печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання сторони кримінального провадження № 0000521 від 21.03.2025 - слідчого слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_3 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження № 0000521 від 21.03.2025 - слідчого слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_3 про арешт майна.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Слідчий в судове засідання не з`явилась, проте подав письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в якій клопотання з викладених у ньому підстав підтримав, просив задовольнити. Розгляд справи просив здійснювати без виклику власника майна.

Зважаючи на позицію органу досудового розслідування, слідчий суддя визнав за можливе проводити розгляд клопотання без повідомлення власника майна, з метою забезпечення арешту майна.

Частиною 1 статті 172 КПК України, передбачено, окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи положення закону та принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання на підставі наявних доказів.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

З матеріалів клопотання вбачається, що у провадженні слідчого відділу Печерського УП ГУ НП у м. Києві знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000521 від 21.03.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий вказує наступне.

Досудовим розслідуванням установлено, що 20.03.2025 за адресою АДРЕСА_1 виявлено тіло без ознак життя гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно повідомлення ДСУ «Київське міське бюро судово-медичних експертиз» смерть ОСОБА_4 настала внаслідок: «шоку, крововтрати, закритої травми грудей з множинними переломами ребер та тіла хребця, ушкодження пристінкової плеври і розриву легені, травми від дії тупого предмету».

В ході досудового розслідування допитано у якості свідка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який повідомив що 20.03.2025 йому зателефонувала його дружина ОСОБА_6 та повідомила що ОСОБА_4 померла. У подальшому я зателефонував ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та на запитання як це трапилось, останній відповів що він завдав удару в область голови ОСОБА_4 після чого остання впала та померла.

Також допитано рідного брата ОСОБА_4 , а саме ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який повідомив, що його сестра ОСОБА_4 проживала за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своїм сином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Про стосунки ОСОБА_4 із її сином ОСОБА_7 , ОСОБА_8 пояснив наступне: проживали за вказаною адресою вдвох, ОСОБА_4 мала спільний побут з її сином ОСОБА_7 . ОСОБА_7 ніколи не платив за комунальні послуги, завжди на це гроші давала ОСОБА_4 , також між останніми постійно були словесні конфлікти з приводу побутових питань. Приблизно у жовтні 2024 року ОСОБА_8 останній раз відвідав свою сестру ОСОБА_4 та коли він приїхав до своєї сестри, ОСОБА_8 побачив як його сестра налякана та схвильована, У ході розмови ОСОБА_4 повідомила що ОСОБА_7 її ображає, б`є, знущається та попросила ОСОБА_8 піти до ОСОБА_7 та поспілкуватись з ним, щоб він перестав її чіпати.

В ході розмови ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , останній почав себе дуже агресивно поводити, виражатися нецензурною лайкою у бік ОСОБА_4 , кидав у неї різні підручні предмети які потрапляли під руки ОСОБА_7 та бажав їй постійно смерті та звинувачував у тому що через ОСОБА_4 від ОСОБА_7 пішла дружина ОСОБА_9 . У ході словесного конфлікту ОСОБА_7 пішов до кухні де взяв у руку ніж та щось про себе спілкувався виражаючись нецензурною лайкою. Побоюючись за життя ОСОБА_8 та ОСОБА_4 пішли з квартири.

Також ОСОБА_8 надав для огляду свій мобільний телефон, у якому виявлено переписку із ОСОБА_4 , у якій остання переслала смс-повідомлення яке їй 26.10.2024 написав її син ОСОБА_7 : «Иди на хер тварь,из-за тебя сука все! Где блять стаканы для ОСОБА_11 каши? ОСОБА_10 выкинул? Так какого хера сука я должен страдать из-за твоего дерьма! Ты сука сама в нем тонешь и всех туда тянешь тварь. Мне нужно тварь, чтобы ты стала нормальной и сука избавилась от своего дерьма раз! Иначе ты у меня им подавишься! И не дай бог сука ты еще что-то купишь ,не дай Бог! Так пожалеешь».

Крім цього, допитані інші свідки, які у своїх допитах зазначають, що неоднаразово бачили що на тілі ОСОБА_4 є синці та подряпини. Також зазначають, що чули як ОСОБА_7 знущається над ОСОБА_4 та бажає смерті.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 проживає за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 та користується транспортним засобом марки «Nissan Note», 2007 року, д.н.з. НОМЕР_1 , з VIN: НОМЕР_2 .

31.03.2025 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва, проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_7 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Iphone 11», мобільний телефон Xiaomi Hyper 05 Redmi Note 13» які належать ОСОБА_7 та мобільний телефон «Redmi Note 10» з IMEI: НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_4 . Зазначені мобільні телефони поміщено до сейф пакету з № PSP 1353175.

01.04.2025, постановою слідчого у даному кримінальному провадженні визнано речовими доказами: мобільний телефон марки «Iphone 11», мобільний телефон Xiaomi Hyper 05 Redmi Note 13» які належать ОСОБА_7 та мобільний телефон «Redmi Note 10» з IMEI: НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_4 . Зазначені мобільні телефони поміщено до сейф пакету з № PSP 1353175.

Статтею 170 КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Одночасно при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.

Прокурором наведено вагомі доводи, які свідчать про необхідність накладення арешту на вказане майно, для ефективного розслідування.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання солідчого про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою забезпечення цілей кримінального провадження, а саме: збереження речових доказів.

Разом з цим, слідчий суддя враховує й те, що у даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту.

За таких обставин приходжу до висновку про задоволення клопотання.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 2, 26, 107, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на вилучене майно, а саме: мобільний телефон марки «Iphone 11», мобільний телефон Xiaomi Hyper 05 Redmi Note 13» які належать ОСОБА_7 та мобільний телефон «Redmi Note 10» з IMEI: НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_4 та які поміщено до сейф пакету з № PSP 1353175.

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1