Провадження № 1-кп/643/804/25
Справа № 643/5964/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2025 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001052 від 27.03.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Харкова, громадянки України, з середньою освітою, заміжньої, непрацюючої, в силу ст. 89 КК України не судимої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, -

у с т а н о в и в :

28.02.2025 о 20-00 годині після отримання 28.02.2025 о 20.00 після отримання табельної вогнепальної зброї та проведення інструктажу керівництвом УПП в Харківській області ДПП екіпаж №5001 у складі інспектора роти №5 батальйону №1 УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , інспектора роти №5 батальйону №1 УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 та поліцейської роти №5 батальйону №1 УПП в Харківській області ДПП капрала поліції ОСОБА_8 приступили до виконання своїх функціональних обов`язків із забезпечення публічної безпеки і порядку, первинного реагування на повідомлення про правопорушення, припинення виявлених кримінальних та адміністративних правопорушень, охорони громадського порядку на території Салтівського району м. Харкова.

28.02.2025 о 22 годині 11 хвилин до скороченого номеру «102» надійшло повідомлення про скоєння домашнього насильства від заявника ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що 28.02.2025 о 22 годині 11 хвилин за адресою: АДРЕСА_2 , його син ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , здійснює домашнє насильство стосовно заявника.

У подальшому, відреагувавши на отримане повідомлення, виконуючи свої службові обов`язки, після прибуття за вказаною вище адресою о 22 годині 20 хвилин, з метою реагування на повідомлення та збору матеріалів за викликом про скоєння домашнього насильства, працівникам поліції ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заявник ОСОБА_9 відчинив двері під`їзду та провів до квартири.

Біля квартири до працівників поліції підійшов ОСОБА_10 , який знаходився в стані алкогольного сп`яніння, та, останні, діючи відповідно до вимог ст. 18, 23, 32, 33 Закону України «Про Національну поліцію», запропонували надати пояснення з приводу здійсненого виклику. ОСОБА_10 запросив співробітників поліції до квартири, після чого, пройшовши до кімнати, ОСОБА_10 почав конфліктувати з ОСОБА_5 та ОСОБА_11 , які знаходилися в кімнаті, останні прохали ОСОБА_10 покинути кімнату так, як в ній знаходилася малолітня дитина, працівники поліції також робили неодноразові зауваження ОСОБА_10 з приводу того, щоб він покинув кімнату, але він не реагував на них.

Протиправні дії ОСОБА_10 , пов`язані з опором працівникам поліції під час виконання останніми своїх службових обов`язків, були припинені після застосування до останнього працівниками УПП в Харківській області ДПП ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 фізичної сили та спеціальних засобів - «кайданки», у відповідності до обстановки та, відповідно до вимог ст. 44, 45 Закону України «Про Національну поліцію», для особистого захисту та забезпечення безпеки інших осіб, з метою припинення його протиправних дій та попередженню можливих негативних наслідків для оточуючих та самого ОСОБА_10 .

У цей же час, ОСОБА_5 , спостерігаючи за кримінальним правопорушенням, яке вчинив ОСОБА_10 , передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, тобто опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, розуміючи, що працівниками поліції законно було застосовано фізичну силу та спеціальні засоби - «кайданки» стосовно ОСОБА_10 та, які після припинення вчинення останнім вказаного кримінального правопорушення, згідно зі своєю посадовою інструкцією вживали заходи щодо охорони та збереження місця події в первинному, незмінному стані до прибуття уповноважених осіб, зокрема викликаної слідчо - оперативної групи (СОГ), маючи раптово виниклий умисел на вчинення опору працівникам правоохоронного органу, почала поводити себе агресивно та виганяти співробітників поліції з квартири, діючи умисно, усвідомлюючи, що працівник УПП в Харківській області ДПП ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є працівниками поліції, знаходяться при виконанні своїх службових обов`язків, проявляючи агресію стосовно працівників правоохоронного органу, почала в грубій формі вимагати від вказаних осіб зняти з ОСОБА_10 вдягнені на нього кайданки, та, маючи на меті завадити збору первинного реєстраційного матеріалу за фактом вчинення кримінального правопорушення її братом ОСОБА_10 , продовжуючи реалізацію свого умислу, з метою перешкоджання нормальній діяльності правоохоронних органів та підриву їх авторитету, намагаючись протиставити себе представникам правоохоронного органу, показати свою перевагу, здійснила стосовно вказаних працівників поліції активний фізичний опір, який виразився у виштовхуванні нею вказаних працівників поліції з квартири, під час якого ОСОБА_5 своєю рукою зірвала з форменого одягу поліцейського ОСОБА_7 нагрудну камеру відеоспостереження, маючи на меті завадити проведенню безперервної відеофіксації працівниками поліції подій, які відбувались за її участю, внаслідок чого остання впала на підлогу, після чого, ОСОБА_5 продовжила свої злочинні дії, спрямовані на чинення опору останнім, та, стоячи позаду поліцейського ОСОБА_7 , руками зірвала з нього його світловідбиваючу жилетку з написом «ПОЛІЦІЯ».

У подальшому, активні, протиправні дії ОСОБА_5 , спрямовані на умисний опір працівникам правоохоронного органу у зв`язку з виконанням ними покладених на них обов`язків, були припинені працівниками УПП в Харківській області ДПП.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 342 КК України, як опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.

Допитана у ході судового розгляду обвинувачена ОСОБА_5 повністю визнала свою винуватість в обсязі обвинувачення, та пояснила про обставини, викладені вище у даному вироку, а саме, що її брат ОСОБА_10 , який є військовослужбовцем, наприкінці лютого 2024 року приїхав додому у відпустку на 2 дні. 28 лютого 2024 року пізно ввечері вони разом з родичами були вдома за адресою АДРЕСА_2 , та святкували день народження її невістки, вони вживали алкогольні напої. У подальшому її брат ОСОБА_10 , вживши алкоголь, став поводитися агресивно, став розбивати двері у квартирі та бити скло, а, оскільки він має контузію, заспокоїти його було складно, тому її батько ОСОБА_9 викликав поліцію. По приїзді працівників патрульної поліції її брат також поводився агресивно, унаслідок чого працівники поліції, як на її думку, правомірно надягли на нього кайданки. Зазначила, що коли працівники поліції занадто сильно затягнули кайданки на зап`ястках брата, він став кричати, що йому боляче, на що вона підійшла до працівників поліції та, вимагаючи, щоб вони послабили кайданки, стала виганяти їх з квартири. Підтвердила, що вона бачила, що події фіксуються на бодікамеру поліцейських та вона зірвала з одягу одного з поліцейських бодікамеру, а потім зірвала з нього ж жилетку з написом «Поліція». Пояснила, що слідчий показував їй відеозапис з бодікамери поліцейського, на якому ці події зафіксовані. Зазначила, що вона була у стані алкогольного сп`яніння, тому поводилася надто емоційно, зауважувала, що визнає себе винуватою в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, щиро розкаюється, відчуває жаль за свою поведінку.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

За таких обставин, суд вважає, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення доведена повністю.

Згідно із ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченій ОСОБА_5 згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, яке виражається у визнанні винуватості в обсязі обвинувачення, ставленні обвинуваченої до скоєного, осуду своїх дій.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченій ОСОБА_5 згідно зі ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Вивченням даних про особу ОСОБА_5 встановлено, що вона заміжня, в силу ст. 89 КК України не судима, не працевлаштована, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

При визначенні міри покарання обвинуваченій ОСОБА_5 суд ураховує ступень тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до положень ст. 12 КК України, відноситься до нетяжкого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченої, яка в силу ст. 89 КК України не судима, обставини та наслідки вчиненого злочину, позицію потерпілого ОСОБА_7 , який надав суду заяву, в якій зазначив, що жодних претензій до обвинуваченої він не має, цивільний позов пред`являти не буде.

Покарання, необхідне і достатнє для виправлення та запобігання вчиненню обвинуваченою ОСОБА_5 нових злочинів, що відповідатиме вимогам ст. 50, 65 КК України, їй належить призначити у виді пробаційного нагляду з урахуванням обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та того факту, що обвинувачена в силу ст. 89 КК України не судима, - в межах санкції статі закону у мінімальному розмірі. При цьому суд враховує, що таке покарання сприятиме меті покарання - виправленню обвинуваченої і попередженню вчиненню нових злочинів, та є заходом примусу, який можна вважати справедливим, пропорційним і співрозмірним ступеню тяжкості вчиненого злочину та його наслідкам.

Беручи до уваги обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, зважаючи на те, що тяжких наслідків від злочинних дій обвинуваченої не настало, враховуючи те, що потерпілий у даному кримінальному провадженні жодних претензій до обвинуваченої не має, цивільний позов потерпілим не пред`являвся, а також ураховуючи засади диспозитивності кримінального судочинства, суд вважає, що виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів у виді пробаційного нагляду з покладенням обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 59-1 КК України.

На переконання суду, призначена міра покарання є справедливою і достатньою для виправлення обвинуваченої ОСОБА_5 , надасть можливість обвинуваченій сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчинені нею протиправні діяння у майбутньому, що буде в свою чергу достатньою превентивною мірою, слугуватиме попередженню вчиненню нею кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Питання про долю речових доказів у даному кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Цивільній позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченої ОСОБА_5 не обирався і, зважаючи на характер призначеного покарання, його обрання є недоцільним.

Відповідно до положень ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 368, 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_12 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України та призначити їй покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два) роки.

На підставі п.п. 1-3 ч. 2 ст. 59-1КК України покласти на ОСОБА_12 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ зелену жилетку з написом «ПОЛІЦІЯ» з світловідбиваючими смужками за слідами бруду та пошкодженнями, яка зберігається в камері схову ХРУП №2 ГУНП в Харківській області, - повернути законному володільцю.

Речовий доказ 3-DVD-R диски, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до Харківського апеляційного суду через Салтівський районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду, а засудженим в той же строк з дня отримання копії вироку.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1