Справа № 372/4607/25
Провадження 1-кс-1068/25
ухвала

Іменем України

15 серпня 2025 року Слідчий суддя Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі судових засідань Обухівського районного суду Київської області в місті Обухів Київської області скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження,

В С Т А Н О В И В:

12.08.2025 року ОСОБА_3 , від імені якого діє представник ОСОБА_4 , звернувся до суду із скаргою, в якій посилаючись на неналежне проведення досудового розслідування, невиконання необхідних слідчих дій, неповноту досудового розслідування просив скасувати постанову дізнавача сектору дізнання Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_5 від 31 грудня 2024 року про закриття кримінального провадження № 0000148 від 16.05.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 КК України.

ОСОБА_3 , його представник ОСОБА_4 та прокурор в судове засідання не з`явились, хоч належно повідомлені про час і місце судового розгляду, прокурор причин неявки не повідомив, будь-яких доказів поважності причин інших не було надано.

Згідно ч.2 ст.306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги.

Повідомлені у клопотанні представника ОСОБА_4 причини неявки нічим не підтверджені, у клопотанні відсутні відомості про наміри подати відповідні докази та труднощі у поданні їх станом на цей час, а відкладення розгляду справи ще більш як на 10 днів за його невмотивованим проханням істотно порушуватиме визначений законом п`ятиденний строк. Відтак, вимоги щодо відкладення розгляду на нерозумний строк слід оцінити як зловживання процесуальними правами.

Сам скаржник причин неявки суду не повідомляв, заяв, клопотань суду не подавав.

Відтак, наявні достатні підстави вважати неявку потерпілого та його представника такою, що не має поважних причин.

Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутності особи, суд враховує практику Європейського суду з прав людини стосовно критеріїв розумних строків, поведінку особи (рішення у справах «Федіна проти України» від 02.09.2010 року, «Смірнова проти України» від 08.11.2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 року тощо), а також приймаючи до уваги рішення ЄСПЛ від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» яким наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд прийшов до висновку про розгляд справи на підставі наявних у справі даних і доказів.

Окрім цього, як зазначив ЄСПЛ у справі «Каракуця проти України» (заява №18986/06; п.57) суд зазначив, що це є обов`язок зацікавленої сторони виявляти особливу уважність, дбаючи про свої інтереси, та вживати необхідних заходів для отримання інформації про рух своєї справи (Teuschler v. Germany, №47636/99; Sukhorubchenko v. Russia, №69315/01, § 48; Gurzhyy v. Ukraine, №326/03.)

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у п.35 рішення ЄСПЛ у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» визначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Подібна позиція цього суду викладена, також у рішеннях у справах «Олександр Шевченко проти України» (заява N 8371/02, п.27, та «Трух проти України» заява № 50966/99), де суд наголосив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Судом при розгляді даної справи враховано позицію Верховного Суду відображену в п.34 постанови від 12.03.2019 року по справі №910/9836/18 де зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

На зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись з подіями процесу (рішення ЄСПЛ «Богонос проти Росії» від 05.02.2004 року).

Основною умовою відкладення розгляду справи є - не відсутність у судовому засіданні сторони по справі, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Суд повинен контролювати процесуальну поведінку осіб, які беруть участь у справі, а значить обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, а також нести відповідальність за зловживання правом. В прямі обов`язки осіб, що беруть участь у справі, входить дотримання процесуальної дисципліни на протязі всього провадження у справі.

Представник потерпілого як фахівець в галузі права був обізнаний із приписами чинного процесуального законодавства про строки і процедури розгляду подібних скарг, однак відбув у відпустку (за його твердженням) та не з`явився на виклик суду, хоч справа була призначена до розгляду у встановлені законом строки.

Вважаю, що у цій справі ініціатор звернення до суду від участі в судовому розгляді у визначені законом граничні строки свідомо ухилився.

Слід зважити на те, що ухилення від явки до суду без доведеності наявності поважних причин суперечить приписам ст. 22 КПК України (змагальність і свобода у наданні доказів), ст. 26 КПК України (учасники самостійно реалізують права і несуть ризик їх нереалізації) та принципу добросовісності (ст. 9 КПК України). Вважаю, що скаржник та його представник свідомо ухиляються від явки до суду, тому суд має право розглянути скаргу без їх участі з огляду на належне повідомлення і на принцип недопустимості зловживання правами.

Чинний КПК України не містить чіткого нормативного врегулювання процесуальних наслідків ухилення особи, яка звернулась зі скаргою, від явки до суду в межах граничного визначеного законом строку розгляду, тому незабезпечення участі ініціатора скарги в судовому засіданні внаслідок саме його процесуальної поведінки та за умови обізнаності про час і місце судового розгляду, а також з огляду на відсутність у кримінальному процесуальному законі повноважень суду на вжиття будь-яких заходів примусу чи процесуального реагування на такі прояви неналежної процесуальної поведінки, призведе в будь-якому до неможливості проведення судового розгляду справи за участі відповідної особи та у визначені законом строки.

Поряд із тим, необхідними передумовами ефективного судочинства є добросовісна реалізація учасниками справи процесуальних прав (недопущення зловживання цими правами), сумлінне виконання встановлених законом обов`язків.

При вирішенні клопотання представника потерпілого слід врахувати, що у цій категорії справи законом встановлені занадто короткі строки розгляду, а представник потерпілого просить відкласти розгляд на строк, який занадто істотно у декілька разів - перевищуватиме визначений законом граничний строк, тому за умови бездоказовості і необґрунтованості причин неявки, наявності підстав вважати процесуальну поведінку адвоката зловживанням процесуальними правами, вважаю доцільним надати пріоритет на користь дотримання строків розгляду справи.

Аналіз змісту скарги та клопотання представника скаржника дає підстави вважати, що розгляд скарги без участі потерпілого та його представника можливий, оскільки не наведено додаткових відомостей, які б не були зазначені у оскаржуваній постанові і потребували уточненню в судовому засіданні.

Відтак, вважаю можливим вирішення справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України та практики ЄСПЛ неявка учасників процесу не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши подані письмові докази, приймаю до уваги наступне.

16 травня 2024 року Обухівським ВП ГУ НП в Київській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення за № 0000148 та розпочато досудове розслідування.

31 грудня 2024 року дізнавачем сектору дізнання Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000148 від 16.05.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 КК України у зв`язку за відсутність складу кримінального проступку на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Копія постанови була отримана представником заявника 29.08.2025 року, тому строк оскарження слід визнати не пропущеним.

При наданні правової оцінки суті скарги слід прийняти до уваги наступне.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Скарга подана належною особою, тому підлягає вирішенню по суті.

Згідно ч.1 ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до п.15 ч.1 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Слідчий суддя погоджується із юридичною оцінкою встановлених у межах досудового розслідування обставин, а також висновком дізнавача про наявність достатніх підстав для закриття провадження.

Відповідно до ч.5 ст. 110 КПК України, - постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з:1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Оскаржувана постанова вказаним приписам кримінального процесуального закону відповідає.

У оскаржуваній постанові детально, логічно і юридично вірно надана правова оцінка обставинам, які повідомив потерпілий під час допиту в межах досудового розслідування. Слід погодитись і висновками дізнавача про те, що повідомлені під час допиту відомості не можуть переконливо вказувати на обставини, які могли б кваліфікуватись як об`єктивна сторона кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.182 КК України. Відтак, достатніх підстав для продовження досудового розслідування не вбачається.

У скарзі не наведено відомості про обставини, які б не були оцінені у оскаржуваній постанові, а доводи скарги про неповноту досудового розслідування нічим не аргументовані і непереконливі. Будь-яких доказів на підтвердження тверджень скаржника до суду не подавалось.

Доводи скарги про можливість вчинення додаткових слідчих та оперативних дій відносяться до оцінки реалізації дискреційних повноважень дізнавача під час досудового розслідування і виходять за межі повноважень слідчого судді під час розгляду даної категорії справ.

За таких обставин, достатніх і переконливих відомостей, які б підтверджували доводи скарги слідчому судді не повідомлено.

Враховуючи викладене, під час розгляду скарги не виявлено порушень прав чи законних інтересів ОСОБА_3 , які б підлягали судовому захисту.

За результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала слідчого судді (ст. 307 КПК). У КПК визначено вичерпний перелік рішень, які може бути прийнято за результатами розгляду скарги: 1) про скасування рішення слідчого чи прокурора у випадку визнання його незаконним; 2) про зобов`язання припинити дію у випадку визнання її незаконною; 3) про зобов`язання вчинити певну дію у випадку визнання бездіяльності незаконною; 4) відмову у задоволенні скарги (якщо підстави для задоволення скарги відсутні).

Таким чином, правових і фактичних підстав для задоволення скарги не виявлено, з поданих матеріалів не вбачаються порушення прав скаржника, які б підлягали відновленню у судовому порядку.

За таких обставин, в задоволені скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 303-307, 376 КПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову дізнавача сектору дізнання Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_5 від 31 грудня 2024 року про закриття кримінального провадження № 0000148 від 16.05.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1