Провадження №1-кп/127/651/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

сторони захисту: адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

інших учасників судового процесу: представника потерпілої адвоката ОСОБА_14 , потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 12 обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою та третьою статті 27, частиною другою статті 190, частиною другою статті 209, частиною четвертою статті 190, частинами першою та третьою статті 362, частиною першою статті 365-2 Кримінального кодексу України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 27, частиною другою та четвертою статті 190, частиною другою статті 209 Кримінального кодексу України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 365-2, частиною третьою статті 362 Кримінального кодексу України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 27, частиною другою та четвертою статті 190 Кримінального кодексу України та ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 27, частиною другою та четвертою статті 190 Кримінального кодексу України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 190, частиною другою статті 209, частинами першою та третьою статті 362, частиною першою статті 365-2 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою та третьою статті 27, частиною другою статті 190, частиною другою статті 209, частиною четвертою статті 190, частинами першою та третьою статті 362, частиною першою статті 365-2 Кримінального кодексу України (далі КК), ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 27, частиною другою та четвертою статті 190, частиною другою статті 209 КК, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 365-2, частиною третьою статті 362 КК, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 27, частиною другою та четвертою статті 190 КК та ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 27, частиною другою та четвертою статті 190 КК, ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 190, частиною другою статті 209, частинами першою та третьою статті 362, частиною першою статті 365-2 КК.

Прокурором подане клопотання про застосування до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави та покладенням відповідних обов`язків.

Клопотання мотивоване тим, що судові рішення, на підставі яких були внесені застави, чинні, тому в обвинувачених або заставодавців обов`язок зі сплати застави не скасований. Враховуючи ту обставину, що застава не внесена, до обвинувачених має бути застосований запобіжний захід у вигляді утримання під вартою з правом внесення застави, а також покладенням відповідних процесуальних обов`язків.

Обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та їхні захисники вважають, що правові підстави для задоволення клопотання відсутні. Зокрема, в ході судового розгляду до обвинувачений за клопотанням прокурора був застосований запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Це, на переконання сторони захисту, свідчить до відсутність підстав для застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , а також їхні захисники підтримали думку захисників обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Потерпілі та представник потерпілої щодо клопотання прокурора покладались на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Згідно з частиною першою статті 331 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

При цьому частиною другою статті 331 КПК регламентовано, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Крім того, суд враховує, що частиною третьою статті 331 КПК визначено, що за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Зі змісту частини другої статті 184 КПК випливає, що копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надається підозрюваному, обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання.

У судовому засіданні суд встановив, що після звернення прокурора з відповідним клопотанням його розгляд був відкладений для вручення копії клопотання обвинуваченим та надання стороні захисту можливості ознайомитись з поданим клопотанням. Тому суд вважає, що вищезазначені вимоги кримінально-процесуального закону були дотримані. Крім того,зі змісту статті 350 КПК випливає, що клопотання учасників судового провадження розглядаються судом після того, як буде заслухана думка щодо них інших учасників судового провадження, про що постановляється ухвала.

Саме тому, суд вважає за необхідне вирішити клопотання прокурора по суті й надати доводам сторін відповідну правову оцінку.

Питання щодо мети і підстав застосування запобіжних заходів регламентовані статтею 177 КПК. Зокрема, з частини першої статті 177 КПК випливає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Як слідує зі змісту частини другої статті 177 КПК, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Також суд враховує, що відповідно до частини першої статті 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) в своїй прецедентній практиці вказує на те, що в розумінні Конвенції є обґрунтованою підозрою. Зокрема, для обґрунтованої підозри повинні бути факти або інформація, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин (п. 175, справа «Нечипорук і Йонкало проти України»; п. 32, справа «Fox, CampbellandHartley v. the UK»; п. 88, справа «IglarMammadov v. Azerbaijan»; п. 42 «Котій проти України»; п. 51, справа «Erdagos v. Turkey»; п. 48 «Cebotari v. Moldova»). Водночас наявність щирої впевненості є недостатньою для обґрунтування підозри. Словосполучення «обґрунтована підозра» передбачає наявність існування фактів або інформації, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин (п. 48, справа «Cebotari v. Moldova»).

Разом з тим, суд враховує, що для вирішення питання щодо можливої причетності обвинувачених до вчинення інкримінованих їм кримінальних правопорушень здійснюється саме на виконання вимог пункту 1 та пункту 2 частини першої статті 91 КПК, якою визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

При цьому частиною першою статті 94 КПК визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Отже, вирішення питання щодо обґрунтованості підозри обвинувачених потребує дослідження доказів у їх сукупності. Натомість, на цей час з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами не завершені, а тому вирішення зазначеного питання на цій стадії судового процесу є передчасним і може призвести до порушення приписів, закріплених у частині шостій статті 22 КПК, якою регламентовано, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Прокурор, як на підставу для обрання ОСОБА_17 та ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді утримання під вартою здійснив посилання на те, що в ході досудового розслідування 17.11.2021 до ОСОБА_9 та ОСОБА_17 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із застосуванням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави. Обвинуваченим роз`яснено, що у разі невнесення застави до них може бути застосований інший більш суворий запобіжний захід. Також прокурор зауважив, що після внесення застави строк застосованого запобіжного заходу діє до прийняття остаточного рішення чи закриття кримінального провадження, оскільки відповідно до статті 182 КПК цей запобіжний захід не має граничного строку дії. Дія запобіжного заходу у вигляді застави не припинена, тому застава мала бути сплачена не пізніше п`яти днів з дня повернення заставодавцям внесеної ними за обвинувачених застави. Саме у зв`язку з невиконанням вимоги щодо внесення застави до обвинувачених має бути застосований інший більш суворий запобіжний захід.

Оцінюючи наведені доводи прокурора, суд вважає за доцільне зауважити таке.

Згідно з абзацом першим частини третьої статті 183 КПК слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Абзацом другим частини третьої статті 183 КПК визначено, що в ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до частини шостої статті 182 КПК підозрюваний, обвинувачений, який не тримається під вартою, не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду. Зазначені дії можуть бути здійснені пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави, якщо на момент їх здійснення не буде прийнято рішення про зміну запобіжного заходу. З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Разом з тим, за результатами судового розгляду суд встановив, що за клопотанням прокурора 05.11.2024 до обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 застосований запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Суд враховує, що таке процесуальне рішення було прийняте в об`єднаному кримінальному провадженні. Вище суд навів приписи частини першої статті 194 КПК, пунктом 3 якої на сторону обвинувачення покладений обов`язок довести наявність обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Тому, аналізуючи доводи сторін кримінального провадження, а також матеріали справи, суд вважає, що зверненням до суду з клопотанням про застосування до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання прокурор підтвердив можливість виконання цими обвинуваченими їхніх процесуальних обов`язків за умови застосування іншого, не пов`язаного з триманням під вартою або іншим суттєвим обмеженням свобод, запобіжного заходу. Тому суд вважає, що правові підстави для застосування до обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави відсутні.

Разом з тим, у поданому клопотанні прокурор також ініціював питання про покладення на обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відповідних процесуальних обов`язків, передбачених статтею 194 КПК. Вирішуючи клопотання прокурора в цій частині, суд вважає за доцільне зауважити таке.

Відповідно до частини п`ятої статті 194 КПК якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Згідно з частиною сьомою статті 194 КПК обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Зі змісту частини першої статті 199 КПК випливає, що клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Отже, суд враховує, що клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави, а також покладенням відповідних процесуальних обов`язків подане прокурором після закінчення строку покладених на обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обов`язків відповідно до ухвали суду від 05.11.2024. Тому правові підстави для вирішення питання щодо продовження покладених на обвинувачених процесуальних обов`язків, визначених частиною п`ятою статті 194 КПК, відсутні. Однак, вище суд зазначив, що питання щодо покладення на обвинувачених таких процесуальних обов`язків ініційоване прокурором саме у клопотанні про застосування до них запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави. Тому з огляду на приписи частини п`ятої статті 194 КПК, відмовляючи у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд має вирішити питання щодо наявності або відсутності правових підстав для покладення на обвинувачених процесуальних обов`язків, визначених цією нормою кримінально-процесуального закону.

З матеріалів кримінального провадження випливає, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні, зокрема особливо тяжкого злочину проти власності, вчиненого за попередньою змовою групою осіб. На цей час судове слідство (з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами) не завершене, зокрема не закінчений допит потерпілих та свідків у кримінальному провадженні. Крім того, суд враховує, що ні обвинувачені, ні їхні захисники проти задоволення клопотання прокурора в частині покладення на обвинувачених процесуальних обов`язків визначених частиною п`ятою статті 194 КПК, не заперечували. Тому, з метою забезпечення кримінального провадження, попередження вчинення обвинуваченими позапроцесуального впливу на зазначених вище осіб, а також виконання вимог, встановлених статтею 177 КПК, суд вважає за доцільне клопотання прокурора в цій частині задовольнити.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне застосувати до обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_18 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покласти на нихобов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 КПК, а саме прибувати до Вінницького міського суду Вінницької області за першою ж вимогою; не відлучатися з населеного пункту, в якому вони проживають без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками згідно з реєстром матеріалів досудового розслідування до здійснення їхнього допиту в судовому засіданні.

Керуючись статтями 331, 371 КПК, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про обрання до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави та покладенням процесуальних обов`язків задовольнити частково.

Покласти на обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 такі обов`язки: прибувати до Вінницького міського суду Вінницької області за першою ж вимогою; не відлучатися з населеного пункту, в якому вони проживають без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками згідно з реєстром матеріалів досудового розслідування до здійснення їхнього допиту в судовому засіданні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Строк дії ухвали 60 днів, тобто до 23:59 години 01.08.2025.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя: