КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах власника майна ТОВ «ТЕЯ» на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07 лютого 2025 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерськогорайонного суду міста Києва від 07.02.2025 задоволено клопотання прокурора третього відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 та накладено арешт на нерухоме майно, а саме:

- приміщення 1-го поверху №20-31, 31а, 31б, 32,33, 33а, 34-39, 49а, 49б, 50-53, 53а, 54-56, 56а, 57-59, 62, 63 загальною площею 1162,6 кв.м., приміщення 2-го поверху №1-7, 21-32, 32а, 33-37, 40 загальною площею 2479,5 кв.м., приміщення 3-го поверху №1-32, 43-56,59 загальною площею 2303,5 кв.м., приміщення 4-го поверху № 1а, 1б, 1в, 2-21, 28-41, 43 загальною площею 1776,0 кв.м., 5-го поверху №1-11 загальною площею 940,7 кв.м., 6-го поверху №1-31 площею 878,5 кв.м., загальною площею 9540,8 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Донця-Захаржевського, 6/8, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, що зареєстровано за ТОВ «ТЕЯ» (код за );

- нежитлові приміщення підвалу №1-27, 33-40, 42-50, 50а, 51-61, загальною площею 2741,7 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. _____________________________________________________________________________________

Справа № 757/6099/25-к Слідчий суддя - ОСОБА_8

Апеляційне провадження № 11-сс/824/3753/2025 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

Донця-Захаржевського, 6/8, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, що зареєстровано за ТОВ «ТЕЯ» (код за );

- нежитлові приміщення 1-го поверху № 6б, загальною площею 77,3 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Донця-Захаржевського, 6/8, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, що зареєстровано за ТОВ «ТЕЯ» (код за );

- нежитлові приміщення 1-го поверху № 5, 5а, 5б, 5в, 5г, 5д, загальною площею 78,6 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Донця-Захаржевського, 6/8, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, що зареєстровано за ТОВ «ТЕЯ» (код за );

- нежитлові приміщення 1-го поверху № 1д, 7в загальною площею 47,5 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Донця-Захаржевського, 6/8, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, що зареєстровано за ТОВ «ТЕЯ» (код за ).

Заборонено будь-яким чином відчужувати, розпоряджатись та/або користуватись будь-яким фізичним або юридичним особам зазначеним майном, починаючи з дня винесення ухвали слідчим суддею.

Вищевказане майно ухвалено передати Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів () в управління у порядку та на умовах, визначеними ст.ст 1, 9, 19-24 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» речові докази у кримінальному провадженні № 0000469 від 25.11.2019.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, представник ОСОБА_6 в інтересах власника майна ТОВ «ТЕЯ» подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна та передачу його в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Апелянт зазначав, що представник власника майна ТОВ «ТЕЯ» не викликався в судове засідання та не приймав участі у розгляді клопотання, копію оскаржуваної ухвали Товариство не отримувало, а про її існування стало відомо представнику випадково 30.04.2025.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначав, що ухвалою слідчого судді Печерського суду міста Києва задоволено клопотання представника ТОВ «ТЕЯ» про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07.10.2024 у рамках кримінального провадження № 0000469.

Однак, незважаючи на встановлені судом обставини, наступного дня 07.02.2025 за клопотанням прокурора накладено арешт на те ж саме нерухоме майно ТОВ «ТЕЯ», з тотожним обґрунтуванням підстав, без зазначення жодних додаткових та нових обставин.

ТОВ «ТЕЯ» не має відношення до кримінального провадження № 0000469, не мало та не має жодних правовідносин з ТОВ «РОЯЛ ПЕЙ ЮРОП» і Старлінг Лімітед.

Крім того, за адресою м. Харків, вул. Донця-Захаржевського, буд. 6/8 знаходяться й інші приміщення, що не належать ТОВ «ТЕЯ».

Твердження сторони обвинувачення щодо відчуження майна Банку без надходження коштів від продажу та за рахунок кредитних коштів банку не відповідає дійсності, оскільки нежитлові приміщення, на які накладено арешт, були отримані ТОВ «ТЕЯ» на законних підставах.

