Провадження №11-кп/801/677/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарях судового засідання: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

за участі учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 ,

обвинувачених: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.08.2019 за № 0000246,

за апеляційною скаргою зі змінами прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_7 ,

апеляційної скаргою захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_15 ,

апеляційною скаргою захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_16 ,

апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_17

на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 10 квітня 2025 року, яким:

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеса, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, непрацюючого, до затримання проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

30.01.2010 Березовським районним судом Одеської області за частинами першою та другою статті 185, частинами другою та четвертою статті 296, частиною другою статті 187 Кримінального кодексу України до покарання у виді 7 років позбавлення волі,

20.06.2017 Суворовським районним судом міста Одеси за частиною другою статті 187 Кримінального кодексу України до покарання у виді 7 років позбавлення волі,

28.09.2023 Вінницьким міським судом Вінницької області за частиною четвертою статті 190, частиною третьою статті 28 частиною третьою статті 361 Кримінального кодексу України до покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна,

- визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 190 Кримінального кодексу України,

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Конищів Муровано-Куриловецького району Вінницької області, громадянина України, розлучений, непрацюючого, з неповною середньою освітою, до затримання проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

18.02.2005 Барським районним судом Вінницької області за частиною першою статті 115 Кримінального кодексу України до 8 років позбавлення волі. Звільнений 23.12.2009 умовно-достроково з невідбутою частиною покарання 2 роки 6 місяців 24 дні,

23.12.2013 Барським районним судом Вінницької області за частиною першою статті 185 Кримінального кодексу України до 6 місяців арешту. Звільнений 18.02.2015 по відбуттю строку покарання,

04.01.2016 Барським районним судом Вінницької області за частиною другою статті 121 Кримінального кодексу України до 7 років 5 місяців позбавлення волі,

- визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 190 Кримінального кодексу України,

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця міста Жмеринка Вінницької області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого:

22.12.2008 Іллічівським районним судом м. Маріуполь за частиною другою статті 186 Кримінального кодексу України до 4 років позбавлення. Звільнений 05.12.2012 року по відбуттю строку покарання,

13.01.2014 Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області за частиною другою статті 307 Кримінального кодексу України, з урахуванням положень частини першої статті 70 Кримінального кодексу України до 6 років 8 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 02.10.2014 вирок змінений в частині призначеного покарання - виключено застосування частини першої статті 70 Кримінального кодексу України та призначене покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна,

07.10.2014 Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області за частиною першою статті 122, частиною другою статті 185 Кримінального кодексу України, з урахуванням положень частини першої статті 70, частини першої 71 Кримінального кодексу України до 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 07.04.2021 по відбуттю строку покарання,

06.07.2023 Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області за частиною четвертою статті 185 Кримінального кодексу України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі статті 75 Кримінального кодексу України з іспитовим строком 1 рік. Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 15.07.2024 звільнений від призначеного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку,

- визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 190 Кримінального кодексу України,

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця села Красне Тиврівського району Вінницької області, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, до затримання проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого:

15.06.2009 Ленінським районним судом м. Вінниці за частиною другою статті 185 Кримінального кодексу України до покарання у виді 3 років позбавлення волі; на підставі частини четвертої статті 74 Кримінального кодексу України звільнений від відбування покарання,

30.08.2011 Замостянським районним судом м. Вінниці за частинами першою та другою статті 186 Кримінального кодексу України до покарання у виді 4 років позбавлення волі. 12.06.2014 звільнений на підставі Закону України «Про амністію»,

09.09.2016 Вінницьким міським судом Вінницької області за частиною третьою статті 185 Кримінального кодексу України до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 01.03.2017 вирок суду першої інстанції змінений та призначене покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим терміном 3 роки,

11.10.2018 Вінницьким міським судом Вінницької області за частиною другою статті 186 Кримінального кодексу України, з урахуванням положень частини четвертої статті 70 Кримінального кодексу України до покарання у виді 4 років позбавлення волі. Вироком Апеляційного суду Вінницької області від 13.03.2019 вирок суду першої інстанції скасований в частині призначеного покарання: покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 09.09.2016 на підставі частини четвертої статті 70 Кримінального кодексу України ухвалено виконувати самостійно. Звільнений 05.05.2021 по відбуттю строку покарання,

- визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 190 Кримінального кодексу України,

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця селища міського типу Верхній Ат-Урях Ягоднинського району Магаданської області Російської Федерації, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, непрацюючого, до затримання проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 , раніше судимого:

19.08.2004 Краматорським міським судом Донецької області за частиною третьою статті 185, частиною третьою статті 289 Кримінального кодексу України, з урахуванням положень статей 69, 70 Кримінального кодексу України, до покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 25.02.2008 умовно-достроково з невідбутою частиною покарання 6 місяців 20 днів,

31.07.2008 Краматорським міським судом Донецької області за частиною другою статті 15 частиною другою статті 186 Кримінального кодексу України, з урахуванням положень статті 71 Кримінального кодексу України, до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 07.09.2012 по відбуттю строку покарання,

19.08.2013 Краматорським міським судом Донецької області за частиною третьою статті 185 Кримінального кодексу України, з урахуванням положень статті 69 Кримінального кодексу України, до покарання у виді виправних робіт на строк 2 роки з відрахуванням в дохід держави 20% від заробітку,

16.09.2014 Краматорським міським судом Донецької області за частиною третьою статті 185 Кримінального кодексу України, з урахуванням статті 71 Кримінального кодексу України, до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 05.07.2019 по відбуттю строку покарання,

02.06.2020 Вінницьким міським судом Вінницької області за частиною першою та другою статті 309 Кримінального кодексу України, з урахуванням положень статті 70 Кримінального кодексу України, до покарання у виді 2 років позбавлення волі; на підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28.04.2022 звільнення від відбування покарання з випробуванням скасоване та ОСОБА_15 направлений для відбування призначеного покарання у виді 2 років позбавлення волі,

27.10.2022 Вінницьким міським судом Вінницької області (зміненого ухвалою Вінницького апеляційного суду від 23.12.2023) за частиною першою статті 309 Кримінального кодексу України, з урахуванням положень частини першої статті 71 Кримінального кодексу України, до покарання у виді 3 років позбавлення волі,

- визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 27 частиною четвертою статті 190 Кримінального кодексу України,

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Оскаржуваним вироком визнано ОСОБА_13 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 190 Кримінального кодексу України (в редакції Закону № 2617-VIII), та призначено покарання у виді 5 (п`яти) років 5 (п`яти) місяців позбавлення волі з конфіскацією усього майна, що належить йому на праві приватної власності.

Згідно з частиною четвертою статті 70 Кримінального кодексу України шляхом часткового складання призначеного покарання за цим вироком та за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 28.03.2023 призначено ОСОБА_13 остаточне покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, що належить йому на праві приватної власності.

Відповідно до речення другого частини четвертої статті 70, статті 72 Кримінального кодексу України зараховано ОСОБА_13 до строку остаточного призначеного покарання частково відбуте покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 28.03.2023, тобто з 05.12.2023 по день ухвалення цього вироку - 10.04.2025.

Початок строку відбування основного покарання у виді позбавлення волі ухвалено рахувати з дня проголошення вироку.

Початок строку відбування додаткового покарання у виді конфіскації майна ухвалено рахувати з дня набрання вироком суду законної сили.

Згідно з частиною п`ятою статті 72 Кримінального кодексу України зараховано ОСОБА_13 до строку призначеного покарання строк його попереднього ув`язнення з 18.11.2022 по 05.12.2023 з розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 1 (один) день позбавлення волі.

Визнано ОСОБА_14 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 190 Кримінального кодексу України (в редакції Закону № 2617-VIII), та призначено покарання у виді 5 (п`яти) років 5 (п`яти) місяців позбавлення волі з конфіскацією усього майна, що належить йому на праві приватної власності.

Початок строку відбування основного та додаткового покарання ухвалено рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_14 , у вигляді тримання під вартою - залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Відповідно до частини п`ятої статті 72 Кримінального кодексу України зараховано ОСОБА_14 до строку призначеного покарання строк його попереднього ув`язнення з 12.10.2022 по день набрання вироком законної сили з розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 1 (один) день позбавлення волі.

Визнано ОСОБА_16 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 190 Кримінального кодексу України (в редакції Закону № 2617-VIII), та призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, що належить йому на праві приватної власності.

Початок строку відбування основного та додаткового покарання ухвалено рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_16 , у вигляді тримання під вартою - залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Відповідно до частини п`ятої статті 72 Кримінального кодексу України зараховано ОСОБА_16 до строку призначеного покарання строк його попереднього ув`язнення з 06.05.2021 по день набрання вироком законної сили з розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 1 (один) день позбавлення волі.

Визнано ОСОБА_17 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 190 Кримінального кодексу України (в редакції Закону № 2617-VIII), та призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, що належить йому на праві приватної власності.

