Справа № 190/871/25
Провадження №1-кп/190/121/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року м. П`ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. П`ятихатки кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миколаївка П`ятихатського району Дніпропетровської області, громадянина України, без освіти, не одруженого, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 162 КК України,

в с т а н о в и в:

08 квітня 2025 року приблизно о 17 год. 50 хв. ОСОБА_4 знаходився біля території домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де у нього виник раптовий злочинний умисел на проникнення до території вказаного домоволодіння, право власності на яке належить ОСОБА_6 , де на законних підставах проживає ОСОБА_7 ..

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_4 цього ж дня приблизно о 17 год. 55 хв., перебуваючи в тому самому місці, не маючи визначених законом підстав та відповідного дозволу володільця ОСОБА_7 , впевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, незаконно, скориставшись не зачиненою на замок металевою хвірткою, проник на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , територія якого огороджена парканом. Далі, перебуваючи у дворі вказаного домоволодіння, ОСОБА_4 , незаконно, скориставшись не зачиненими на замок вхідними дверима, проник до житлового будинку, де у подальшому був виявлений потерпілою ОСОБА_7 ..

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч. 1 ст. 162 КК України як незаконне проникнення до житла.

Крім цього, 08 квітня 2024 року приблизно о 18 год. 00 хв. ОСОБА_4 незаконно перебуваючи на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_6 , де на законних підставах проживає ОСОБА_7 , у ході конфлікту з потерпілою, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_7 , у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на спричинення легких тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , 08 квітня 2025 року приблизно о 18 год. 00 хв. ОСОБА_4 попередньо взявши до рук лопату, наблизився ззаду до ОСОБА_7 , яка знаходилася в положенні стоячи та діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій і наслідків, бажаючи їх настання, тримаючи обома руками лопату, замахом зверху вниз наніс удар в область лівої половини голови потерпілої ОСОБА_7 .

В результаті протиправних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження у вигляді:

- забитої рани на шкірі лівої скроневої області голови у зовнішнього кута лівого ока, синця на шкірі верхньої та нижньої повік лівого ока.

Виявлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді забитої рани на шкірі лівої скроневої області голови у зовнішнього кута лівого ока та синця на шкірі верхньої та нижньої повік лівого ока, не підлягають розподіленню, так як були причинені одночасно, за одним механізмом та від дії одного предмету, потягли за собою розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше як 3 тижні (21 день), і за цією ознакою відносяться до категорії Легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч. 2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

28 квітня 2025 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості, згідно з якою ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 162 КК України за обставин, викладених в обвинувальному акті.

Також, при укладенні угоди між сторонами, останні погодилися на призначення покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; за ч. 1 ст. 162 КК України у виді двох років обмеження волі; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді двох років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України пропонують звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з встановленням іспитового строку, поклавши на нього обов`язки передбачені ст. 76 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що при укладанні угоди були дотримані всі вимоги і правила КПК та КК України, а тому просив суд затвердити зазначену угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у скоєнні кримінальних правопорушень повністю визнав, а також зазначив, що він розуміє надані йому законом права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення угоди про визнання винуватості згідно ч. 2 ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягав на затвердженні останньої.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між його підзахисним та прокурором, на умовах, визначених у ній.

Потерпіла ОСОБА_7 надала письмову згоду прокурору на укладення між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 угоди про визнання винуватості та просила затвердити угоду про визнання винуватості.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, який просив затвердити угоду про визнання винуватості, розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Умови угоди не суперечать вимогам КПК України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, укладення угоди відбулося добровільно, умови, які б ускладнювали виконання угоди обвинуваченим, не встановлено. Суд переконався, що укладення угоди сторонами є також добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачений визнав себе винним, віднесені до категорії кримінального проступку, унаслідок вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення шкода завдана потерпілій, яка надала письмову згоду прокурору на укладення угоди.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розумів права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст.ст. 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 28 квітня 2025 року між прокурором П`ятихатського відділу Жовтоводської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред"явленому обвинувачені за ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 162 КК України та призначити покарання

- за ч. 2 ст. 125 КК України - 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

- за ч. 1 ст. 162 КК України ДВА роки обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупність злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання ДВА роки обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку ОДИН рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов"язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в П"ятихатський районний суд Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1