Справа № 481/582/25
Провадж.№ 1-кс/481/196/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2025 року слідчий суддя Новобузького районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новий Буг клопотання прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Новобузького відділу Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_3 , на підставі матеріалів кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000060 від 25.02.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, про арешт майна,

Установив:

23.04.2025 року до Новобузького районного суду Миколаївської області звернувся з клопотанням про арешт майна прокурор у кримінальному провадженні - прокурор Новобузького відділу Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_4 , в обґрунтування якого вказав, що 25.02.2025 до ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області надійшов рапорт оперуповноваженого СКП ВП № 1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області, про отримання інформації про те, що мешканець м. Новий Буг, Баштанського району, Миколаївської області, чоловік на ім`я ОСОБА_5 , за місцем свого проживання незаконно зберігає та збуває без передбаченого законом дозволу бойові припаси до автоматичної зброї та бойові гранати різного типу та виду.

25.02.2025 СВ ВП № 1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській відомості за вказаним фактом внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000060. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що даною особою є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

25.02.2025 свідок ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (особа зі зміненими анкетними даними) добровільно видав органу досудового розслідування даного кримінального провадження військові патрони, в кількості 45 штук, які 18.02.2025 він придбав у жителя м. Новий Буг Миколаївської області на ім`я ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ).

Відповідно до рапорту оперуповноваженого СКП ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області від 14.04.2025 ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

22.04.2025 в ході проведення оперативної закупівлі ОСОБА_6 незаконно збув, а саме продав свідку ОСОБА_7 бойові патрони у кількості 840 штук за 10000 гри.

22.04.2025 затримано в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новий Буг, Миколаївської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за підозрою у вчиненні вищевказаного злочину, та в ході проведення його особистого обшуку вилучено одну купюру номіналом 1000 гри, серії АК 1777413, яку упаковано до спеціального пакету № WAR1619584 та вилучено до ВП №1 Баштанського РВП.

22.04.2025 постановою слідчого вищевказану одну купюру номіналом 1000 грн., серії АК 1777413 визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження №0000060 від 25.02.2025.

Враховуючи те, що вищевказаний об`єкт: грошова купюра, відповідає критеріям ст.98 КПК України, оскільки є засобами кримінального правопорушення, визнана слідчим у кримінальному провадженні речовими доказами, з метою попередження втрати, зникнення, відчуження, приховування або пошкодження речових доказів, виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане тимчасово вилучене майно.

В судове засідання прокурор ОСОБА_8 не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання в його відсутність, у якому також підтримав клопотання, просив його задовольнити, з підстав, викладених у ньому.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що воно обґрунтоване і підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до п.1 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Відповідно до ч.3 зазначеної статті, в цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, підстави для накладення арешту з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч.2 ст.170 КПК України, чинний кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.

Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна і можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.

Крім того, згідно з нормами Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим (прокурором) вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Диспозиція ч.1 ст.263 КК України передбачає кримінальну відповідальність за носіння, зберігання, придбання, передачу чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Як вбачається з матеріалів клопотання в провадженні ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №0000060 відомості про яке внесені 25.02.2025 року до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Вищевказану грошову купюру, визнано речовим доказом за постановою старшого слідчого СВ ВП № 1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_9 від 22.04.2025 року.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про арешт вказаного майна з дотриманням строків, встановлених ч. 5 ст.171 КПК України.

Слідчий суддя погоджується з думкою прокурора, що зазначене в клопотанні майно, підпадає під ознаки майна, передбаченого статтею 98 КПК України, відповідно до тієї фабули, яка зазначена у витягу з ЄРДР у вказаному кримінальному проваджені і ці обставини доведено прокурором доданими до клопотання доказами, а відтак існують реальні підстави для накладення арешту на це майно, яке виявлене та вилучено 22.04.2025 в ході особистого обшуку ОСОБА_10 , з метою збереження, запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження даного майна, проведення судових експертиз і використання його як доказів у кримінальному провадженні.

Разом з тим, необхідно зазначити, що на цьому етапі кримінального провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

Також, слідчий суддя, встановив, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, відповідає вимогам ч.2 ст.170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника (володільця) майна, про які йдеться в клопотанні прокурора.

Отже, слідчий суддя, перевіривши вище зазначене майно, на яке прокурор просить накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вказане майно у вигляді заборони користування та розпорядження ним, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати наявність існування ризиків, передбачених ч.11 ст.170 КПК України.

Керуючись ст.ст. 98,170-173 КПК України, слідчий суддя

Постановив:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора Новобузького відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 , на підставі матеріалів кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000060 від 25.04.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, про арешт майна, задовольнити.

Накласти арешт у вигляді заборони користування, розпорядження майном, вилученим 22.04.2025 в ході особистого обшуку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час його затримання в порядку ст..208 КПК України, а саме:

- одну купюру номіналом 1000 гри, серії АК 1777413, яку упаковано до спеціального пакету № WAR1619584.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Відповідно ч. 1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, його захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя