму 3 183,60 грн.; судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин і механізму ДТП» (висновок експерта СЕ-19/125-25/987-ІТ від 23 січня 2025 року) на суму 3183,60 грн., а всього на загальну суму 13 530 грн. 30 коп. сплачені добровільно обвинуваченою у процесі розгляду справи, що підтверджується долученою до матеріалів справи квитанцією.

Відповідно до положень частини четвертої ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від 03 грудня 2024 року накладено арешт на автомобіль марки "Renault Kangoo" реєстраційний номер НОМЕР_1 , який підлягає скасуванню, оскільки у застосуванні арешту відпала потреба.

Речові докази у кримінальному провадженні: автомобіль марки "Renault Kangoo" реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_3 та зберігається на спеціальному майданчику тимчасового тримання транспортних засобів ГУНП в Чернігівській області за адресою: м. Чернігів, пров. Вокзальний, 17 слід повернути власнику;

пару кросівок, які зберігаються в камері зберігання речових доказів ГУНП в Чернігівській області слід знищити.

Строк заходу забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_3 , обраний на досудовому слідстві у виді застави до 22 березня 2025 року, сплив. Суд з урахуванням особи обвинуваченої та її поведінки під час судового розгляду вважає за можливе не обирати відносно неї запобіжний захід до вступу вироку у законну силу.

Заставодавцю ОСОБА_14 після набрання вироком законної сили слід повернути 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, внесеної нею застави.

Керуючись ст.ст. 373,374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити їй покарання за це кримінальне правопорушення у виді позбавлення волі строком на чотири роки з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк два роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного судом основного покарання, якщо вона протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки відповідно до п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов прокурора задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3 до Державного бюджету України (Отримувач: ГУК у м. Києві /Шевченківський р-н/ 24060300; код одержувача 37993783; банк одержувача Казначейство України (ЕАП), р/р UA0026011) 68 617 грн. 75 коп., коштів, витрачених КНП «Чернігівська обласна дитяча лікарня» на лікування потерпілого від кримінального правопорушення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У іншій частині у задоволенні цивільного позову прокурору відмовити.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_3 до вступу вироку у законну силу не обирати.

Повернути заставодавцю ОСОБА_14 заставу у розмірі 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від 03 грудня 2024 року на автомобіль марки "Renault Kangoo", реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Речові докази у кримінальному провадженні:

автомобіль марки "Renault Kangoo" реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається на спеціальному майданчику тимчасового тримання транспортних засобів ГУНП в Чернігівській області за адресою: м. Чернігів, пров. Вокзальний, 17 - повернути власнику ОСОБА_3 ;

пару кросівок, яка зберігається в камері зберігання речових доказів ГУНП в Чернігівській області знищити.

На вирок може бути подана апеляція до Чернігівського апеляційного суду через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1