Початок строку відбування основного покарання у виді позбавлення волі ухвалено рахувати з дня затримання на виконання вироку.

Початок строку додаткового покарання у виді конфіскації майна ухвалено рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_17 , у вигляді домашнього арешту цілодобово - залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Відповідно до частини сьомої статті 72 Кримінального кодексу України зараховано ОСОБА_17 у строк покарання строк перебування під домашнім арештом з 26.12.2023 по 13.01.2025 та з 06.03.2025 по день набрання вироком законної сили з розрахунку 3 (три) дні цілодобового домашнього арешту за 1 (один) день позбавлення волі.

Визнано ОСОБА_15 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 27 частиною другою статті 190 Кримінального кодексу України (в редакції Закону № 2617-VIII), та призначено покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Згідно з частиною четвертою статті 70 Кримінального кодексу України шляхом часткового складання призначеного покарання за цим вироком та за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 27.10.2022 призначено ОСОБА_15 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до речення другого частини четвертої статті 70, статті 72 Кримінального кодексу України зараховано ОСОБА_15 до строку остаточного призначеного покарання частково відбуте покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 27.10.2022, тобто з 27.10.2022 по день ухвалення цього вироку - 10.04.2025.

Початок строку відбування покарання ухвалено рахувати з дня проголошення вироку.

Стягнуто з ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_15 в рівних частинах на користь держави 42390 (сорок дві тисячі триста дев`яносто) гривень 64 (шістдесят чотири) копійки витрат на залучення експертів.

Стягнуто з ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 солідарно на користь:

- ОСОБА_18 66372 (шістдесят шість тисяч триста сімдесят дві) гривні матеріальної шкоди;

- ОСОБА_19 24896 (двадцять чотири тисячі вісімсот дев`яносто шість) гривень матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_15 солідарно на користь:

- ОСОБА_20 176900 (сто сімдесят шість тисяч дев`ятсот) гривень матеріальної шкоди;

- ОСОБА_21 19950 (дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят) гривень матеріальної шкоди.

Речові докази, а саме мобільні телефони марки «Samsung» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 та марки «Nomi» ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 з сім-картою № НОМЕР_5 , які зберігаються при матеріалах кримінального провадження, - ухвалено конфіскувати.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08 травня 2025 року виправлено описку, допущену у вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 10.04.2025, зазначивши у його вступній, мотивувальній та резолютивній частинах, що: ОСОБА_13 був засуджений вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 28.09.2023 і саме за зазначеним вироком відповідно до речення другого частини четвертої статті 70, статті 72 Кримінального кодексу України зараховано ОСОБА_13 до строку остаточного призначеного покарання частково відбуте покарання з 05.12.2023 по день ухвалення цього вироку - 10.04.2025.

Згідно з вироком судом першої інстанції установлено, що ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 в період відбування покарання у виді позбавлення волі в установі виконання покарань - Державній установі «Вінницька виправна колонія (№86)» (далі - ДУ «Вінницька ВК (№86)» за адресою: вул. Привокзальна, 26 у м. Вінниці, діючи з корисливих мотивів, маючи умисел на систематичне отримання незаконних прибутків від зайняття шахрайством, вступили між собою в стійке об`єднання осіб, що полягало у постійному складі учасників з наявністю сильних зв`язків між ними і високому ступені організованості, одностайності при прийнятті рішень і послідовності у здійсненні злочинних дій, направлених на вчинення кримінальних правопорушень, які полягали у заволодінні грошовими коштами громадян шляхом обману за таких обставин.

ОСОБА_17 24.11.2014 прибув до ДУ «Вінницька ВК (№ 86)» з Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)» (далі - ДУ «Вінницька УВП (№ 1)». З 05.09.2019 по 20.12.2019 ОСОБА_17 проживав у житловій секції бригади № 62 відділення соціально-психологічної служби № 6, яке знаходиться в першій локальній дільниці житлової зони, у зв`язку з реорганізацією якої 20.12.2019 переведений у житлову секцію бригади № 73 відділення соціально-психологічної служби № 7, яке знаходиться в другій локальній дільниці житлової зони.

ОСОБА_14 22.02.2016 прибув до ДУ «Вінницька ВК (№ 86)» з ДУ «Вінницька УВП (№ 1)». З 22.02.2016 по 20.12.2019 ОСОБА_14 проживав у житловій секції бригади № 62 відділення соціально-психологічної служби № 6, яке знаходиться в першій локальній дільниці житлової зони, у зв`язку з реорганізацією якої 20.12.2019 переведений в житлову секцію бригади № 72 відділення соціально-психологічної служби № 7, яке знаходиться в другій локальній дільниці житлової зони.

ОСОБА_13 18.12.2017 прибув до ДУ «Вінницька ВК (№ 86)» з Державної установи «Одеська установа виконання покарань № 21». З 30.01.2018 по 20.12.2019 ОСОБА_13 проживав у житловій секції бригади № 61 відділення соціально-психологічної служби № 6, яке знаходиться в першій локальній дільниці житлової зони, у зв`язку з реорганізацією якої 20.12.2019 переведений в житлову секцію бригади № 72 відділення соціально-психологічної служби № 7, яке знаходиться в другій локальній дільниці житлової зони.

ОСОБА_16 01.04.2019 прибув до ДУ «Вінницька ВК (№ 86)» з ДУ «Вінницька УВП (№ 1)». З 15.04.2019 по 20.12.2019 ОСОБА_16 проживав у житловій секції бригади № 62 відділення соціально-психологічної служби № 6, яке знаходиться в першій локальній дільниці житлової зони, у зв`язку з реорганізацією якої 20.12.2019 переведений в житлову секцію бригади № 73 відділення соціально-психологічної служби № 7, яке знаходиться в другій локальній дільниці житлової зони.

У період з 15.04.2019 по 24.08.2019 ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 заздалегідь домовилися про спільне вчинення кримінальних правопорушень проти власності, пов`язаних із заволодінням чужим майном громадян шляхом обману (шахрайства). При цьому останні усно обумовили більшість подробиць учинення кримінальних правопорушень, що включало в себе домовленість про вид кримінального правопорушення, спосіб, знаряддя та засоби вчинення, потенційних потерпілих, розподіл функцій між співучасниками, дійшовши таким чином згоди щодо вчинення кримінальних правопорушень до моменту виконання його об`єктивної сторони.

При цьому засуджені, проживаючи у вказані вище періоди часу в житлових секціях бригад № 61 та № 62, № 72 та № 73 відділення соціально-психологічної служби № 6 та № 7, що знаходяться в першій та другій локальних дільницях житлової зони ДУ «Вінницька ВК (№86)», у вільний час могли пересуватися поза строєм у межах локального сектора, визначеного адміністрацією установи виконання покарань, не порушуючи при цьому порядок пересування засуджених територією установ виконання покарань, що визначено розділом VIII Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018 № 2823/5 (далі - Правила).

Згуртуванню групи засуджених сприяли довірливі та дружні відносини, що склались між ними в ході відбування покарання в ДУ «Вінницька ВК (№86)» та спільного проживання в житлових секціях локальних дільниць, а наявність злочинного досвіду останніх слугувало додатковою гарантією забезпечення конфіденційності вчинення кримінальних правопорушень та унеможливлення їх викриття.

Крім того, наявність встановлених внаслідок спадкоємності поколінь правопорушників неформальних правил поведінки в місцях позбавлення волі, сукупність духовних і матеріальних цінностей, що регламентують і упорядковують життя і злочинну діяльність засуджених, їх співтовариств, окремо вплинуло на створення, живучість і згуртованість, кримінальну активність і мобільність злочинної групи, яка за таких обставин набула ознак стійкої, що полягає у постійному складі учасників з наявністю сильних зв`язків між ними при високому ступені організованості, одностайності при прийнятті рішень і послідовності у здійсненні злочинних дій.

Функцію лідерів завдяки своїм вольовим домінантним характерам та організаторським здібностям у злочинному об`єднанні взяли на себе ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які чітко координуючи дії учасників, спрямовуючи їх на досягнення злочинного результату, створили згуртовану і стабільну групу з дотриманням у ній встановлених правил поведінки та дисципліни, чітким виконанням покладених на кожного з учасників функцій.

Створена за таких обставин організована злочинна група діяла у період з 24.08.2019 по 07.08.2020 та характеризувалась наявністю двох організаторів, розробленого єдиного плану заволодіння чужим майном громадян шляхом обману, стійкими зв`язками, визначенням ролі і функцій кожного учасника групи, спрямованих на досягнення єдиного злочинного плану, розподілом між учасниками групи коштів, здобутих злочинним шляхом, а також стійкістю, яка полягала в беззаперечному виконанню вказівок організаторів групи, наявністю мети на неодноразове вчинення ряду аналогічних кримінальних правопорушень.

