ПОДІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
Справа №505/2860/25
Провадження №1-кс/505/1226/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2025 року місто Подільськ

Слідчий суддя Подільського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого відділення № 1 СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 узгоджене прокурором Подільської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000595 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Клопотання про арешт майна

В обґрунтування клопотання про накладення арешту на майно слідчий зазначає, що 16.08.2025 до чергової частини відділення поліції № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області зі служби 102 м. Одеса надійшло повідомлення від громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 про те, що 16.08.2025 близько 13:20 в його матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки АДРЕСА_2 , яка перебувала в одному з вагонів електропотягу № 6271 сполученням «Балта-Одеса» на залізничній станції «Балта» за адресою: вул. Привокзальна, 74, с. Білине, Балтської МТГ, Подільського району, Одеської області, невідома особа таємно, шляхом вільного доступу здійснила крадіжку її мобільного телефону Iphone XR, 64GB, чорного кольору imei1: НОМЕР_1 imei2: НОМЕР_2 , чим спричинила матеріальний збиток ОСОБА_5

18.08.2025 на підставі вищевикладеного відомості про вчинення кримінального правопорушення 18.08.2025 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000596 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

22.08.2025 в ході проведення огляду місця, а саме узбіччя дороги, що розташоване в м. Кодима, по вул. Елеваторна, Подільського району Одеської області, біля будівлі №2, де також присутній громадянин ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканець АДРЕСА_3 , який на підставі своєї письмової заяви у присутності двох понятих добровільно видав працівникам поліції майно, а саме: сім карту мобільного зв`язку «Vodafone» НОМЕР_3 , яку запаковано до сейф пакету НПУ з індивідуальним номером CRI 1201825. При цьому громадян ОСОБА_7 , пояснив, що вищевказану сім карту 16.08.2025 дістав з мобільного телефону iPhone за проханням мешканця с. Писарівка, Кодимської ТГ, Подільського району, Одеської області чоловіка на ім`я ОСОБА_8 .

Вищевказане майно в подальшому, вилучено під час огляду місця від 22.08.2025 до відділення поліції № 1 Подільського РУП ГУ НП в Одеській області, м. Балта, Подільський район, Одеська область, вул. Поштова, 23.

У зв`язку з виявленням під час огляду вказаного вище майна, є достатні підстави вважати, що вони відповідно до п. 1, 3 ч. 2 ст. 167 КПК України є використаними як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.

У зв`язку з виявленням під час огляду вказаного вище майна, є достатні підстави вважати, що вони відповідно до п. 1, 3 ч. 2 ст. 167 КПК України є використаними як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.

Згідно ч. 4 ст. 170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Вказане майно має істотне значення для кримінального провадження, оскільки безпосередньо містять сліди злочину та можуть бути використані під час проведення судових експертиз, інших слідчих дій для з`ясування дійсних обставин події.

Відповідно до ч. 2 ст. 100 КПК України існує два шляхи приєднання речей або документів в якості речових доказів до матеріалів кримінального провадження: надання добровільно або на підставі судового рішення.

Частина 1 ст. 171 КПК України надає право прокурору, слідчому за погодженням з прокурором, звертатись до слідчого судді, суду з клопотанням про арешт майна.

Арешт вказаного майна, яке вже вилучене, необхідний для попередження зміни чи знищення їх властивостей в результаті використання третіми особами, що може призвести до втрати ними значення речового доказу та перешкодить встановленню істини у провадженні.

Таким чином, виникає необхідність у проведенні повноцінного розслідування та встановлення усіх обставин вчинення кримінального правопорушення, проведення відповідних судових експертиз, встановлення усіх власників даного майна. Крім того, відповідно до ст. 98 КПК України дані предмети мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Враховуючи те, що вищевказане тимчасово вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та використовуватимуться в доказуванні.

Позиція учасників щодо розгляду клопотання

Слідчий у судове засідання не прибула, до суду надала заяву про розгляд клопотання без її участі, наполягала на задоволенні клопотання.

Власник майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились, однак слідчим до матеріалів справи додано її заяву, в якій вона зазначає, що вона повідомлена про розгляд вказаного клопотання та не заперечує проти його задоволення.

Відповідно до частини 4 статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось.

Застосоване законодавство

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Разом з тим, п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При цьому, на відміну від інших правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Так, ч. 11 ст. 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст. 98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі.

Аналіз вищенаведеного вказує, що діючим законодавством передбачений обов`язок, а не право слідчого надання доказів та доведення перед судом їх переконливості, оскільки під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються; та застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе наявності трьох необхідних ознак, необхідних для застосування заходів забезпечення кримінального провадження ( ч. 3 ст. 132 КПК України).

Положеннями ст. 171 КПК України встановлено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Висновки слідчого судді

Враховуючи, що наразі досудове розслідування триває не значний час, підозра жодній особі не повідомлена, орган досудового розслідування збирає докази, та здійснює перевірку всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а вилучене майно визнано речовими доказами в цьому кримінальному провадження, та з метою забезпечення його збереження є підстави для застосування арешту вилученого майна шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування.

На підставі зазначеного та з урахуванням розумності і співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, вважаю, що клопотання слідчого в частині накладення арешту на майно підлягає задоволенню.

Разом з тим, слідчий суддя доходить висновку, що у даному випадку відсутні підстави для визначення слідчим суддею місця зберігання речових доказів, оскільки слідчим у кримінальному провадженні вже прийнято рішення з цього питання (винесено відповідну постанову), та саме на сторону кримінального провадження покладається обов`язок зберігати речові докази у стані, придатному для використання (ч. 2 ст. 100 КПК України), відповідно, у задоволенні клопотання слідчого в цій частині слід відмовити.

Керуючись статтями 98, 107, 131, 132, 170, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого, задовольнити частково.

Накласти арешт на майно у кримінальному провадженні № 0000595 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: сім карту мобільного зв`язку «Vodafone» НОМЕР_3 , яку запаковано до сейф пакету НПУ з індивідуальним номером CRI 1201825 вилучену 22.08.2025 в ході проведення огляду місця, а саме узбіччя дороги, що розташоване в м. Кодима, по вул. Елеваторна, Подільського району Одеської області, біля будівлі №2, шляхом заборони розпоряджатися вказаним майном.

Відмовити у задоволенні клопотання в частині визначення місця зберігання речового доказу.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Відповідальність за збереження вилученого майна та виконання ухвали покласти на сторону обвинувачення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя

Подільського міськрайонного суду

Одеської області ОСОБА_9