Справа № 587/4719/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року Сумський районний суд Сумської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників - адвокатів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальне провадження №0002183 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дубіївка Черкаського району Черкаської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працездатного, військовослужбовця, одруженого, маючого дитину 2024 року народження, учасника АТО, маючого статус учасника бойових дій, зареєстрованого за місцем фактичного проживання з адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України, за наступних обставин.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

24.02.2022 Президентом України видано Указ «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022, затверджений Законом № 2102-ІХ від 24.02.2022, у зв`язку з чим на території України запроваджено правовий режим воєнного стану.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №274 від 24.09.2024 старшого солдата ОСОБА_6 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 12.09.2024 №201-РС на посаду кулеметника кулеметного відділення кулеметного взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення; з цього часу вважається таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.07.2024 № 206 майора ОСОБА_7 призначено на посаду заступника командира з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 та вважається таким, що з 20.07.2024 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Згідно положень ст. ст. 29 - 33 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, заст упник командира з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_7 за своїм службовим становищем та військовим званням є безпосереднім начальником для старшого солдата ОСОБА_6 .

Під час проходження військової служби за мобілізацією старший солдат ОСОБА_6 відповідно до положень Військової присяги та вимог ст. ст. 11, 16, 125, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, беззастережно виконувати накази командирів (начальників).

Єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця , наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази , забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

Начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь», і далі виконує його. Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Однак, старший солдат ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, проходячи її в умовах воєнного стану, на порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п. п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 125, 126, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Військової присяги, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправність своїх дій, близько 10 год. 10 хв. 30.10.2024 перебуваючи на території місця дислокації військової частини НОМЕР_1 в районі АДРЕСА_2 , у присутності військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 відкрито відмовився виконати наказ у формі бойового розпорядження командира НОМЕР_3 окремого стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_12 за №106 від 29.10.2024 про вибуття на позиції: СІРІУС, МЮНХЕН, ОСІНЬ для виконання завдань за призначенням.

Відкрита відмова обвинуваченого ОСОБА_6 виконати письмовий наказ - бойове розпорядження командира НОМЕР_3 окремого стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 потягла за собою підрив дисципліни підрозділу, зниження рівня бойової готовності, невиконання завдань за призначенням.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав в повному обсязі і пояснив, що він є військовослужбовцем за мобілізацією. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №274 від 24.09.2024 його призначено на посаду кулеметника кулеметного відділення кулеметного взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення. Близько 10 год. 10 хв. 30.10.2024, перебуваючи на території місця дислокації військової частини НОМЕР_1 в районі АДРЕСА_2 , у присутності військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 він відкрито відмовився виконати наказ у формі бойового розпорядження командира НОМЕР_3 окремого стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 про вибуття на позиції: СІРІУС, МЮНХЕН, ОСІНЬ для виконання завдань за призначенням, посилаючись на незадовільнийстан здоров`я, хоча фактично стан здоров`я дозволяв виконувати бойові розпорядження.

Після роз`яснення положень статті 349 КПК України обвинувачений, повністю визнавши свою вину, погодився з кваліфікацією вчиненого кримінального правопорушення, вважав недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Учасникам судового провадження, в тому числі і обвинуваченому, роз`яснено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд має з`ясувати, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Інші учасники судового провадження також вважали недоцільним дослідження інших доказів по справі, враховуючи позицію самого обвинуваченого, який повністю визнає свою вину, правильно розуміє суть обвинувачення, не оспорює обставин вчинення кримінального правопорушення, які підлягають доказуванню, сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого немає.

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого в судовому засіданні встановлена в повному обсязі.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 4 ст. 402 КК України, оскільки він вчинив дії, які виразилися в непокорі, тобто відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненої в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

В Постанові № 7 від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання" із подальшими змінами Пленум Верховного Суду України звернув увагу на те, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні злочину, слід суворо додержуватися вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку необхідно дотримуватися вимог кримінального закону й враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує обставини справи, характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого, який в цілому позитивно характеризується ( ар.с.41), пом`якшуючі відповідальність обвинуваченого обставини раніше не судимий, свою вину визнав в повному обсязі і щиро розкаявся у скоєному, своїми правдивими показаннями як в ході досудового слідства так і в судовому засіданні сприяв розкриттю злочину та встановленню істини по справі, матеріальна шкода злочином не завдана, має вади здоров`я, пов`язані з проходженням військової служби та захистом Батьківщини (ар. с. 29, 37, 38), має на утриманні малолітню дочку 2024 року народження ( ар.с.39), виявив бажання продовжити проходження військової служби і на даний час також проходить військову службу, нагороджений урядовими і неурядовими нагородами та відзначений подяками та грамотами військової частини та Міністра оборони України ( ар. с. 35,36, 37), є учасником АТО та учасником бойових дій ( ар.с.35). має батьків-пенсіонерів ( ар, с. 40,41), мати є інвалідом 3 групи і особою похилого віку.

Обтяжуючих відповідальність обставин судом не встановлено.

З врахуванням зазначених пом`якшуючих відповідальність обставин суд вважає за необхідне призначити покарання з застосуванням ст. 69 КК України, застосувавши також положення статті 58 КК України, у відповідності з якою покарання у виді службового обмеження може бути застосовано до засуджених військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також у випадках, коли суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замість обмеження волі чи позбавлення волі на строк не більше двох років призначити службове обмеження на той самий строк.

На підставі ст. 72 КК України у строк призначеного обвинуваченому покарання необхідно зарахувати строк попереднього ув`язнення з 30 жовтня 2024 року по 29 листопада 2024 року включно з розрахунку відповідності одному дню попереднього ув`язнення трьом дням службового обмеження для військовослужбовців.

Грошові кошти, внесені як застава, необхідно повернути заставодавцю ОСОБА_13 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винним за ч. 4 ст. 402 КК України і призначити йому покарання з застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 58 КК України замість позбавлення волі призначити ОСОБА_6 покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців на той самий строк, тобто на 2 (два) роки із відрахуванням в доход держави 10 (десяти) відсотків грошового забезпечення. (Отримувач платежу: ГУК Сум.обл/Сумський р/21081100 Код отримувача: 37970404 Банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат) Рахунок отримувача: UA0018355 Найменування коду класифікації доходів бюджету: адміністративні штрафи та інші санкції).

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк призначеного обвинуваченому покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення з 30 жовтня 2024 року по 29 листопада 2024 року включно з розрахунку відповідності одному дню попереднього ув`язнення трьом дням службового обмеження для військовослужбовців.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що під час відбування покарання засуджений не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з дня приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 скасувати.

Заставу в розмірі 60560 гривень, внесену ОСОБА_14 на депозитний рахунок Сумського апеляційного суду (код отримувача 42267878) згідно квитанції від 28 листопада 2024 року на підставі ухвали Сумського апеляційного суду від 27 листопада 2024 року по справі №591/11051/24 ( номер провадження 11-сс816/604/24), повернути заставодавцю ОСОБА_14 ( іпн НОМЕР_4 ).

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1