Згідно з розробленим планом учасники шляхом повторюваних послідовних спроб методом простого підбору з використанням різних комбінацій абонентських номерів, почергово з відповідним розподілом ролей мали телефонувати абонентам мобільного (рухомого) зв`язку, позиціонуючи себе працівниками головних управлінь банків (у т.ч. служб підтримки, банківської безпеки і т.п.), після чого, використовуючи ефект несподіваності, скориставшись схвильованим та розгубленим станом останніх, під різними приводами залежно від виниклих в ході розмови з потенційним потерпілим ситуації, вказувати конкретний алгоритм дій для переказу їх (потерпілих) грошових коштів з картки на картку, які в подальшому за допомогою спільника та інших осіб, обізнаність яких про злочинні наміри засуджених не встановлена, мали конвертуватись у готівку за допомогою банківських та небанківських платіжних інструментів.

При цьому засуджені, не маючи відповідної освіти в галузі інформаційних технологій, розбиралися в тонкощах користування послугами як автоматизованих систем програмно-технічних комплексів самообслуговування, що забезпечують прийом платежів від фізичних осіб в режимі самообслуговування (платіжних терміналів, англ. Point Of Sale, POS-термінал), так і електронних програмно-технічних комплексів з вмонтованим спеціалізованим програмним забезпеченням, призначеним для здійснення автоматизованих операцій видачі наявних грошових коштів, зокрема з використанням платіжних карток (банкоматів, англ. Automated teller machine, ATM).

Для досягнення свого задуму засуджені, діючи всупереч положенням пункту 4 Правил 5, згідно з яким засудженим забороняється придбавати, зберігати і використовувати радіоелектронні засоби, призначені для передавання чи приймання радіосигналів (радіостанції, мобільні телефони та зарядні пристрої до них, SIM-картки, скретч-картки поповнення рахунку мобільного зв`язку, пейджери тощо), забезпечили себе мобільними телефонами та SIM-картками різних операторів мобільного зв`язку, у т.ч. із використанням яких за допомогою всесвітньої мережі Інтернет та програм для миттєвого обміну повідомленнями («Viber», «Telegram», «WhatsApp» тощо) здійснювали відбір профілів абонентів, отримуючи таким чином доступ до особистих даних особи в частині її імені або по батькові, що являло собою один із психологічних прийомів входження в довіру до потерпілого при зверненні за ім`ям до останнього.

Функції учасників організованої злочинної групи при скоєнні кримінальних правопорушень розподілялись таким чином.

ОСОБА_13 та ОСОБА_14 як організатори здійснювали загальне керівництво організованою групою по заволодінню грошовими коштами громадян шляхом обману, забезпечували їх подальше спрямування на карткові рахунки пособника - ОСОБА_15 та інших осіб, які не були обізнані про злочинне походження коштів; розподіляли функції учасників групи, спрямовані на досягнення розробленого плану, відомого всім учасникам групи; безпосередньо телефонували потерпілим та вчиняли дії, пов`язані з введенням останніх в оману; розподіляли кошти між учасниками створеної організованої групи, отримані в результаті шахрайських дій; використовували отримані в результаті злочинної діяльності кошти для забезпечення подальшої діяльності очолюваної ним організованої групи.

ОСОБА_17 та ОСОБА_16 як виконавці згідно з розробленим та відомим всім учасникам організованої групи спільного плану вчинення кримінальних правопорушень, безпосередньо брали участь у вчиненні кримінальних правопорушень; використовуючи заздалегідь отриману за допомогою мобільних додатків (програм для миттєвого обміну повідомленнями) інформацію щодо анкетних даних потерпілих осіб, безпосередньо телефонували потерпілим та вчиняли дії, пов`язані з введенням останніх в оману, а за наслідком конкретного факту заволодіння коштами за їх безпосередньої участі забезпечували їх подальше спрямування на карткові рахунки довірених осіб.

При цьому кожен з учасників групи усвідомлював, що його дії є невід`ємною складовою всього обсягу активних дій при скоєнні кримінальних правопорушень, пов`язаних із заволодінням коштами громадян.

Для подальшого виведення (конвертування у готівку) грошових коштів, усвідомлюючи, що знаходячись в місцях позбавлення волі самостійно не зможуть реалізувати зазначений злочинний намір, оскільки визначений спосіб вчинення кримінальних правопорушень передбачає участь декількох осіб, дії яких повинні бути чітко скоординовані в режимі реального часу, засуджені залучили як пособника ОСОБА_15 та інших близьких родичів, знайомих та підшуканих з цією метою осіб, які перебували на свободі та обізнаність яких про злочинні наміри засуджених не встановлена. При цьому вказані особи особисто отримували викрадені кошти, які надходили на відкриті у банківських установах розрахункові рахунки або мобільні рахунки в якості поповнення за номером абонента, а в подальшому за вказівками засуджених здійснювали розпорядження ними.

Зокрема, ОСОБА_15 21.03.2016 прибув до ДУ «Вінницька ВК (№ 86)». Під час відбування покарання ОСОБА_15 проживав у відділенні соціально-психологічної реабілітації № 7 другого локального сектору, після чого був переведений до відділення СПС № 3, де перебував по день свого звільнення з ДУ «Вінницька ВК (№ 86)» по відбуттю строку покарання - 05.07.2019.

Як пособник у злочинній діяльності, ОСОБА_15 після отримання коштів на власні банківські рахунки, банківські рахунки близьких осіб або третіх осіб, маючи при цьому у власному користуванні емітовані до таких рахунків банківські платіжні картки, виконуючи вказівки ОСОБА_13 , конвертував у готівку, перераховував на інші банківські рахунки, які йому вказував останній, забезпечував придбання та передачу продуктів харчування засудженим, а також забезпечував надходження мобільних терміналів та сім-карт до них засудженим, поповнення грошовими коштами часто змінюваних мобільних терміналів, за допомогою яких вчинялись Кримінальні правопорушення.

Втілюючи в життя спільний злочинний план, засуджені ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 та ОСОБА_22 маючи умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, з метою легкої наживи та з корисливих спонукань, у період часу з 24.08.2019 по 07.08.2020 вчинили заволодіння грошовими коштами громадян на загальну суму 308492,80 грн. шляхом обману, що потребувало наявності відповідних знань та навичок, отримуючи при цьому вільний доступ до здійснення відповідних фінансових операцій шляхом недобросовісного використання довірчих відносин з потерпілими від імені працівників служб банківської безпеки та підтримки, направленими на неправомірне заволодіння чужим майном, маючи при цьому стійкий намір продовжити свою злочинну діяльність.

Так, ОСОБА_17 , діючи умисно в складі організованої злочинної групи, близько о 10:54 год. 28.08.2019 із використанням SIM-картки № НОМЕР_6 здійснив телефонний дзвінок на абонентський номер № НОМЕР_7 , що перебуває у володінні ОСОБА_23 , якому представився працівником головного управління банку АТ «КБ «ПриватБанк», вводячи таким чином в оману останнього, та повідомив неправдиву інформацію про компрометацію банківської платіжної картки, яка належить ОСОБА_23 та емітована в АТ «КБ «ПриватБанк».

Далі у ході телефонної розмови, продовжуючи вводити в оману ОСОБА_23 , ОСОБА_24 повідомив останньому, що для повернення грошових коштів потрібно зняти всі грошові кошти з його картки та для цього йому необхідно пройти до найближчого банкомату.

Надалі, ОСОБА_23 29.08.2019 у відділенні «Кропивницьке №28» АТ «КБ «ПриватБанк» за адресою: Кіровоградська обл., смт. Новгородка, вул. Центральная, 1, оформив іншу банківську платіжну картку № НОМЕР_8 з кредитним лімітом в розмірі 50000 грн., з якої у подальшому, будучи введеним в оману та дотримуючись алгоритму дій для переказу грошових коштів з картки на картку, які йому вказував ОСОБА_17 , перерахував через програмно-технічний комплекс самообслуговування, що розміщений в магазині «ЧОРНЕ ЧЕРВОНЕ» ТОВ «ПРОГРЕС» за адресою: Кіровоградська обл., смт. Новгородка, вул. Криворізька, 7, переказав на платіжну картку № НОМЕР_9 , емітовану на ім`я ОСОБА_25 в АТ КБ «Універсал Банк», об 11:13:35 год. та об 11:35:01 год. грошові кошти двома транзакціями в розмірі 2786 грн. та 14788,80 грн., які цього ж дня в період часу з 11:41 год. по 12:11 год. зняті в банкоматах ATM5260 OP 1 та ATM NCR5887 UGB 220/01.

Внаслідок вказаного ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , отримали вказані грошові кошти та в подальшому розпорядилися ними на власний розсуд, тим самим спричинивши ОСОБА_23 матеріальної шкоди на загальну суму 17574,80 гривень.

Крім того, ОСОБА_16 зі ОСОБА_17 , діючи умисно в складі організованої злочинної групи, з метою легкої наживи та з корисливих спонукань, у період часу з 11:12 год. по 16:01 год. 09.01.2020 вчинили заволодіння грошовими коштами ОСОБА_18 шляхом обману.