ТОВ «ТЕЯ» не отримувало кредитних коштів у АТ «МЕГАБАНК» для придбання нежитлових приміщень. Оплата здійснювалася за придбання нежитлових приміщень згідно договору купівлі-продажу за рахунок власних коштів за ринковою ціною.

У ТОВ «ТЕЯ», як законного власника майна, немає і не може бути процесуального статусу у даному кримінальному провадженні, який міг бути підставою для арешту нерухомого майна.

Право власності на нерухоме майно та договір купівлі-продажу ніким не оспорені, не визнані нікчемними, а компанія-власник є добросовісним набувачем.

Стороною обвинувачення не наведено доказів на підтвердження того, що арештоване майно було одержане злочинним шляхом, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, чи є знаряддям злочину, а також доказів того, що нежитлові приміщення, які належать ТОВ «ТЕЯ», мають відношення до вказаного кримінального провадження, або можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні.

Крім того, відсутні підстави вважати, що користування та/або розпорядження нежитловими приміщеннями може зашкодити кримінальному провадженню, в силу фізичних властивостей нежитлових приміщень, як об`єкту матеріального світу.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи представника ОСОБА_6 в інтересах ТОВ «ТЕЯ», який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження підлягає задоволенню, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 113 КПК України, будь-яка процесуальна дія під час кримінального провадження має бути виконана без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Строк апеляційного оскарження може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.

До поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження належать об`єктивні обставини, що перешкодили поданню апеляційної скарги у визначені законом строки.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання слідчого про арешт майна розглянуто без повідомлення та у відсутності представника власника майна.

Відомості про направлення та вручення власнику майна копії оскаржуваної ухвали, у справі відсутні.

Як зазначив апелянт, про існування оскаржуваної ухвали йому стало відомо 30.04.2025, тоді як апеляційну скаргу подано останнім 01.05.2025. Матеріали справи не містять інших відомостей про обізнаність представника власника майна із мотивами прийнятого рішення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає обгрунтованими доводи апеляційної скарги про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, а відтак пропущений апелянтом процесуальний строк підлягає поновленню.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, слідчими Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000469 від 25.11.2019 за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч.ч. 3, 4 ст. 358 КК України, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 358 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 209 КК України, та за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 364-1, ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 110-2 КК України.

Згідно даних клопотання, органом досудового розслідування встановлено, що службові особи АТ «МЕГАБАНК», зловживаючи своїм службовим становищем, з метою одержання неправомірної вигоди для себе та/або інших фізичних чи юридичних осіб, спільно з службовими особами компаній-нерезидентів, які пов`язані з російським бізнесом та капіталом та до яких Рішенням Ради національної безпеки та оборони України застосовано обмежувальні заходи (санкції), всупереч інтересам служби, вчинили заволодіння майном АТ «МЕГАБАНК», у тому числі об`єктами нерухомого майна на території м. Харків, а також здійснюють, ймовірне, фінансування дій, вчинених з метою насильницької зміни чи повалення конституційного ладу або захоплення державної влади, шляхом сплати податків до бюджету країни агресора, згідно викладених у клопотанні обставин.

Крім того, встановлено, що колишні службові особи АТ «МЕГАБАНК» у період 2022 року, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб із невстановленими службовими особами ТОВ «КРІФТЕЛЬ» (), ТОВ «ХАРКІВСЬКА ОВОЧЕВА ФАБРИКА» (), ТОВ «СКАЙ ФУЛ» (), ПП «КОЛОМА» (), ТОВ «ТЕЯ» (), ТОВ «БІЛЬБАО КОМПАНІ» (), іншими невстановленими особами, зловживаючи своїм службовим становищем, шляхом укладення договорів купівлі-продажу із вказаними пов`язаними з АТ «МЕГАБАНК» юридичними особами, з наданням розстрочки оплати за умовами таких договорів, заволоділи нерухомим майном цієї банківської установи, розташованим у місті Харкові за адресами: АДРЕСА_12, АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 та АДРЕСА_11 , АДРЕСА_13, в особливо великих розмірах - на загальну суму 611 930 307 грн, не сплативши коштів за предмет цих договорів.

