Справа № 303/553/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі: судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжних заходів відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному 08.02.2024 до ЄРДР за №0000066 відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.3 ст.28 ч.2 ст.317 КК України, та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення прокурора ОСОБА_3 ,

з боку сторони захисту обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_5 ; захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

В С Т А Н О В И В:

Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області проводиться судовий розгляд у кримінальному провадженні, внесеному 08.02.2024 до ЄРДР за №0000066 відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.3 ст.28 ч.2 ст.317 КК України, та ОСОБА_5 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

Прокурором ОСОБА_3 подано клопотання про продовження застосування ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , кожному окремо, діючих відносно останніх запобіжних заходів - тримання під вартою, які мотивовані продовженням існування встановлених ч.1 ст.177 КПК України ризиків, недостатністю, для запобігання останнім, застосування щодо обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів.

В свою чергу, від захисника обвинуваченої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_9 , надійшло заперечення щодо клопотання прокурора, в якому він, посилаючись на стадію судового розгляду кримінального провадження, тривалість перебування ОСОБА_5 під вартою, відсутність належного обґрунтування стороною обвинувачення як продовження реального існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, так і не можливості застосування відносно ОСОБА_5 альтернативного запобіжного заходу, просив суд у задоволенні клопотання відмовити.

Вищевикладене, а також наявність в ОСОБА_5 постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків, проблем зі здоров`ям (захворювання центральної нервової системи - епілепсія), на переконання захисника, свідчать про можливість застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Даний запобіжний захід буде достатнім для належного виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, та надасть останній можливість брати участь в утриманні та вихованні дітей.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання щодо кожного з обвинувачених підтримав з підстав викладених у них.

Обвинувачена ОСОБА_5 заперечила щодо клопотання прокурора, просила обмежитися застосуванням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, для надання можливості реалізації права на працю (надання послуг з масажу за місцем проживання).

Захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_9 вказав на відсутність підстав для подальшого продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу тримання під вартою, та з врахуванням поданих заперечень, просив у задоволенні клопотання прокурора відмовити, застосувати до обвинуваченої запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, для надання їй можливості заробляти на життя та утримання своїх дітей, щодо яких вона хоч і позбавлена батьківських прав, однак має виконувати обов`язки щодо їх утримання. При цьому просив прийняти до уваги стан здоров`я обвинуваченої.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечив щодо клопотання прокурора, просив суд не продовжувати його подальше перебування під вартою, змінивши застосований запобіжний захід на домашній арешт, для надання йому можливості матеріально забезпечувати, з огляду на перебування дружини у відпустці по догляду за дитиною, родину (шляхом надання послуг із ремонту автотранспортних засобів безпосередньо за місцем проживання), та займатися вихованням доньки.

Захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_11 заявлене прокурором клопотання про продовження строків тримання під вартою ОСОБА_4 вважає необґрунтованим, через не доведення стороною обвинувачення існування заявлених ризиків, які є виключно припущенням.

З огляду на те, що ОСОБА_4 одружений, має на утриманні малолітню дитину, позитивно характеризується, захисник вважає за можливе, з метою заробітку та забезпечення родини, чи створення відповідних умов для виконання цієї функції дружиною, яка з огляду на перебування у декретній відпустці, та відсутністю підтримки з боку чоловіка, позбавлена можливості для працевлаштування, застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, що сприятиме досягненню балансу між правами ОСОБА_4 та забезпеченням його належної процесуальної поведінки.

За результатами розгляду клопотання прокурора про продовження відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу, суд виходить з наступного.

Так, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, суд повинен оцінити в сукупності обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України, а також підстави та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема, ризики переховування від органів досудового розслідування та/або суду, знищення доказів, незаконного впливу на учасників судового провадження, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, продовження кримінального правопорушення або вчинення іншого тощо.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей зазначених у ст. 184 КПК України, повинно містити, зокрема, виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Оцінивши доводи та заперечення учасників судового провадження, суд дійшов висновку про збереження на даний час тих ризиків, визначених п.1, 3-5 ч.1 ст.177 КПК України, існування яких було встановлено при продовженні запобіжного заходу обвинуваченим на стадії досудового розслідування (ухвала Ужгородського міськрайонного суду від 24.12.2024), та під час вирішення клопотання сторони захисту щодо продовження запобіжного заходу вже на стадії судового розгляду (ухвали Мукачівського міськрайонного суду від 28.01.2025 та 17.03.2025).

Разом із цим, прокурором у клопотанні не обґрунтовано, та в судовому засіданні не наведено переконливих доводів, що вищеозначені ризики не зменшилися з плином часу.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №1-р/2017 від 23.11.2017 слідчий, прокурор звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, мають викласти обставини, які доводять, що заявлені раніше ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не гарантує запобігання цим ризикам.

Відповідно до вимог ч.3 ст.5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч.1 ст.177КПК України. Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п.4 ст.5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).

При цьому суд враховує правову позицію ЄСПЛ у рішенні у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому лише тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку».

Згідно із рішення Європейського суду з прав людини від 26 червня 1991 р. у справі «Летельє проти Франції» «попереднє затримання не має передувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку».

Відповідно до рішення ЄСПЛ по справі «Ноймайстер проти Австрії» позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.

Суд констатує, що при вирішенні питання про доцільність продовження строку тримання під вартою повинні бути надані додаткові вагомі докази того, що наявна доцільність продовження такого строку і що інші більш м`які запобіжні заходи не можуть бути застосовані. Обов`язок доказування вагомості застосування такого виняткового запобіжного заходу покладається на сторону обвинувачення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

Разом з тим в клопотанні прокурора відсутнє детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, а також відсутнє належне обґрунтування необхідності продовження тримання під вартою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в ньому містяться лише посилання на ті обставини, на підставі яких обвинуваченим було неодноразово продовжено даний запобіжний захід.

Під час розгляду клопотання прокурором також не наведено обставин щодо неможливості застосування до обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання щодо запобіжного заходу прокурор не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті,

Підсумовуючи наведене, з огляду на тяжкість покарання у висунутому ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинуваченні, особи обвинувачених, приймаючи до уваги стадію кримінального провадження - судовий розгляд, строк перебування обвинувачених під вартою (становить понад вісім місяців, що свідчить про значне зменшення наявних ризиків), який, у разі продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, перевищуватиме розумний строк, враховуючи недоведеність прокурором недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, суд вбачає підстави для зміни ОСОБА_5 та ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід - домашній арешт (як вбачається з правової позиції ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції), що буде пропорційним, помірним та таким, що не становитиме надмірний тягар, не суперечитиме КПК України, оскільки саме даний запобіжний захід дасть можливість уникнути встановленим судом ризикам та забезпечить виконання покладених на обвинувачених процесуальних обов`язків, визначених положенням ч.5 ст.194 КПК України.

Вирішуючи питання щодо процесуальних обов`язків. які необхідно покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , який обвинувачується саме в організації злочинної групи, суд враховує тяжкість можливого покарання, особу обвинуваченого, який відповідно до ст. 89 КПК України раніше не судимий, має місце проживання та має на утриманні малолітню дитину, а відтак приходить до висновку щодо необхідності застосування саме цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю, та з покладанням інших обов`язків, визначених ч.5 ст.194 КПК України

Вирішуючи питання щодо процесуальних обов`язків. які необхідно покласти на обвинувачену ОСОБА_5 суд враховує тяжкість можливого покарання, особу обвинуваченої, яка має місце проживання, на утриманні якої знаходяться діти, раніше не судима, мінімальні ризики продовження чи повторення протиправної поведінки, та яка має захворювання, яке на пряму впливає на ступінь можливості реалізації встановлених ризиків, а відтак суд вважає за можливе застосувати до неї запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з покладанням інших обов`язків, визначених ч.5 ст.194 КПК України

Таким чином, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволенню не підлягає, з обранням відносно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до ч. 3 ст. 202 КПК України обвинувачені підлягають звільненню з під варти.

Керуючись ст.ст.176-178, 181, 183, 193-199, 202, 369, 370, 372, 376 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання прокурора Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 відмовити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю до 4 липня 2025 року.

Покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- прибувати за першою вимогою суду;

- не залишати місце постійного проживання: АДРЕСА_1 , без дозволу суду, цілодобово;

- повідомляти суд про зміну місця свого проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, за наявності;

- не спілкуватися зі свідками та обвинуваченими в даному кримінальному провадженні;

- носити електронний засіб контролю.

Обов`язки покладаються на ОСОБА_4 до 4 липня 2025 року.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Відповідно до вимогч.3 ст.202 КПК України обвинуваченого ОСОБА_4 негайно доставити до місця проживання АДРЕСА_1 та звільнити з-під варти.

Згідно ч.4 ст.181 КПК України орган Національної поліції зобов`язаний негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це суд.

У задоволенні клопотання прокурора Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 відмовити.

Обрати обвинуваченій ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без використання електронних засобів контролю до 4 липня 2025 року.

Покласти на обвинувачену ОСОБА_5 такі обов`язки:

- прибувати за першою вимогою суду;

- не залишати місце постійного проживання: АДРЕСА_2 , у період часу з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. ранку наступного дня, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну місця свого проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, за наявності;

- не спілкуватися зі свідками та обвинуваченими в даному кримінальному провадженні.

Обов`язки покладаються на обвинувачену ОСОБА_5 до 4 липня 2025 року.

ОСОБА_12 негайно звільнити з - під варти.

Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на неї обов`язків, до неї може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченої, яка перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Мукачівського

міськрайонного суду ОСОБА_1