Так, ОСОБА_17 об 11:12 год. 09.01.2020 з використанням абонентського номера НОМЕР_10 здійснив телефонний дзвінок на абонентський номер НОМЕР_11 , що перебуває у володінні ОСОБА_18 , якому представився працівником служби безпеки АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_26 , вводячи таким чином в оману потерпілого, та повідомив останньому неправдиву інформацію про те, що начебто з банківської платіжної картки, яка належить ОСОБА_18 та емітована в АТ КБ «ПриватБанк», здійснено замовлення в інтернет-магазині «Розетка».

Далі ОСОБА_17 повідомив, що для відміни замовлення та повернення грошових коштів ОСОБА_18 необхідно знайти найближчий банкомат АТ КБ «ПриватБанк», після чого йому ( ОСОБА_18 ) зателефонує інший співробітник та надасть подальші покрові інструкції для збереження коштів та уникнення несанкціонованого доступу до картки.

09.01.2020 об 11:33 год. ОСОБА_16 із використанням абонентського номера НОМЕР_12 здійснив телефонний дзвінок на абонентський номер НОМЕР_11 , що перебуває у володінні ОСОБА_18 , якому представився працівником служби безпеки АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_27 . Вводячи в оману ОСОБА_18 , ОСОБА_16 вказав останньому про необхідність зняття грошових коштів зі своїх платіжних карток та перерахування їх за вказаним ним платіжними реквізитами під приводом відміни замовлення в інтернет-магазині та повернення грошових коштів, яким начебто заволоділи треті особи шляхом несанкціонованого доступу.

Будучи введеним в оману ОСОБА_16 , який діяв в складі організованої злочинної групи, ОСОБА_18 того ж дня об 11:40 год. та об 11:41 год., виконуючи вказівки ОСОБА_16 , через банкомат АТ КБ «ПриватБанк» № 3593 за адресою: вул. Гожулiвська, 26 у м. Полтава, здійснив зняття грошових коштів зі своєї платіжної картки № НОМЕР_13 трансакціями на суму 8000 грн. та 5400 грн., пізніше об 11:47 год., 11:49 год. та 11:51 год. того ж дня зі своєї платіжної картки № НОМЕР_14 здійснив зняття грошових коштів трансакціями на суму 8320 грн., 8320 грн. та 4160 грн.

Цього ж дня, за вказівкою ОСОБА_16 у банкоматі АТ КБ «ПриватБанк» № 6931, що розташований у відділенні АТ КБ «ПриватБанк» за адресою: вул. Гожулiвська, 4 у м. Полтава, о 12:57 ОСОБА_18 здійснив зняття грошових коштів зі своєї платіжної картки № НОМЕР_13 однією трансакцією на суму 6600 грн.

Крім того, ОСОБА_18 , будучи введеним в оману ОСОБА_16 та переконаним у безпечності своїх дій, через касу вказаного вище відділення АТ КБ «ПриватБанк» о 13:07 год. цього ж дня зняв грошові кошти трансакціями на суму 19900 грн. та о 15:14 год. на суму 16640 грн. (з урахуванням зарахованих на платіжну картку НОМЕР_14 кредитних грошових коштів на підставі договору № 1229, укладеного між ОСОБА_18 та АТ КБ «ПриватБанк»).

Конвертовані у готівку грошові кошти в сумі 76100 ОСОБА_18 за вказівками ОСОБА_16 через термінал самообслуговування іBox ТОВ «Пейбокс» № 8745147, що розташований за адресою: вул. Гожулiвська, 26 у м. Полтава, перерахував на розрахункові рахунки, відкриті в банківських установах з відрахуванням відповідних комісій, тобто грошових сум, що списуються з рахунків клієнтів як плата за обслуговування рахунку або за надання спеціальних послуг, на ім`я ОСОБА_28 , яка у період з 02.12.2019 по 29.09.2020 неодноразово відвідувала ОСОБА_16 , приносила йому передачі та є близькою йому особою, а також ОСОБА_29 яка є матір`ю ОСОБА_13 . Отже, вказані особи є близькими та довіреними особами засуджених, які перебували на свободі та мали у користуванні відкриті у банківських установах розрахункові рахунки, обізнаність яких про злочинні наміри ОСОБА_17 , ОСОБА_16 та інших осіб не встановлена.

За наслідками введення в оману ОСОБА_18 ОСОБА_16 09.01.2020 на банківську картку АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» № НОМЕР_15 , яка належить ОСОБА_28 , отримано кошти: о 15:26:31 - 5000 грн. (поповнення картки - термінал іВох); о 15:29:14 - 5000 грн. (поповнення картки - термінал іВох); о 15:31:47 - 6000 грн. (поповнення картки - термінал іBox).

Зазначені грошові кошти в загальній сумі 16000 грн. 09.01.2020 зняті у банкоматі АТ КБ «ПриватБанк» за адресами: Вінницької області, м. Могилів-Подільський, вул. Стависька, 17 та 33.

Крім того, за наслідками введення в оману ОСОБА_18 ОСОБА_16 та ОСОБА_17 09.01.2020 на банківську картку ПАТ «КБ «АКОРДБАНК» № НОМЕР_16 , яка належить ОСОБА_29 , отримано грошові кошти у загальній сумі 50372,00 грн., трансакціями на суму: 5880 грн. (іВох cash to card); 5880 грн. (іВох cash to card); 5880 грн. (іВох cash to card); 5880 грн. (іВох cash to card); 5880 грн. (іВох cash to card); 3332 грн. (іВох cash to card); 5880 грн. (іВох cash to card); 5880 грн. (іВох cash to card); 5880 грн. (іВох cash to card).

Зазначені грошові кошти в загальній сумі 50000 грн. 09.01.2020 отримані у касі відділення № 50 у м. Вінниця ПАТ «КБ «АКОРДБАНК» за адресою: м. Вінниця, вул. Замостянська, 34-А, прим. 32, трьома трансакціями на суми: 29000 грн., 3000 грн. та 18000 грн.

Заволодівши грошовими коштами ОСОБА_18 у сумі 66372 грн. (без врахування відповідних комісій за надання спеціальних послуг з переказу грошових коштів, які становили 9728 грн.), ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 розпорядився ними на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому матеріальної шкоди на вказану суму.

Надалі, ОСОБА_17 , діючи умисно в складі організованої злочинної групи, з метою легкої наживи та з корисливих спонукань, близько 12:00 год. 11.01.2020 з використанням абонентського номера НОМЕР_17 здійснив телефонний дзвінок на абонентський номер НОМЕР_18 , що перебуває у володінні ОСОБА_19 , якому представився працівником служби безпеки АТ КБ «ПриватБанк», вводячи таким чином в оману останнього, та повідомив йому неправдиву інформацію про те, що начебто з банківської платіжної картки, яка належить потерпілому та емітована в АТ КБ «ПриватБанк», здійснюється зняття грошових коштів.

Далі ОСОБА_17 повідомив, що для відміни операції та повернення грошових коштів ОСОБА_19 йому необхідно знайти найближчий банкомат АТ КБ «ПриватБанк» та далі діяти за покроковими інструкції для збереження коштів та уникнення несанкціонованого доступу до картки.

11.01.2020 близько 12:00 год. ОСОБА_17 вказав ОСОБА_19 про необхідність зняття грошових коштів зі своїх платіжних карток та перерахування їх за вказаними ним платіжними реквізитами під приводом повернення грошових коштів, яким начебто заволоділи треті особи шляхом несанкціонованого доступу.

Будучи введеним в оману, ОСОБА_19 , виконуючи вказівки ОСОБА_17 , через банкомат АТ КБ «ПриватБанк» за адресою: вул. Г. Кондратьєва, 181 у м. Суми, здійснив зняття грошових коштів зі своєї платіжної картки № НОМЕР_19 різними трансакціями на суму 26400 грн.

Конвертовані у готівку грошові кошти в сумі 26400 ОСОБА_19 за вказівками ОСОБА_17 через термінали самообслуговування АТ КБ «ПриватБанк» та iBox ТОВ «Пейбокс», що розташовані за вказаною вище адресою з відрахуванням відповідних комісій перерахував на розрахунковий рахунки, відкриті в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» на ім`я ОСОБА_28 , які останньою цього ж дня були зняті в банкоматі за адресою: м. Вінниця, вул. Зодчих, 2 та залишені нею на зберігання за вказівкою ОСОБА_16 .

Заволодівши грошовими коштами ОСОБА_19 у сумі 24896 грн. (без врахування відповідних комісій за надання спеціальних послуг з переказу грошових коштів, які становили 1504 грн.), ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 розпорядилися ними на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому матеріальної шкоди на вказану суму.

Крім того, ОСОБА_13 , діючи умисно в складі організованої злочинної групи, з метою легкої наживи та з корисливих спонукань, о 14:04 год. 22.04.2020, із використанням абонентських номерів НОМЕР_20 , НОМЕР_21 здійснив телефонний дзвінок на абонентський номер НОМЕР_22 , що перебуває у володінні ОСОБА_20 , якому представився працівником служби безпеки банку, вводячи таким чином в оману останнього, при цьому вказуючи про необхідність зняття грошових коштів зі своїх платіжних карток та перерахування їх за вказаним платіжними реквізитами під приводом відміни замовлення в інтернет-магазині та повернення грошових коштів, яким начебто заволоділи треті особи шляхом несанкціонованого доступу та придбання товару в інтернет-магазині.

У подальшому, ОСОБА_20 цього ж дня, діючи за вказівками ОСОБА_13 та будучи введеним ним в оману, здійснив зняття належних йому грошових коштів та через термінал самообслуговування переказав грошові кошти в сумі 18000 грн. на банківський рахунок № НОМЕР_23 , відкритий на ім`я ОСОБА_30 , до якого емітовано банківську платіжну картку № НОМЕР_24 , а після цього надав дані банківських платіжних карток, що емітовані на його ім`я в АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», а також інформацію про залишки коштів на рахунках, одноразові паролі підтвердження (англ. one time password, OTP), сервісу 3-D Secure та LOOKUP коди.

Після чого, під приводом перевірки спонукали ОСОБА_20 здійснити вхід до особистого кабінету Інтернет-банкінгу, у подальшому через Інтернет-банкінг було виконано переказ коштів п`ятьма транзакціями на банківську платіжну картку № НОМЕР_25 , емітовану АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» на ім`я ОСОБА_15 у загальній сумі 50000 грн., шістьма транзакціями на банківську платіжну картку № НОМЕР_26 , емітовану АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» на ім`я ОСОБА_31 в загальній сумі 59900 грн., а також п`ятьма транзакціями на банківську платіжну картку № НОМЕР_27 , емітовану АТ «ОТП БАНК » на ім`я ОСОБА_30 в загальній сумі 49000 грн.

Зазначені грошові кошти в загальній сумі 176900 грн. в період часу з 18:30 год. по 19:40 год цього ж дня були зняті ОСОБА_15 у банкоматах АТМ3202 та АТМ1263 АТ «МЕГАБАНК» по вул. Замостянській, 33 у м. Вінниці, та АТМ4027 АТ «ОТП БАНК» по вул. Київській, 38-А в м. Вінниці, розпорядження якими в подальшому здійснювалось за вказівками ОСОБА_13 .

Заволодівши грошовими коштами ОСОБА_20 у сумі 176900 грн. (без врахування відповідних комісій за надання спеціальних послуг з переказу грошових коштів), ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 розпорядились ними на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому матеріальної шкоди на вказану суму, яка станом на 22.04.2020 перевищувала неоподаткований мінімум доходів громадян більш ніж у 168 раз та відповідно є значним розміром.

Крім того, ОСОБА_13 , діючи умисно в складі організованої злочинної групи, з метою легкої наживи та з корисливих спонукань, о 17:26 год. 07.08.2020 із використанням SIM-карток № НОМЕР_28 та № НОМЕР_29 здійснив телефонні дзвінки на абонентський номер № НОМЕР_30 , що перебуває у володінні ОСОБА_21 , якому представився працівником служби банківської безпеки АТ КБ «ПриватБанк», вводячи таким чином в оману останнього, та повідомив неправдиву інформацію про компрометацію його ( ОСОБА_21 ) банківської платіжної картки.

Далі у ході телефонної розмови ОСОБА_13 , продовжуючи вводити в оману ОСОБА_21 , повідомив, що для повернення грошових коштів потрібно зняти всі грошові кошти з його картки у найближчому банкоматі.

07.08.2020 ОСОБА_21 з банкомату, що розташований у м. Києві, зняв належні йому грошові кошти в сумі 20000 грн., а в подальшому, будучи введеним в оману та дотримуючись алгоритму дій для переказу грошових коштів з картки на картку, перерахував грошові кошти в сумі 19950 грн. через програмно-технічний комплекс самообслуговування на платіжні картки № НОМЕР_31 та № НОМЕР_32 , емітовані на ім`я ОСОБА_15 в АТ «ІДЕЯ БАНК» та АТ «ОТП БАНК», які в подальшому були зняті останнім в банкоматі АТМ3202 АТ «МЕГАБАНК», що розташований по вулю Замостянській, 33 у м. Вінниці, розпорядження якими надалі здійснювалось за вказівками ОСОБА_13 .

Внаслідок цього ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 отримавши вказані грошові кошти, розпорядилися ними на власний розсуд, тим самим спричинили ОСОБА_21 матеріальної шкоди на загальну суму 19950 грн.

Обвинувачений ОСОБА_13 у судовому засіданні винуватість у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав та суду пояснив, що вчинив їх за обставин, викладених в обвинувальному акті. Зокрема, повідомив суду, що він під час відбування покарання в ДУ «Вінницька ВК (№ 86)» разом з іншими обвинуваченими вчинив ряд шахрайських дій за допомогою телефонних дзвінків потерпілим.

Точні дати, суми заподіяної шкоди та прізвища потерпілих він точно не пам`ятає, у зв`язку зі спливом тривалого проміжку часу та великою кількістю епізодів.

Вони дзвонили до потерпілих, представлялись службою безпеки банків, вводили потерпілих в оману, після чого останні перераховували свої кошти на підконтрольні обвинуваченим рахунки. Згодом на його прохання отримані шахрайським шляхом кошти знімали та витрачали на їхні потреби.

Він працював спільно з ОСОБА_32 та іншими обвинуваченими. Що саме робив кожен з них, він на цей час не пам`ятає.

Потерпілих шукали шляхом підбору мобільних номерів, при цьому в інтернеті ознайомлювались з деклараціями людей.

ОСОБА_33 відкривав рахунки у банках, купував сім-карти та мобільні телефони для здійснення злочинної діяльності, виготовляв міські номери в «Укртелекомі», які починались з (056), з метою отримання довіри потерпілих. Гроші потерпілих виводили на карти ОСОБА_34 . Останній був обізнаний про їхні злочинні дії й отримував частину коштів за свою участь. Також ОСОБА_33 надавав рахунки своєї співмешканки. Після зняття коштів, що надходили на його картки, ОСОБА_33 купував їм продукти та передавав передачі.

ОСОБА_35 жив в іншій камері, однак регулярно приходив до них, і ОСОБА_36 залучив його до злочинної діяльності. ОСОБА_37 брав участь у всіх епізодах злочинної діяльності.

ОСОБА_38 був також задіяний у злочинних діях, він підбирав потерпілих, дзвонив до них, повідомляв про проблеми з рахунками та про необхідність змінити пін-код. Коли ОСОБА_38 доводив потерпілих до банкомату, то переключав на нього або ОСОБА_39 . Такі ж дії вчиняв і ОСОБА_40 .

Потерпілі знімали кошти зі своїх карт у банкоматі та перераховували на вказані рахунки через термінали самообслуговування.

З коштів, якими вони заволоділи, він віддавав по 30 % кожному учаснику злочинної організації, які безпосередньо брали участь у конкретному епізоді.

ОСОБА_36 міг займатись шахрайством самостійно, однак коли вони спільно вводили потерпілих в оману, ОСОБА_36 радився з ним щодо вчинених дій.

Обвинувачений ОСОБА_14 в судовому засіданні винуватість у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав та суду пояснив, що вчинив їх за обставин, викладених в обвинувальному акті. Зокрема, повідомив суду, що він заволодів грошовими коштами потерпілих разом з іншими обвинуваченими. Коштами розпоряджався ОСОБА_41 , а саме розподіляв між учасниками групи. З ОСОБА_42 він спілкувався по телефону, уточняв чи зайшли гроші на рахунок.

Обвинувачений ОСОБА_16 у судовому засіданні винуватість у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав та суду пояснив, що вчинив їх за обставин, викладених в обвинувальному акті. Зокрема, повідомив суду, що він брав безпосередню участь у діяльності групи. Він знаходив потерпілих шляхом підбирання номеру, у ході телефонної розмови доводив їх до банкомата, а потім переключав на ОСОБА_43 або ОСОБА_44 , які переконували потерпілих перераховувати кошти на підконтрольні обвинуваченим рахунки.

ОСОБА_38 виконував аналогічні з його діями, а саме підбирав потерпілих та доводив їх до банкомату, після чого переключав на ОСОБА_43 або

ОСОБА_45 ОСОБА_42 він контакту не мав, з останнім спілкувались ОСОБА_36 або ОСОБА_54

Прізвища потерпілих та суми коштів він на цей час не пам`ятає, у зв`язку зі спливом великого проміжку часу.

За вчинене шахрайство ОСОБА_36 або ОСОБА_41 давали йому 30 % від отриманої суми шляхом зарахування на карткові рахунки моїх знайомих.

