Справа № 333/3905/25
Провадження № 1-кс/333/1662/25
УХВАЛА

07 травня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого СВ ВП №4 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя клопотання старшого слідчого СВ ВП №4 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000573, відомості про яке внесені до ЄРДР 05.05.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Миколаєві, громадянина України, неодруженого, має середню освіту, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого та додані до нього матеріали, -

ВСТАНОВИВ:

06.05.2025 року старший слідчий СВ ВП №4 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обґрунтовуючи його таким.

У ході досудового розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у тому, що 05 травня 2025 року, приблизно об 11 годині 45 хвилин, будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , маючи прямий умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, знаходячись за адресою: м. Запоріжжя вул. Оріхівське шосе, 10, на відкритій ділянці місцевості біля КНП «Запорізька обласна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради з метою наживи та особистого збагачення, підійшов до ОСОБА_7 , вихопив з його рук мобільний телефон «Xiaomi Redmi 9C4» IMEI НОМЕР_2 , у корпусі темно-синього кольору, вартістю 1000 грн., та у подальшому, коли потерпілий намагався забрати свій мобільний телефон, ОСОБА_5 наніс ОСОБА_7 руками не менше 3 ударів в обличчя та відкрито викрав мобільний телефон.

Після цього, ОСОБА_5 разом з викраденими майном зник з місця вчинення злочину, тим самим розпорядився ними на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, що кваліфікується як: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, вчинений повторно, в умовах воєнного стану.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у скоєнні вказаного кримінального правопорушення підтверджується повною мірою зібраними у ході досудового розслідування матеріалами кримінального провадження.

На думку слідчого до підозрюваного ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Згідно вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Обставинами, які дають підстави зробити висновки про наявність вищевказаних ризиків є таке.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, крім цього, ОСОБА_5 не має міцних соціальних зв`язків та постійного місця мешкання у м. Запоріжжя, у зв`язку з чим, у органу досудового розслідування є підстави вважати, що останній з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин, може переховуватись від органу досудового розслідування, що підтверджує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 будучи обізнаний про анкетні дані та місце мешкання потерпілого та свідків під час досудового розслідування може схиляти їх до відмови від раніше наданих показань про вчинення відносно нього кримінального правопорушення шляхом залякувань або вмовлянь останнього, тим самим незаконно впливати на потерпілого та свідків.

Вказана обставина свідчить про наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України незаконно впливати на потерпілого кримінальному провадженні.

Підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на волі може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останній неодноразово вчиняв злочини проти власності, враховуючи специфіку вчинення злочину може вчинити інший майновий злочин, під час дії воєнного стану, що підтверджує ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав:

- при обранні особистого зобов`язання та домашнього арешту підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого. Враховуючи обставини вчинення інкримінованого злочину, відомості про особу підозрюваного, зокрема, відсутність постійного місця проживання, виконання умов зазначених запобіжних заходів підозрюваним нічим не гарантовано;

- особи, які заслуговують на довіру та поручаються за виконання ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, відсутні та до моменту подання даного клопотання до суду, слідству не були представлені. Відсутність таких осіб, а також враховуючи те, що підозрюваний не працевлаштований та не має постійного джерела доходів, унеможливлює застосування відносно нього запобіжних заходів у вигляді особистої поруки та застави.

На думку слідчого, зазначені вище факти свідчать про неможливість запобігання вказаних ризиків і застосування більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 , ніж тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 , слідча ОСОБА_3 повністю підтримали клопотання, просили його задовольнити. Прокурор додатково повідомив, що у ОСОБА_5 вилучили під час поверхової перевірки зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору, ці відомості внесені до ЄРДР і на цей час проводиться відповідна експертиза.

Підозрюваний ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання слідчого, зазначивши, що у день подій він зі своїм знайомим знаходився біля обласної психіатричної лікарні. Останній у нього забрав мобільний телефон та пішов у психіатричне відділення, звідки вийшов потерпілий. Він попрохав потерпілого подзвонити на свій номер телефону. Потерпілий передав телефон, але у подальшому виникла сварка, під час якої останній вдарив його. Після цього, захищаючись, він теж вдарив три рази в обличчя потерпілого. Останній прохав повернути йому телефон. У той день він знаходився у стані наркотичного сп`яніння.