На користь ТОВ «ТЕЯ» (код за ) було відчужено майно Банку загальною балансовою вартістю 123 427 200,00 грн. без надходження коштів від продажу (майно продане пов`язаній з банком особі за рахунок кредитних коштів банку), а саме:

1. Згідно договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 17.05.2017, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_15 та зареєстрованого в Реєстрі за № 483, на умовах якого АТ «МЕГАБАНК» передало у власність ТОВ «ТЕЯ» нерухоме майно, зокрема:

- приміщення 1-го поверху №20-31, 31а, 31б, 32,33, 33а, 34-39, 49а, 49б, 50-53, 53а, 54-56, 56а, 57-59, 62, 63 загальною площею 1162,6 кв.м., приміщення 2-го поверху №1-7, 21-32, 32а, 33-37, 40 загальною площею 2479,5 кв.м., приміщення 3-го поверху №1-32, 43-56,59 загальною площею 2303,5 кв.м., приміщення 4-го поверху № 1а, 1б, 1в, 2-21, 28-41, 43 загальною площею 1776,0 кв.м., 5-го поверху №1-11 загальною площею 940,7 кв.м., 6-го поверху №1-31 площею 878,5 кв.м., загальною площею 9540,8 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Донця-Захаржевського, 6/8, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, що на праві приватної власності належить ТОВ «ТЕЯ» (код за ).

2. Згідно договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 17.05.2017, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_15 та зареєстрованого в Реєстрі за № 484, на умовах якого АТ «МЕГАБАНК» передало у власність ТОВ «ТЕЯ» нерухоме майно, зокрема:

- нежитлові приміщення підвалу №1-27, 33-40, 42-50, 50а, 51-61, загальною площею 2741,7 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Донця-Захаржевського, 6/8, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, що на праві приватної власності належить ТОВ «ТЕЯ» (код за ).

3. Згідно договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 17.05.2017, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_15 та зареєстрованого в Реєстрі за №485, на умовах якого на умовах якого АТ «МЕГАБАНК» передало у власність ТОВ «ТЕЯ» нерухоме майно, зокрема:

- нежитлові приміщення 1-го поверху № 6б, загальною площею 77,3 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Донця-Захаржевського, 6/8, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, що на праві приватної власності належить ТОВ «ТЕЯ» (код за ).

4. Згідно договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 17.05.2017, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_15 та зареєстрованого в Реєстрі за №486, на умовах якого АТ «МЕГАБАНК» передало у власність ТОВ «ТЕЯ» нерухоме майно, зокрема:

нежитлові приміщення 1-го поверху № 5, 5а, 5б, 5в, 5г, 5д, загальною площею 78,6 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Донця-Захаржевського, 6/8, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, що на праві приватної власності належить ТОВ «ТЕЯ» (код за ).

5. Згідно договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 17.05.2017, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_15 та зареєстрованого в Реєстрі за № 487, на умовах якого АТ «МЕГАБАНК» передало у власність ТОВ «ТЕЯ» нерухоме майно, зокрема:

- нежитлові приміщення 1-го поверху № 1д, 7в загальною площею 47,5 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Донця-Захаржевського, 6/8, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, що на праві приватної власності належить ТОВ «ТЕЯ» (код за ).

Досудовим розслідуванням встановлено, що ТОВ «ТЕЯ» згідно ч. 1 ст. 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність» станом на 01.06.2022 є пов`язаною з АТ «МЕГАБАНК» особою, код типу пов`язаної особи 529.

На підставі отриманого від Національного банку України листа № 20-0006/26426/БТ від 07.04.2022 р. про прийняття Комітетом з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайту) платіжних систем рішення стосовно пов`язаності з АТ «МЕГАБАНК» ТОВ «ТЕЯ» було визначено пов`язаною з АТ «МЕГАБАНК» особою відповідно до пункту 9 частини 1 статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та із застосуванням ознак Положення № 315, на підставі наступних ознак:

1) особа є залежною від банку та/або від пов`язаних із ним осіб, внаслідок чого проблеми в діяльності банку або пов`язаних із ним осіб із великою вірогідністю призведуть до проблем у діяльності цієї особи (абзац п`ятий підпункту 2 пункту 1 глави 3 розділу II Положення № 315);

2) установлення для боржника/контрагента індивідуальних умов сплати боргу, відмінних від поточних ринкових умов (абзац дев`ятий підпункту 3 пункту 2 глави 3 розділу II Положення № 315);

3) наявність у особи договорів із банком та/або пов`язаною з банком особою щодо забезпечення виконання зобов`язань один за одного (абзац другий підпункту 7 пункту 2 глави 3 розділу II Положення № 315).

У подальшому, на підставі рішення Правління Національного банку України від 02 червня 2022 року № 261-рш/БТ «Про віднесення АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «МЕГАБАНК» до категорії неплатоспроможних» та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 червня 2022 року №383 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «МЕГАБАНК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» у АТ «МЕГАБАНК» запроваджено тимчасову адміністрацію. З 21.07.2022 розпочалася процедура ліквідації Банку.

Банк вказує на те, що викладені факти щодо незаконного заволодіння його нерухомим майном мають ознаки кримінальних правопорушень, в результаті яких Банку нанесені збитки в особливо великому розмірі.

В результаті незаконної перереєстрації об`єктів нерухомого та рухомого майна треті особи протиправно заволоділи майном Банку, за рахунок якого відповідно до спеціального закону мають бути задоволені вимоги кредиторів, і в результаті чого Банку нанесені збитки у сумі 611 930 307 грн (шістсот одинадцять мільйонів дев`ятсот тридцять тисяч триста сім гривень), тобто спричинено тяжкі наслідки.

Вартість зазначених речових доказів - становить понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Постановою старшого слідчого в особливо важливих справах Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_16 від 02.10.2023 вищевказані об`єкти нерухомості визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

У межах вказаного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07.10.2024 було задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на вищевказане нерухоме майно ТОВ «ТЕЯ» із передачею такого майна Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами.

У подальшому ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06.02.2025 задоволено клопотання адвоката в інтересах ТОВ «ТЕЯ» в порядку ст. 174 КПК України та скасовано арешт нерухомого майна ТОВ «ТЕЯ» із передачею такого майна Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами.

07.02.2025 прокурор третього відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 повторно звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із клопотанням про накладення арешту на нерухоме майно, а саме:

- приміщення 1-го поверху №20-31, 31а, 31б, 32,33, 33а, 34-39, 49а, 49б, 50-53, 53а, 54-56, 56а, 57-59, 62, 63 загальною площею 1162,6 кв.м., приміщення 2-го поверху №1-7, 21-32, 32а, 33-37, 40 загальною площею 2479,5 кв.м., приміщення 3-го поверху №1-32, 43-56,59 загальною площею 2303,5 кв.м., приміщення 4-го поверху № 1а, 1б, 1в, 2-21, 28-41, 43 загальною площею 1776,0 кв.м., 5-го поверху №1-11 загальною площею 940,7 кв.м., 6-го поверху №1-31 площею 878,5 кв.м., загальною площею 9540,8 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Донця-Захаржевського, 6/8, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, що зареєстровано за ТОВ «ТЕЯ» (код за );

- нежитлові приміщення підвалу №1-27, 33-40, 42-50, 50а, 51-61, загальною площею 2741,7 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Донця-Захаржевського, 6/8, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, що зареєстровано за ТОВ «ТЕЯ» (код за );

- нежитлові приміщення 1-го поверху № 6б, загальною площею 77,3 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Донця-Захаржевського, 6/8, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, що зареєстровано за ТОВ «ТЕЯ» (код за );

- нежитлові приміщення 1-го поверху № 5, 5а, 5б, 5в, 5г, 5д, загальною площею 78,6 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Донця-Захаржевського, 6/8, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, що зареєстровано за ТОВ «ТЕЯ» (код за );

- нежитлові приміщення 1-го поверху № 1д, 7в загальною площею 47,5 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Донця-Захаржевського, 6/8, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, що зареєстровано за ТОВ «ТЕЯ» (код за ), із забороною будь-яким чином відчужувати, розпоряджатись та/або користуватись будь-яким фізичним або юридичним особам зазначеним майном, починаючи з дня винесення ухвали слідчим суддею.