Обвинувачений ОСОБА_17 у судовому засіданні винуватість у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав та суду пояснив, що вчинив їх за обставин, викладених в обвинувальному акті. Зокрема, повідомив суду, що він знаходив потерпілих, представлявся їм працівником служби безпеки банку та повідомляв їм про злам рахунку. Потім повідомляв про необхідність прибути до банкомату, після чого переключав потерпілих на ОСОБА_43 або ОСОБА_46 .

За вчинені шахрайства він отримував свій відсоток, скільки саме не пам`ятає.

Він перераховував кошти на рахунок дівчини ОСОБА_47 . Також йому відомо, що гроші виводили за допомогою ОСОБА_48 , який купував для них необхідні речі та передавав передачі в установу.

Обвинувачений ОСОБА_15 у судовому засіданні винуватість у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав та суду пояснив, що вчинив їх за обставин, викладених в обвинувальному акті. Зокрема, повідомив суду, що до нього телефонував ОСОБА_13 та повідомляв, що на його рахунок зайдуть грошові кошти. Після цього він частину грошей знімав та купував речі й продукти на передачі для обвинувачених, певну частину залишав собі, решту грошей перераховував на інші рахунки, які повідомляв йому ОСОБА_13 .

Судом першої інстанції такі дії обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 за фактом заволодіння грошовими коштами потерпілих ОСОБА_23 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_21 кваліфіковані за частиною четвертою статті 190 КК, за ознаками заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого повторно, організованою групою; за фактом заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_20 кваліфіковані за частиною четвертою статті 190 КК, за ознаками заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), що завдало значної шкоди потерпілому, вчиненого повторно, організованою групою. В свою чергу, дії обвинуваченого ОСОБА_15 за фактом заволодіння грошовими коштами потерпілих ОСОБА_20 та ОСОБА_21 кваліфіковані за частиною п`ятою статті 27 частиною другою статті 190 КК, за ознаками пособництва у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), що завдало значної шкоди потерпілому, вчиненого повторно групою осіб.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали

В апеляційній скарзі прокурор просив вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 10 квітня 2025 рокускасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок та призначити ОСОБА_14 покарання за ч. 4 ст. 190 КК України ( в редакції Закону № 2617-VIII) у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, що належить йому на праві приватної власності. Вказати у резолютивній частині вироку, що відповідно до речення другого частини 4 ст. 70 , ст. 72 КК України ОСОБА_13 до строку остаточного призначеного покарання зарахувати частково відбуте покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 28.09.2023. В решті вирок залишити без змін.

У поданих змінах до апеляційної скарги прокурор просить вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 10 квітня 2025 року змінити через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Виключити з резолютивної частини вироку вказівку, що ОСОБА_13 на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання за цим вироком та за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 28.03.2023 остаточне покарання призначено у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, що належить йому на праві приватної власності.

Вказати у резолютивній частині вироку, що ОСОБА_13 підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання за цим вироком та за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 28.09.2023 остаточне покарання призначено у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, що належить йому на праві приватної власності.

Виключити з резолютивної частини вироку при зарахуванні в строк остаточного покарання ОСОБА_13 часткового відбутого покарання за попереднім вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 28.09.2023 посилання на положення ст. 72 КК України.

Вказати у резолютивній частині вироку, що остаточне покарання ОСОБА_15 визначено на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим покаранням за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 27.10.2022 та призначити ОСОБА_15 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Виключити з резолютивної частини вироку при зарахуванні в строк остаточного покарання ОСОБА_15 часткового відбутого покарання за попереднім вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 27.10.2022 посилання на положення ст. 72 КК України.

Вказати у мотивувальній та резолютивній частині вироку про стягнення з ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 в рівних частках на користь держави 38999,39 гривень витрат на залучення експертів, а з ОСОБА_15 3391,25 гривень витрат на залучення експертів.

У решті вирок залишити без змін.

У доводах, поданих змін до апеляційної скарги, прокурор посилається на те, що з аналізу вимог ч. 2 ст. 70, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 309 КК України, а також з урахуванням того, що попереднім вироком суду ОСОБА_15 засуджено за вчинення кримінального проступку, а оскаржуваним вироком за вчинення нетяжкого злочину, остаточне покарання на підставі ч. 2, 4 ст. 70 КК України йому мало бути призначено в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання, тобто не більше 3 років позбавлення волі. При цьому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність призначення ОСОБА_15 остаточного покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, проте не правильно обрав спосіб призначення остаточного покарання, а саме у виді часткового складання покарання призначеного за цим вироком (2 роки позбавлення волі) та покарання за вироком Вінницького міського суду від 27.10.2022 (у виді 3 років позбавлення волі), а не шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Окрім того, оскаржуваним вироком ОСОБА_13 відповідно до речення другого частини четвертої статті 70, статті 72 Кримінального кодексу України зараховано до строку остаточного призначеного покарання частково відбуте покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 28.03.2023, тобто з 05.12.2023 по день ухвалення цього вироку 10.04.2025.

Однак, вирок щодо ОСОБА_13 від 28.03.2023 не ухвалювався, натомість на час ухвалення оскаржуваного вироку ОСОБА_13 був засуджений вироком Вінницького міського суду від 28.09.2023 та відбував покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна.

Неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність - безпідставне посилання на положення ст. 72 КК України при зарахуванні частково відбутого покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, допущено судом також стосовно ОСОБА_15 , якому попереднім і новим оскаржуваним вироком призначався однаковий вид покарання позбавлення волі.

Отже, судом при ухваленні вироку стосовно ОСОБА_13 та ОСОБА_15 неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність (ст. 70, 72 КК України), що є підставою для зміни вироку судом апеляційної інстанції, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 409, ст. 413 КК України.

Крім того, згідно резолютивної частини вироку Вінницького міського суду від 10.04.2025, ОСОБА_13 засуджено за ч. 4 ст. 190 КК України та призначено остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України з урахуванням вироку Вінницького міського суду від 28.03.2023, тобто судом при призначені покарання враховано вирок, який стосовно ОСОБА_13 не ухвалювався.

Також на підставі ч.4 ст.70 КК України у строк остаточного покарання обвинуваченому зараховано частково відбуте покарання за вироком Вінницького міського суду від 28.03.2023, а не за вироком від 28.09.2023.

Судом першої інстанції 08.05.2025 постановлено ухвалу про виправлення допущеної у оскаржуваному вироку описки, якою виправлено описку у вступній, мотивувальній та резолютивній частині вироку та зазначено, що ОСОБА_13 був засуджений вироком Вінницького міського суду від 28.09.2023 і саме за цим вироком відповідно речення другого ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України до строку остаточного покарання було зараховано частково відбуте покарання з 05.12.2023 по 10.04.2025.

Разом з тим, з резолютивної частини оскаржуваного вироку стосовно ОСОБА_13 , навіть з урахуванням ухвали про виправлення описки, вбачається, що остаточно призначене покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України залишилось з урахуванням вироку Вінницького міського суду від 28.03.2023, тобто вироку, який стосовно ОСОБА_13 не ухвалювався.

Крім того, оскаржуваним вироком з обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 та ОСОБА_49 стягнуто на користь держави в рівних частинах витрати на залучення експертів загальною вартість, яких становить 42390,64 грн.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в ході досудового розслідування проведено ряд експертиз, загальна вартість яких становить 42390 грн 64 копійки. Таким чином з урахуванням того, що ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 спільно вчинено 5 епізодів злочинної діяльності, з яких лише 2 епізоди за пособництва ОСОБА_15 , витрати на проведення експертиз в сумі 42390,64 грн підлягають стягненню з ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 та ОСОБА_15 з їх визначенням у певних частках враховуючи ступінь винуватості та кількість вчинених кожним епізодів злочинної діяльності.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_15 просить вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 10 квітня 2025 року - змінити частині стягнення судових витрат на користь держави та стягнення матеріальної шкоди на користь потерпілих ОСОБА_20 та ОСОБА_21 . Постановити ухвалу, якою залишити стягнення судових витрат (за залучення експертів) на користь держави та стягнення матеріальної шкоди на користь потерпілих ОСОБА_20 та ОСОБА_21 з обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .

У доводах апеляційної скарги посилається на те, що сторона обвинувачення не надала суду належних доказів які б слугували підставами стягнення з ОСОБА_15 судових витрат (за залучення експертів) на користь держави та стягнення матеріальної шкоди на користь зазначених потерпілих, оскільки ОСОБА_15 із суми 176900 грн не отримав своєї частки у сумі 35380 грн. та із суми 19950 грн не отримав своєї частки у сумі 3990 грн, а тому стягнення цих сум грошових коштів є безпідставним.