Захисник ОСОБА_6 також заперечував проти задоволення клопотання слідчого, зазначивши, що ОСОБА_5 раніше не судимий, є військовослужбовцем, має постійне місце мешкання, відсутні жодні докази про існування у нього ризиків, про які зазначив у своєму клопотання слідчий. За таких обставин вважає за необхідне до ОСОБА_5 застосувати заставу.

Вислухавши доводи прокурора, слідчого, думки підозрюваного та захисника, дослідивши матеріали кримінального провадженні, додані до клопотання слідчого, в їх сукупності, суд дійшов до такого.

У судовому засіданні встановлено, що 05.05.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння кримінального правопорушення за ч.4 ст.186 України (кримінальне провадження №0000573) та групою слідчих СВ ВП №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, було розпочато досудове розслідування.

05.05.2025 року т.в.о. заступника начальника СВ ВП №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 доручено проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження слідчим: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_3 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_8 .

Постановою керівника Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_24 від 05.05.2025 року визначено групу прокурорів у складі: ОСОБА_25 , ОСОБА_4 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , старший групи прокурор ОСОБА_4 .

05.05.2025 року ОСОБА_5 був затриманий у порядку ст.208 КПК України (фактичний час затримання 13-00 год.).

06.05.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, погоджене із прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , та додані до нього матеріали, підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 отримали 06.05.2025 року о 18-00 год., тому встановлений законодавством час для ознайомлення з вказаними матеріалами, був дотриманий, враховуючи початок судового засідання. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення, необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

Вважаю, що прокурором у судовому засіданні доведено, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України. На думку слідчого судді, зазначене підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- даними протоколу огляду місця події від 05.05.2025 року, згідно яких в період часу з 17 год. 18 хв. по 17 год. 30 хв. 05.05.2025 року проведено огляд місця події - ділянки місцевості неподалік Запорізької обласної психіатричної лікарні за адресою: м. Запоріжжя, вул. Оріхівське шосе, буд. 10, під час якого виявлено 10-15 крапель речовини бурого кольору, які були вилучені на марлевий тампон;

- показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який пояснив, що 05.05.2025 року, приблизно о 11-30 год., він знаходився біля входу приміщення Запорізької обласної психіатричної лікарні і до нього підійшов малознайомий чоловік на ім`я ОСОБА_29 , якого він до цього декілька разів бачив у лікарні та магазині, де вони і познайомилися. Після цього, ОСОБА_29 попрохав подзвонити на телефон останнього, так як ОСОБА_29 десь втратив свій телефон. Він подзвонив на телефон ОСОБА_29 , відповів незнайомий чоловік, після чого вони пішли та забрали ОСОБА_29 телефон. У подальшому, у них з ОСОБА_29 відбулася сварка, під час якої останній вихопив його мобільний телефон «Xiaomi Redmi» і не хотів йому віддавати. Він прохав повернути, але ОСОБА_29 телефон не повернув та декілька разів його вдарив в обличчя 3-4 рази;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі потерпілого ОСОБА_7 , під час якого останній впізнав ОСОБА_5 , як особу, яка відкрито викрала у нього мобільний телефон;

- даними протоколу затримання підозрюваного ОСОБА_5 у порядку ст.208 КПК України, під час якого було вилучено мобільний телефон «Xiaomi Redmi»;

- даними протоколу огляду мобільного телефону «Xiaomi Redmi», вилученого під час затримання ОСОБА_5 за участі потерпілого ОСОБА_7 , в ході якого останній впізнав викрадений телефон та розблокував його для подальшого огляду.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

Разом з тим, слідчий суддя не наділений повноваженнями щодо оцінки доказів на даній стадії кримінального судочинства. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

Прокурор в обґрунтування клопотання слідчого під час судового засідання, на думку слідчого судді, довів наявність фактів та інформації, зміст яких переконав суд у тому, що підозрюваний ОСОБА_5 міг вчинити кримінальне правопорушення, зазначене у клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу.

Тобто, на даному етапі кримінального провадження підозра відносно ОСОБА_5 є цілком обґрунтована. Доводи захисника та підозрюваного, заявлені на захист прав та інтересів останнього обов`язково будуть перевірятися в ході досудового розслідування даного кримінального провадження та судового розгляду у встановленому законом порядку.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Вирішуючи питання наявності ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 77 КПК України, про які в своєму клопотанні зазначає слідчий, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду

Ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду є основним ризиком, який обґрунтовує необхідність вжиття запобіжних заходів.

