Справа № 473/2188/25
Номер провадження1-кп/473/261/2025
ВИРОК

іменем України

"26" червня 2025 р. м.Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судових засідань ОСОБА_2 ,

учасники процесу:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

його захисник адвокат ОСОБА_5 ,

потерпіла ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська кримінальне провадження №0000051 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Вознесенськ, Миколаївської області, громадянин України, із середньою освітою, не одружений, проте співмешкає без реєстрації шлюбу, не має на утриманні неповнолітніх дітей, не судимий згідно ст.89 КК України, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , військовослужбовець, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за мобілізацією на посаді командир відділення 1 десантно-штурмового взводу 5 десантно-штурмової роти 2 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «сержант»,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, призваним за мобілізацією та проходячи військову службу на посаді командира відділення 1 десантно-штурмового взводу 5 десантно-штурмової роти 2 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «сержант», 12.01.2025 приблизно о 21:00 годині, більш точний час не встановлено, перебуваючи біля території домоволодіння АДРЕСА_3 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, маючи на меті злочинний умисел, направлений на спричинення умисних тілесних ушкоджень, діючи умисно, в ході виниклого конфлікту із ОСОБА_6 , на підґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, стоячи навпроти, умисно завдав не менше 2 ударів кулаками обох рук в область обличчя ОСОБА_6 , від яких вона присіла наприсядки, та одразу наніс не менше двох ударів коліном в область грудної клітини ОСОБА_6 , в результаті чого спричинив потерпілій ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: синця на грудній клітині спереду, синця на правій бічній поверхні шиї, синця в області нижньої щелепи зліва, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, та перелом нижньої щелепи зліва в області її кута, який відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину за пред`явленим йому обвинуваченням визнав повністю, не оспорював обставини, встановлені під час слідства та зазначені в обвинувальному акті, на підставі ст.63 Конституції України відмовився давати показання.

Потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що в неї був конфлікт із співмешканкою обвинуваченого ОСОБА_7 в магазині з приводу боргу. Через що обвинувачений наздогнав її на вулиці та наніс тілесні ушкодження. В неї йшла кров, вона впала. Тому викликала поліцію та швидку. Пройшла освідування в Миколаєві. Була на лікарняному. Зазначила, що обвинувачений у неї вибачення не просив, врегулювати питання намагався лише його адвокат. Не заперечувала аби суд призначив ОСОБА_8 покарання, запропоноване прокурором. Просила не призначати йому покарання, яке пов`язане з позбавленням волі.

Про безпосереднє дослідження всіх документів, речових доказів, а також про допит свідків, ні сторона обвинувачення, ні сторона захисту клопотань не заявляли, тому із врахуванням таких засад кримінального провадження як змагальність (ст.22 КПК України) та диспозитивність (ст.26 КПК України) - вони судом не досліджувалися.

На підставі наданих прокурором матеріалів провадження судом встановлено, що 12.01.2025 року потерпіла звернулася із заявою до поліції про спричинення їй тілесних ушкоджень обвинуваченим, про що є відповідний рапорт та витяг з ЄРДР.

Наявність у потерпілої тілесних ушкоджень та механізм утворення цих ушкоджень підтверджено даними висновку судово-медичного експерта №25 від 29.01.2025 року, згідно із яким на підставі даних судово-медичної експертизи ОСОБА_6 у неї були виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця на грудній клітині спереду, синця на правій бічній поверхні шиї, синця в області нижньої щелепи зліва, а за даними наданої медичної документації мало місце тілесне ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи зліва в області її кута, що підтверджено рентгенологічними даними. Вказані тілесні ушкодження виникли незадовго до звернення потерпілої до лікувального закладу від не менше ніж трикратної травматичної дії тупого предмету (предметів), особливості контактної поверхні якого (яких) в морфології ушкоджень не відобразилися, могли утворитися від ударів кулаками, взутими ногами та ін., можливо в строк за умов та обставин, на які вказує підекспертна. Ушкодження у вигляді синців на тілі та обличчі, як в сукупності, так і окремо, мають незначні скороминущі наслідки, строком не більше 6-ти днів, і за цим критерієм відповідно п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 р. відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи за ознакою тривалого розладу здоров`я строком більше 21-го дня (для зрощення та загоєння кісткової тканини необхідний термін, що як правило перевищує три тижні), відповідно п. 2.2.1. а,б,в, 2.2.2. «Правил», відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Локалізація, характер тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_6 унеможливлюють їх утворення внаслідок падіння із вертикального положення на тверду площину, як із попереднім прискоренням, так і без нього. В момент отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_6 могла знаходитись в будь-якому положенні, відносно особи, що їх спричиняла, зручному для їх нанесення.

Оцінюючи докази в їх сукупності із врахуванням вимог ч.1 ст.89 та ст.94 КПК України, суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення у судовому засіданні доведено повністю та кваліфікує його дії за ч.1 ст.122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я потерпілої.

Згідно із ст.65 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до вимог, викладених в п.п. 1, 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р. при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку. В пункті 3 зазначеної Постанови вказано, що досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

В даному провадженні обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України чи обтяжують його покарання відповідно до ст.67 КК України - судом встановлено не було.

Беручи до уваги обставини справи та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який вину за пред`явленим обвинуваченим визнав та не оспорював обставини, встановлені під час слідства та викладені в обвинувальному акті, не має непогашених судимостей, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, характеризується посередньо, згідно досудової доповіді органу пробації виправлення обвинуваченого без обмеження або позбавлення волі на певний строк можливе. а також те, що злочин, який вчинив обвинувачений згідно ст.12 КК України належить до нетяжких злочинів, суд вважає, що його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів можливе у разі призначення покарання у межах санкції ч.1 ст.122 КК України у вигляді обмеження волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням, як про те і просили всі учасники процесу в дебатах.

ОСОБА_4 можна призначити покарання у вигляді обмеження волі, оскільки згідно із ч.3 ст.61 КК України обмеження волі не застосовується лише до військовослужбовців строкової служби.

Майнова шкода, речові докази, процесуальні витрати в провадженні - відсутні. Цивільний позов потерпілою пред`явлено не було.

Керуючись ст.ст.373-374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , року народження, визнати винним за пред`явленим йому обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробовуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинять нового злочину і виконає обов`язки, передбачені ч.1 п.п.1, 2 ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок суду учасниками процесу можуть бути подані апеляції до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарження вироку, якщо його не скасовано - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1