Крім того, прокурор просив передати Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів () в управління у порядку та на умовах, визначеними ст.ст 1, 9, 19-24 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» вищевказане майно - речові докази у кримінальному провадженні № 0000469 від 25.11.2019.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25.04.2025 вказане клопотання прокурора задоволено у повному обсязі.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання прокурора про накладення арешту на нерухоме майно, зареєстроване за ТОВ «ТЕЯ» із забороною будь-яким чином відчужувати, розпоряджатись та/або користуватись ним, з тих підстав, що вказане майно може мати значення для встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення, могло бути об`єктами кримінально протиправних дій та набутими кримінально протиправним шляхом, у встановленому законом порядку визнане речовими доказами у межах кримінального провадження № 0000469, та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на нерухоме майно, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно може бути передане або відчужене.

Крім того, з огляду на положення абзацу 6 ст. 100 КПК України, слідчий суддя дійшов обгрунтованого висновку про передачу арештованого майна Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (в управління у порядку та на умовах, визначеними ст.ст 1, 9, 19-24 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів».

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на вилучене майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про невідповідність нерухомого майна ТОВ «ТЕЯ» критеріям речових доказів, є безпідставними, оскільки встановлені прокурором фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого висновку, що вищевказане майно може бути використане як доказ факту та обставин вчинення незаконної діяльності, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для його арешту як речових доказів з метою збереження.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України.

Колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, правильності кваліфікації дій та винуватості особи в його вчиненні, а також оцінка належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

З урахуванням наведеного, доводи апелянта про те, що ТОВ «ТЕЯ» не має відношення до кримінального провадження № 0000469, не мало та не має жодних правовідносин з ТОВ «РОЯЛ ПЕЙ ЮРОП» і Старлінг Лімітед, не отримувало кредитних коштів у АТ «МЕГАБАНК» для придбання нежитлових приміщень, на даному етапі досудового розслідування є передчасними та такими, що не спростовують висновки слідчого судді про наявність підстав для накладення арешту.

Надані слідчому судді матеріали судового провадження свідчать про те, що органом досудового розслідування встановлено причетність ТОВ «ТЕЯ» до обставин кримінальних правопорушень, які розслідуються у даному провадженні, а встановлення конкретних обставин взаємодії вказаного товариства із іншими причетними до злочинів фізичними і юридичними особами, а також законність набуття ТОВ «ТЕЯ» у власність нерухомого майна є предметом подальшого досудового розслідування. Досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, органом досудового розслідування здійснюється збирання доказів та встановлення усіх обставин кримінальних правопорушень

Сукупність долучених до клопотання матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, а питання наявності події та складу кримінального правопорушення підлягає вирішенню під час судового розгляду справи по суті.

Крім того, накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, а носить тимчасовий характер застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, тому відповідні обмеження є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження.

Посилання апелянта на відсутність процесуального статусу ТОВ «ТЕЯ» у даному кримінальному провадженні, не є підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора, оскільки, з огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх, правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що слідчим суддею в порушення вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не повідомлено власника майна ТОВ «ТЕЯ» про розгляд клопотання про арешт майна, також не можуть бути безумовною підставою для скасування правильної по суті ухвали слідчого судді, оскільки, з урахуванням вимог ст. 172 КПК України, слідчий суддя за наявності підстав, викладених у наведеній нормі закону, може розглянути клопотання без повідомлення власника майна.

Посилання захисника на те, що ухвалою слідчого судді Печерського суду міста Києва від 07.10.2024 вже було накладено арешт на дане майно з аналогічних підстав, та у подальшому такий арешт було скасовано в порядку ст. 174 КПК України, не впливають на правильність висновків слідчого судді у даному судовому провадженні, оскільки вищевказані ухвали не є предметом даного апеляційного перегляду.

Крім того, положення чинного КПК України не містять заборони повторного звернення органу досудового розслідування чи прокурора із клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

Колегією судів не встановлено порушень слідчим суддею положень ст.ст. 170, 172-173 КПК України, які б слугували підставою для її скасування. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам ч. 5 ст. 173, 372 КПК України, та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 117, 170, 171, 173, 376, 395, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Клопотання представника ОСОБА_6 , який діє в інтересах власника майна ТОВ «ТЕЯ» - задовольнити та поновити представнику строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07лютого 2025 року.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах ТОВ «ТЕЯ» залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерськогорайонного суду міста Києва від 07 лютого 2025 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3