Крім того, із загальної суми 42390, 64 грн. частка суми стягнення з ОСОБА_15 становить 8478, 13 грн, а у зв"язку з тим, що ОСОБА_15 не отримував вищезазначених грошових коштів, то стягнення з нього процесуальних витрат на користь держави (за залучення експертів) із загальної суми 42390, 64 грн. частки суми стягнення з ОСОБА_15 становить 8478,13 грн є незаконним.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_50 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_16 просив вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 10 квітня 2025 року - змінити в частині призначеного покарання ОСОБА_16 . Застосувати до нього покарання у виді 4 років позбавлення волі без застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна. Однак, до початку апеляційного розгляду в порядку ч. 1 ст. 403 КПК України захисник ОСОБА_50 відмовився від поданої ним апеляційної скарги в інтересах обвинуваченого ОСОБА_16 та просив у цій частині закрити апеляційне провадження.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_17 просив вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 10 квітня 2025 року - змінити, призначивши ОСОБА_17 покарання у виді 5 років позбавлення волі та застосувати вимоги ст. ст. 75, 76 КК України, звільнивши ОСОБА_17 від відбування покарання з випробовуванням на певний строк. Однак, до початку апеляційного розгляду в порядку ч. 1 ст. 403 КПК України захисник ОСОБА_8 відмовився від поданої ним апеляційної скарги в інтересах обвинуваченого ОСОБА_17 , просив закрити апеляційне провадження, скасувати вирок стосовно обвинуваченого, посилаючись на те, що ОСОБА_17 - помер, що підтверджується копією відповідного документу, наданого до матеріалів кримінального провадження.

Позиції учасників судового розгляду

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_7 підтримав подану ним апеляційну скаргу з поданими до неї змінами та наполягав на її задоволенні, посилаючись на викладені у ній доводи. Заперечив щодо задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_11 . Не заперечував щодо прийняття відмови від поданої апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_17 та закриття в цій частині апеляційного провадження у зв`язку з смертю обвинуваченого. Не заперечував щодо прийняття відмови від поданої апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_16 та закриття в цій частині апеляційного провадження.

Захисник ОСОБА_11 та обвинувачений ОСОБА_15 підтримали подану захисником апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні, частково підтримали зміни прокурора до апеляційної скарги. Не заперечували щодо прийняття відмови від поданої апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_17 та закриття в цій частині апеляційного провадження, та не заперечували проти прийняття відмови від поданої апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_16 та закриття в цій частині апеляційного провадження.

Захисник ОСОБА_50 та обвинувачений ОСОБА_16 підтримали подану захисником відмову від апеляційної скарги, а щодо задоволення апеляційної скарги прокурора із поданими до неї змінами та апеляційної скарги захисника ОСОБА_51 поклалися на розсуд суду. Не заперечували проти прийняття відмови від поданої апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_17 та закриття в цій частині апеляційного провадження.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_17 адвокат ОСОБА_8 підтримав подану відмову від апеляційної скарги, просив суд закрити кримінальне провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_17 у зв`язку із смертю обвинуваченого, а щодо задоволення апеляційної скарги прокурора із поданими до неї змінами та апеляційної скарги захисника ОСОБА_11 поклався на розсуд суду.

Захисник ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_14 щодо задоволення апеляційних скарг прокурора та захисника ОСОБА_11 покладалися на розсуд суду. Не заперечували щодо прийняття відмови від поданої апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_17 та закриття в цій частині апеляційного провадження та не заперечували щодо прийняття відмови від поданої апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_16 та закриття в цій частині апеляційного провадження.

Захисник ОСОБА_12 та обвинувачений ОСОБА_13 щодо задоволення апеляційних скарг прокурора та захисника ОСОБА_11 покладалися на розсуд суду. Не заперечували щодо прийняття відмови від поданої апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_17 та закриття в цій частині апеляційного провадження та не заперечували щодо прийняття відмови від поданої апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_16 та закриття в цій частині апеляційного провадження.

Потерпілі у даному кримінальному провадженні про дату, час та місце судового розгляду повідомлялися неодноразово належним чином, однак у судове засідання не з`явилися, клопотань про відкладення не надсилали. За таких обставин, прокурор, захисники та обвинувачені не заперечували щодо проведення судового розгляду у відсутність потерпілих, а тому відповідно до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України, а також у зв`язку з відсутністю заперечень учасників, які з`явилися в судове засідання, апеляційний розгляд відбувся у відсутність потерпілих.

Мотиви і висновки суду апеляційної інстанції

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст оскаржуваного рішення та доводи, викладені в апеляційних скаргах, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження, провівши судові дебати та надавши обвинуваченим останнє слово, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 190 КК України, та висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 27 частиною другою статті 190 КК України, а також кваліфікація дій обвинувачених сторонами в апеляційних скаргах не оскаржуються, а тому апеляційним судом на підставі ч.1 ст.404 КПК України не переглядаються.

Разом з тим, захисник ОСОБА_50 за згодою обвинуваченого ОСОБА_16 до початку апеляційного розгляду відмовився від своєї апеляційної скарги і таку відмову як обвинувачений, так і захисник підтримали у судовому засіданні.

Окрім цього, захисник ОСОБА_8 під час апеляційного розгляду також відмовився від своєї апеляційної скарги в інтересах обвинуваченого ОСОБА_17 , просив закрити апеляційне провадження і скасувати вирок стосовно ОСОБА_17 у зв`язку зі смертю останнього, надавши копію лікарського свідоцтва про смерть №75 від 09.07.2025, відповідно до якого ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_6 місце смерті - м. Жмеринка Вінницької області та заяву ОСОБА_52 , яка є дружиною покійного обвинуваченого ОСОБА_17 , про те, що остання не заперечує щодо закриття кримінального провадження та не має наміру звертатися до суду з приводу реабілітації обвинуваченого ОСОБА_17 .

Відповідно до ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, установивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

За таких підстав, вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 10 квітня 2025 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_17 за ч.4 ст.190 КК України слід скасувати, а кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_17 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України, - закрити на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з смертю обвинуваченого ОСОБА_17 .

З огляду на відмову захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_8 від апеляційних скарг апеляційний суд переглядає оскаржуваний вирок лише в межах апеляційної скарги прокурора ОСОБА_7 з поданими до неї змінами та апеляційної скарги захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_15 .

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора з поданими до неї змінами апеляційний суд вважає їх обґрунтованими та такими що заслуговують на увагу апеляційного суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст.408 КК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: 1) неповнота судового розгляду; 2) невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; 3) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 4) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Вимогами ч. 2 ст. 70 КК України передбачено, що при складанні покарань остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання. Якщо хоча б одне із кримінальних правопорушень є умисним тяжким або особливо тяжким злочином, суд може призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у межах максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Разом з тим, вказане положення закону при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_15 залишилося поза увагою суду першої інстанції

Апеляційним судом установлено, що на час ухвалення оскаржуваного вироку обвинувачений ОСОБА_15 був засуджений вироком Вінницького міського суду від 27.10.2022 за ч. 1 ст. 309, ст. 71 КК України та відбував покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Санкцією ч. 1 ст. 309 КК України передбачені такі види та розміри покарань: штраф від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або пробаційний нагляд на строк до п`яти років, або обмеження волі на той самий строк.

Кримінальні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 190 КК України, за які ОСОБА_15 засуджено оскаржуваним вироком від 10.04.2025, вчинені ним 22.04.2020 та 07.08.2020, тобто до ухвалення щодо нього попереднього вироку від 27.10.2022.

Санкцією ч. 2 ст. 190 КК України передбачено покарання у виді штрафу від трьох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк від одного до двох років, або обмеження волі на строк до п`яти років, або позбавлення волі на строк до трьох років, таким чином зазначене кримінальне правопорушення, у відповідності до вимог ст.12 КК України відноситься до нетяжких злочинів.

З аналізу вимог ч. 2 ст. 70, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 309 КК України, а також з урахуванням того, що попереднім вироком суду ОСОБА_15 засуджено за вчинення кримінального проступку, а оскаржуваним вироком за вчинення нетяжкого злочину слідує, що остаточне покарання на підставі ч. 2, 4 ст. 70 КК України могло бути призначено в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання, тобто не більше 3 років позбавлення волі.

Разом з тим, суд першої інстанції дійшовши до правильного висновку про необхідність призначення ОСОБА_15 остаточного покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, неправильно обрав спосіб призначення остаточного покарання, а саме у виді часткового складання покарання призначеного за цим вироком (2 роки позбавлення волі) та покарання за вироком Вінницького міського суду від 27.10.2022 (у виді 3 років позбавлення волі), а не шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Таким чином, суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ч. ч. 2, 4 ст. 70 КК України), що відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 409 КПК України, є підставою для зміни вироку Вінницького міського суду в частині призначеного ОСОБА_15 покарання.

Окрім того, оскаржуваним вироком обвинуваченому ОСОБА_13 відповідно до речення другого частини четвертої статті 70, статті 72 Кримінального кодексу України зараховано до строку остаточного призначеного покарання частково відбуте покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 28.03.2023, тобто з 05.12.2023 по день ухвалення цього вироку 10.04.2025.

Однак, судом першої інстанції залишено поза увагою те, що вирок щодо ОСОБА_13 від 28.03.2023 не ухвалювався. Натомість на час ухвалення оскаржуваного вироку ОСОБА_13 був засуджений вироком Вінницького міського суду від 28.09.2023 та відбував покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна.

Відповідно до вимог ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю злочинів та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи з визначеного цією статтею співвідношення.

Таким чином, з аналізу вказаної норми вбачається що, у разі визначення обвинуваченому остаточного покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, або про зарахування у строк покарання за новим вироком повністю чи частково відбутого покарання за попереднім вироком, види яких є однаковими, положення ст. 72 КК України не підлягають застосуванню оскільки попереднім і новим вироком йому призначено покарання у виді позбавлення волі.

Аналогічне неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність - безпідставне посилання на положення ст. 72 КК України при зарахуванні частково відбутого покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, допущено судом також стосовно обвинуваченого ОСОБА_15 , якому попереднім і новим оскаржуваним вироком призначався однаковий вид покарання позбавлення волі.

Таким чином, апеляційним судом установлено, що судом першої інстанції при ухваленні вироку стосовно обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_15 неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність (ст. 70, 72 КК України), що є підставою для зміни вироку судом апеляційної інстанції, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 409, ст. 413 КК України.

Крім того, згідно з резолютивною частиною вироку Вінницького міського суду від 10.04.2025 ОСОБА_13 засуджено за ч. 4 ст. 190 КК України та призначено остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України з урахуванням вироку Вінницького міського суду від 28.03.2023, тобто судом при призначені покарання враховано вирок, який стосовно ОСОБА_13 не ухвалювався.

Також на підставі ч.4 ст.70 КК України у строк остаточного покарання обвинуваченому зараховано частково відбуте покарання за вироком Вінницького міського суду від 28.03.2023, а не за вироком від 28.09.2023.

Судом першої інстанції 08.05.2025 постановлено ухвалу про виправлення допущеної у оскаржуваному вироку описки, якою виправлено описку у вступній, мотивувальній та резолютивній частині вироку та зазначено, що ОСОБА_13 був засуджений вироком Вінницького міського суду від 28.09.2023 і саме за цим вироком відповідно речення другого ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України до строку остаточного покарання було зараховано частково відбуте покарання з 05.12.2023 по 10.04.2025.

Разом з тим, з резолютивної частини оскаржуваного вироку стосовно ОСОБА_13 , навіть з урахуванням ухвали про виправлення описки, вбачається, що остаточно призначене покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України залишилось з урахуванням вироку Вінницького міського суду від 28.03.2023, тобто вироку, який стосовно ОСОБА_13 не ухвалювався.

Окрім того, перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора з поданими до неї змінами, а також доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_15 , установлено, що оскаржуваним вироком з обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 та ОСОБА_15 стягнуто на користь держави в рівних частинах витрати на залучення експертів загальною вартість, яких становить 42390,64 грн.

Відповідно до вимог ст. 124 КПК України та роз`яснень п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експерта. У справі, в якій засуджено декілька осіб, судові витрати мають визначатися в певних частках з урахуванням ступеня вини та майнового стану кожного із засуджених.

Установлено, що під час досудового розслідування проведено ряд експертиз, загальна вартість яких становить 42390 грн 64 коп.

З урахуванням того, що ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 спільно вчинено 5 епізодів злочинної діяльності, з яких лише 2 епізоди за пособництва ОСОБА_15 , тому витрати на проведення експертиз в сумі 42390,64 грн підлягають стягненню з ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 та ОСОБА_15 з їх визначенням у певних частках враховуючи ступінь винуватості та кількість вчинених кожним епізодів злочинної діяльності.

Однак, у зв`язку з тим, що вирок стосовно обвинуваченого ОСОБА_17 підлягає скасуванню, а кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_17 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України, - закриттю на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з смертю обвинуваченого, то понесені процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 9749, 85 гривень, які підлягали стягненню з ОСОБА_17 , слід віднести на рахунок держави.

Таким чином, із обвинуваченого ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_16 в рівних частках на користь держави слід стягнути - 29249,54 гривень процесуальних витрат на залучення експертів, а з обвинуваченого ОСОБА_15 слід стягнути - 3391,25 гривень процесуальних витрат на залучення експертів.

Отже, судом першої інстанції допущено порушення вимог ст. 124 КПК України, що у свою чергу перешкодило йому ухвалити законне та обґрунтоване рішення, а тому воно є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409, ст. 412 КПК України, є підставою для зміни судового рішення в апеляційному порядку.

Що ж стосується доводів захисника ОСОБА_11 про безпідставність стягнення матеріальної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_15 на користь потерпілих, оскільки обвинувачений із суми 176900 грн не отримав своєї частки у сумі 35380 грн. та із суми 19950 грн не отримав своєї частки у сумі 3990 грн, то вони, на переконання апеляційного суду, безпідставні.

Апеляційним судом установлено, що згідно з пред`явленим обвинуваченням розмір шкоди, завданої потерпілому ОСОБА_20 становить - 176900 грн., а потерпілому ОСОБА_21 - 19950 грн. За результатом судового розгляду зазначені суми знайшли своє підтвердження, тому позовні вимоги потерпілих ОСОБА_53 та ОСОБА_21 в частині стягнення з обвинувачених на їхню користь заявлених сум судом обґрунтовано задоволені.

Так,кримінальні правопорушення стосовно потерпілих ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , вчинені ОСОБА_15 у співучасті з обвинуваченими ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , та кваліфіковані за частиною п`ятою статті 27 частиною другою статті 190 КК України, за ознаками пособництва у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), що завдало значної шкоди потерпілому, вчиненого повторно групою осіб.З огляду на це, відсутність отримання грошових коштів обвинуваченим ОСОБА_15 , про яке стверджує захисник ОСОБА_11 , не означає, що обвинувачений своїми діями не завдав вказаним потерпілим матеріальної шкоди та не повинен її відшкодовувати. Апеляційний суд звертає увагу сторони захисту на те, що в кримінальному провадженні важливо доводити фактичні дані про завдання шкоди, а не лише факт отримання коштів.

Отже, підсумовуючи викладене, апеляційний суд дійшов до висновку про те, що оскаржуваний вирок стосовно обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та ОСОБА_15 підлягає зміні, а стосовно обвинуваченого ОСОБА_17 скасуванню із закриттям кримінального провадження у зв`язку з смертю обвинуваченого.

З огляду на викладене, апеляційна скарга прокурора ОСОБА_7 з поданими до неї змінами підлягає задоволенню, а апеляційна скарга захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_15 підлягає частковому задоволенню, з огляду на те, що в ній також ставилося питання про зміну вироку в частині стягнення процесуальних витрат.

Керуючись ст. ст. 284, 403, 404, 407, 408, 409, 412, 413, 417 419 КПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу зі змінами прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_7 - задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_15 - задовольнити частково.

Прийняти відмову захисника ОСОБА_8 від поданої ним апеляційної скарги в інтересах обвинуваченого ОСОБА_17 , а апеляційне провадження в цій частині закрити.

Прийняти відмову захисника ОСОБА_10 від поданої ним апеляційної скарги в інтересах обвинуваченого ОСОБА_16 , а апеляційне провадження в цій частині закрити.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 10 квітня 2025 року - змінити через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Виключити з резолютивної частини вироку вказівку, що ОСОБА_13 на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання за цим вироком та за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 28.03.2023 остаточне покарання призначено у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, що належить йому на праві приватної власності.

Вказати у резолютивній частині вироку, що ОСОБА_13 підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання за цим вироком та за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 28.09.2023 остаточне покарання призначено у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, що належить йому на праві приватної власності.

Виключити з резолютивної частини вироку при зарахуванні в строк остаточного покарання ОСОБА_13 часткового відбутого покарання за попереднім вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 28.09.2023 посилання на положення ст. 72 КК України.

Вказати у резолютивній частині вироку, що остаточне покарання ОСОБА_15 визначено на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим покаранням за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 27.10.2022 та призначити ОСОБА_15 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Виключити з резолютивної частини вироку при зарахуванні в строк остаточного покарання ОСОБА_15 часткового відбутого покарання за попереднім вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 27.10.2022 посилання на положення ст. 72 КК України.

Вказати у мотивувальній та резолютивній частині вироку про стягнення з ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_16 в рівних частках на користь держави 29249,54 гривень процесуальних витрат на залучення експертів, а з ОСОБА_15 3391,25 гривень процесуальних витрат на залучення експертів.

Понесені процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 9749, 85 гривень, які підлягали стягненню з ОСОБА_17 , - віднести на рахунок держави.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 10 квітня 2025 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_17 за ч.4 ст.190 КК України скасувати, а кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_17 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України, - закрити на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з смертю обвинуваченого ОСОБА_17 .

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими, які тримаються під вартою, - у той самий строк з дня вручення їм копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4