ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2646/25 Справа № 173/1002/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Камянського Дніпропетровської області від 15 липня 2025 року у кримінальному провадженні № 0000153, про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням застави, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Певск Чаунського району Магаданської області РФ, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз:

- 07 жовтня 2019 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді 3 років позбавлення волі. Звільнений 08 квітня 2022 року по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Дніпровський районний суд м. Камянського Дніпропетровської області від 15 липня 2025 року продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 строком до 12 вересня 2025 року, з визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень.

Судом першої інстанції встановлено, що продовжують існувати ризики, які були встановлені раніше, зокрема, переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Судом також враховано, що ОСОБА_6 є особою зі сталою антисоціальною поведінкою, схильною до застосування насильства, у тому числі небезпечного для життя та здоров`я інших людей, та зневажливо ставиться до суспільства, встановлених у ньому правил, життя та здоров`я інших осіб, що свідчить про особливу вагомість встановлених щодо нього ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі:

- захисник ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу та постановити нову, про обрання ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги по суті вказує, що пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення не обґрунтоване та не доводиться жодним доказом, а прокурором майже три роки подаються аналогічні клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без наведення обґрунтованих підстав.

Зазначає, що ОСОБА_6 до взяття його під варту мав неофіційне місце роботи, має місце реєстрації та сім`ю. Сам факт відкритого кримінального провадження не дає підстав вважати, що особа і в подальшому може вчиняти кримінальні правопорушення.

Вказує, що того на момент постановлення судом оскарженої ухвали у суді по справі були допитані всі свідки, як сторони обвинувачення так і сторони захисту, досліджені матеріали справи, допитаний обвинувачений ОСОБА_6 .

Заслухавши учасників судового провадження, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, обговоривши доводи апеляційної скарги, співставивши їх з вимогами кримінального процесуального закону, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 199 КПК України, передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , в достатній мірі досліджені обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та зроблений обґрунтований висновок про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою.

При продовженні строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою також враховані об`єктивні причин, які не дозволяють закінчити судовий розгляд з ухваленням вироку до спливу строку тримання обвинуваченого під вартою, а також продовження існування ризиків переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Такий висновок є законним та обґрунтованим, оскільки враховуючи характер та тяжкість покарання, що кореспондується з характером суспільного інтересу, даних про обвинуваченого, іншими обставинами у їх сукупності, дає підстави вважати, що продовжують існувати вказані вище ризики.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавленні волі строком до 15 років з конфіскацією майна.

Також враховується, що ОСОБА_6 є особою зі сталою антисоціальною поведінкою, схильною до застосування насильства, у тому числі небезпечного для життя та здоров`я інших людей, та зневажливо ставиться до суспільства, встановлених у ньому правил, життя та здоров`я інших осіб.

Зазначені обставини дають підстави для висновку, що обвинувачений ОСОБА_6 , усвідомлюючи покарання, яке йому загрожує, в разі визнання винуватим, може здійснити спроби переховування від суду, або ж вчинення іншого кримінального правопорушення.

При цьому апеляційний суд враховує введення в Україні воєнного стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Таким чином, продовження існування зазначених вище ризиків у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру діянь, які інкримінується останньому, та більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної його процесуальної поведінки, а тому продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.

Визначення обвинуваченому ОСОБА_6 застави в сумі 242 240 гривень, з огляду на обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та наявних ризиків, в повній мірі відповідає нормам кримінального процесуального закону та завданням кримінального провадження і є достатнім та необхідним для запобігання визначених судом ризиків та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Підстав вважати вказаний розмір застави завідомо непомірним для обвинуваченого ОСОБА_6 , не вбачається, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання перешкоджати встановленню істини у провадженні.

Обговорюючи питання про можливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_6 під вартою, як на це посилається захисник в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що встановлені щодо цього обвинуваченого ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України, є виключно вагомими та попередження їх можливе лише за умови ізоляції обвинуваченого від суспільства.

Не є при цьому прийнятими доводи захисника про те, що пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення не обґрунтоване та не доводиться жодним доказом, оскільки ці доводи фактично зводяться до вирішення питань доведеності чи недоведеності вини ОСОБА_6 в інкримінованого йому злочину, які вирішуються судом першої інстанції при ухваленні вироку, і на даному етапі кримінального провадження ці питання не розглядаються.

З огляду на викладене, ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та вмотивованою, підстави для її скасування відсутні, тому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Камянського Дніпропетровської області від 15 липня 2025 року у кримінальному провадженні № 0000153, про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням застави, відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4