Досліджуючи практику Європейського суду з прав людини, можливо дійти висновку, що небезпеку переховування від правосуддя необхідно визначати з урахуванням низки релевантних чинників, серед яких доцільно виокремити особистість обвинуваченого, його моральні якості та переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, його міжнародні контакти у поєднанні із загрозою суворості можливого покарання (рішення у справах «Пунцельт проти Чехії», «В. проти Швейцарії).

Згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 є тяжким та передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років позбавлення волі, що саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Водночас, обвинувачення особи у скоєнні тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, є одним з факторів, який має враховувати суд при застосуванні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Тому слідчий суддя вважає, що тяжкість злочину, в якому підозрюють ОСОБА_5 не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, але така підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо не враховувати. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Отже, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує покарання, що передбачене законом за вчинення тяжкого злочину, який інкримінується ОСОБА_5 та, оцінюючи його у сукупності з іншими наведеними вище обставинами, встановленими в ході розгляду клопотання, дійшов до висновку про наявність ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Щодо ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні

Перевіряючи наявність зазначеного ризику, слідчий суддя враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного ст. 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

Отже, на переконання слідчого судді, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України. За таких обставин, заборона спілкуватися з певними визначеними особами, як наслідок встановлення ймовірного впливу на них, є об`єктивною необхідністю забезпечення «недоторканості» показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність.

На думку слідчого судді, з метою подальшого безперешкодного розслідування по встановленню усіх обставин у цьому провадженні, необхідно обмежити підозрюваного у можливості спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні з приводу обставин, викладених у повідомленні про підозру.

Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення

Під час судового засідання підозрюваний ОСОБА_5 зазначив, що він вживає наркотичні засоби і в день подій перебував у стані наркотичного сп`яніння.

Згідно Витягу з ЄРДР 06.05.2025 року внесені відомості за ч.1 ст.309 КК України за фактом вилучення у ОСОБА_5 зіп-пакета з кристалічної речовиною білого кольору, ймовірно наркотичною.

Вказане свідчить про наявність зазначеного ризику, так як підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Слідчий суддя також враховує, що ОСОБА_5 має постійне місце мешкання у м. Миколаєві, не має сім`ї, дітей, раніше не судимий. Тобто фактично у ОСОБА_5 відсутні певні соціальні зв`язки.

Таким чином, слідчий суддя при аналізі пояснень учасників судового засідання, доказів у кримінальному провадженні, даних, що характеризують підозрюваного, дійшов до висновку, що існують ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які є досить вагомими у даному випадку.

Враховуючи викладене, на цей час не вбачаю достатніх підстав для можливості застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою, як таких, що недостатні запобігти вказаним ризикам, а також забезпеченню виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, визначаючи тримання під вартою в цьому випадку виправданим за наявності конкретного суспільного інтересу у виді права на справедливий судовий розгляд, а також унеможливлення переховування підозрюваного від слідства та суду, незаконного впливу на свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалюють над принципом поваги до свободи особистості.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи, вимоги ч.5 ст. 182 КПК України, той факт, що злочин, в якому підозрюється ОСОБА_5 підпадає під перелік злочинів, визначених ч.4 ст.183 КПК України, тому слідчий суддя не визначає можливість застосування застави.

Водночас, під час розгляду цього клопотання, слідчий суддя розглядав можливість застосування до підозрюваного іншого, більш м`якого альтернативного запобіжного заходу, у т.ч. домашнього арешту.

Враховуючи особистість підозрюваного, ризик переховуватися від органів досудового розслідування та суду, який є надзвичайно вагомим, тому вважаю, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти встановленому під час розгляду клопотання вказаному ризику. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 є доцільним у даному випадку та відповідає принципу винятковості цього запобіжного заходу.

Необхідність застосування такого запобіжного заходу до підозрюваного, що обмежує його особисту недоторканість, не буде суперечити нормі ст.5 ч.1 п. «b» Європейської конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», за якою особи можуть бути арештовані для виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом та рішенню Європейського суду з прав людини справа «Чанєв проти України» від 09.10.2014 року.

Керуючись, ст. ст. 176, 177, 178, 182, 183, 184, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП №4 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000573, відомості про яке внесені до ЄРДР 05.05.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України стосовно ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням його в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України по 03.07.2025 року (включно).

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 рахувати з моменту фактичного його затримання з 13 год. 00 хв. 05.05.2025 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.

Копію ухвали вручити прокурору, підозрюваному, захиснику підозрюваного, а також надіслати начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України для виконання.

Повний текст ухвали складено 09.05.2025 року.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1