У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.04.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

учасників судового розгляду: прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/234/24 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 лютого 2024 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Хустського району, Закарпатської області, с. Золотарево, громадянина України, українця, працюючого приватним підприємцем, із середньою освітою, одруженого, раніше судимого вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 20.06.2019 року за ч.ч. 2,3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, звільненим на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 лютого 2024 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 /один/ рік.

На підставі ч. 4 ст. 71 КК України призначено ОСОБА_6 покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 20.06.2019 року до призначеного покарання за цим вироком та остаточно призначено йому покарання у вигляді 4 /чотирьох/ років 1 /одного/ місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахується з моменту його фактичного затримання.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обрано.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати по справі за проведення товарознавчої експертизи від 21.10.2019 року № 11/734 у сумі 628 грн. 04 коп.

Речові докази по справі, а саме: односторонній оптичний диск на якому містяться відеозаписи з камер спостереження магазину Київстар, розташованого за адресою: м. Ужгород, вул. Кирила і Мефодія, 1 залишено в матеріалах кримінального провадження.

Згідно з вироком, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи засудженим вироком Хустського районного суду від 20.06.2019 за ч.ч. 2, 3 ст.185 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, звільненим від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин за наступних обставин.

Встановлено, що 20 вересня 2019 року близько 14 години 40 хвилини ОСОБА_6 , знаходячись у приміщенні магазину «Київстар», розташованому за адресою: м. Ужгород, пл. Кирила та Мефодія, 1, діючи з прямим умислом - усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, повторно, шляхом вільного доступу, викрав телефон марки Honor 8Х Black належний ПП «Комтехсервіс», вартість якого, згідно висновку експерта №11/734 становить 5291,00 грн. (п`ять тисяч двісті дев`яносто одна гривня 00 коп.), чим спричинив 1111 «Комтехсервіс» матеріальну шкоду на вказану суму.

У такий спосіб ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно.

Не погоджуючись з вказаним вироком ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 подали апеляційну скаргу, в якій просять вирок суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вважають оскаржуваний вирок суду незаконним, прийнятим з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права. Вказують, що розгляд даного провадження відбувся в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України та суд не роз`яснив належним чином наслідків застосування даної норми та не переконався чи правильно обвинувачений розуміє її зміст.

До початку судового засідання від захисника-адвоката ОСОБА_7 надійшла заява в якій він просить суд кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, закрити на підставі ст. 49 КК України та звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності. Також просив суд провести розгляд даної справи без участі обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 .

Колегія суддів дійшла висновку про можливість здійснення апеляційного розгляду за відсутності обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника-адвоката ОСОБА_7 та потерпілого, неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає його розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши позицію прокурора, яка не заперечувала проти клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження через закінчення строку давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, перевіривши та обговоривши доводи клопотання, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений під час судового розгляду провадження в суді першої інстанції повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений та його захисник також не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, тобто погодилися із встановленими судом обставинами. Не оскаржили вирок суду і в частині виду призначеного покарання.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання сторони захисту, колегія суддів виходила з такого.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Матеріально-правовою підставою застосування інституту давності вважається істотне зменшення суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення внаслідок спливу певного проміжку часу, що суттєво позначається на досягненні мети покарання.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК, яке вчинив 20 вересня 2019 року. Відповідно до ст. 12 КК вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Враховуючи, що кримінальне правопорушення обвинуваченим ОСОБА_6 вчинене 20.00.2019, а даних про переривання чи зупинення строку давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності не надано і колегією суддів не встановлено, то з огляду на п. 3 ч. 1 ст. 49 КК строк давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності на час апеляційного розгляду закінчився.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.03.2021, обвинувачений ОСОБА_6 оголошувався у розшук. Згідно пояснень наданих обвинуваченим ОСОБА_6 слідує, що він постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , нікуди за межі України не виїжджав, та що ніяких викликів, повідомлень про з`явлення до суду не отримував, що підтверджується матеріалами справи, тому колегія суддів вважає, що переривання чи зупинення строку давності про притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності не було.

Апеляційний суд приймає до уваги висновок Верховного Суду України, викладений в постанові від 30.08.2021 у справа № 638/15651/13 та правові позиції викладені у постановах Верховного Суду у справі № 5-1кс15 від 19.03.2015, у справі № 659/234/16-к від 19.06.2018, у справі № 204/4728/15-к від 20.10.2020, у справі № 372/2007/19 від 08.11.2019, у справі № 639/793/17 від 30.05.2019, у справі № 551/403/16-к від 03.07.2019 та вважає, що в даному кримінальному провадженні відсутні підстави для висновку про свідоме та умисне ухилення ОСОБА_6 від суду.

Відповідно до ст. 417 КПК суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок і закриває кримінальне провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

За змістом наведеної норми КПК України процесуальні витрати сторони обвинувачення на проведення експертиз у певному кримінальному провадженні здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України без окремого судового рішення, а їх покладення на обвинуваченого здійснюється лише у разі ухвалення обвинувального вироку за умови належного документального підтвердження.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 12 вересня 2022 року у справі 203/241/17, провадження №51-4251кмо21виснувала, якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Оскільки в цьому кримінальному провадженні апеляційний суд дійшов висновку про те, що кримінальне провадження підлягає закриттю, процесуальні витрати не можуть бути стягнені з обвинуваченого та мають бути віднесені на рахунок держави.

Отже, встановлені у даному провадженні обставини, дають колегії суддів підстави для скасування оскаржуваного вироку та часткового задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 407, 417, 418, 419 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 лютого 2024 року щодо ОСОБА_6 , скасувати.

На підставі п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 417 КПК України, ст. 49 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а провадження у справі закрити.

Судові витрати по справі за проведення товарознавчої експертизи від 21.10.2019 року № 11/734 у сумі 628 грн. 04 коп. віднести на рахунок держави.

Речові докази по справі, а саме: односторонній оптичний диск на якому містяться відеозаписи з камер спостереження магазину Київстар, розташованого за адресою: м. Ужгород, вул. Кирила і Мефодія, 1 зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді