УХВАЛА

2 червня 2025 року

м. Київ

справа № 569/5678/24

провадження № 51-2014 ск 25

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

перевіривши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 12 червня 2024 року та ухвалу Рівненського апеляційного суду від 8 квітня 2025 року,

установила:

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаних судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши подану касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що при зверненні не було додержано п. 4 ч. 2, частин 3, 6 цієї статті.

Відповідно до законодавчих положень у касаційній скарзі має бути зазначено правове обґрунтування заявленої вимоги, адже суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами норм права, під час здійснення перегляду не ревізує повноти судового розгляду, висновків щодо фактичних обставин кримінального провадження і наділений повноваженнями скасувати чи змінити оспорювані рішення виключно на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 цього Кодексу. До скарги додаються її копії з додатками в кількості, необхідній для надіслання учасникам судового провадження.

Цього не було враховано при зверненні до Верховного Суду.

За змістом касаційної скарги, у ній захисникпросить скасувати судові рішення і закрити кримінальне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК.

Однак, заявляючи таку вимогу авторка скарги не наводить в аспекті статей 2, 84-87, 91, 94, 284, 370, 374, 412, 413 КПК у їх взаємозв`язку доводів, які би свідчили про допущення при здійсненні провадження істотних порушень норм права та незаконність обвинувального вироку. Замість цього мотиви незгоди з висновками суду переважно зводиться до цитування окремих статей КПК, констатації про їх недодержання та відсутність доказів для доведення винуватості засудженої у вчиненні інкримінованих суспільно небезпечних діянь. Водночасзаперечуючи правомірність спеціального судового провадження (in absentia) й обізнаність ОСОБА_5 про кримінальне переслідування, скаржниця не обґрунтовує цього в розрізі положень ст. 2, ч. 8 ст. 135, ст. 2975 вказаного Кодексу та встановлених у справі фактів.

Крім того, попри те, що обвинувальний вирок переглядався в апеляційному порядку в касаційній скарзі не викладено обґрунтування несправедливості застосованої процедури з огляду на статті 404, 405 КПК й невідповідності постановленої ухвали приписам ст. 419 цього Кодексу. Скаржниця такожне окреслила, яких конкретних доводів сторони захисту не розглянув суд апеляційної інстанції і не дав на них відповідей.

Отже, заявленої в скарзі вимоги про скасування оспорюваних рішень і закриття кримінального провадження не обґрунтовано.

За ч. 3 ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Між тим, подана скарга не містить жодних застережень щодо цієї обставини.

Також при скеруванні скарги через підсистему «Електронний кабінет» було залишено поза увагою, що її функціонування у Касаційному кримінальному суді Верховного Суду здійснюється з урахуванням вимог процесуального законодавства. Відповідно до ст. 35 КПК, у разі подання до суду документів у електронній формі учасник зобов`язаний у випадках, передбачених цим Кодексом, надати доказ надсилання рекомендованим листом з повідомленням про вручення іншим учасникам провадження, які не мають офіційної електронної адреси, копій наданих документів із використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи та/або її окремих підсистем (модулів). Проте виконання зазначених правил скаржницею не підтверджено.

Таким чином положень ст. 427 КПК не дотримано, що перешкоджаєвідкриттюкасаційногопровадження.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим згаданою нормою процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали особою, яка подала згадану скаргу.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів

постановила:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 12 червня 2024 року та ухвалу Рівненського апеляційного суду від 8 квітня 2025 рокузалишити без руху і встановити строк для усунення недоліків упродовж п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3