Справа № 643/9111/25
Провадження № 1-кс/643/3159/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2025 слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 ,

за участю:

секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

слідчого - ОСОБА_5 ,

підозрюваного - ОСОБА_6 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого, подане у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000426 від 17.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с-ще Пісочин Харківського району Харківської області, українця, громадянина України, розлученого, який має на вихованні неповнолітню дитину, раніше не судимого, є інвалідом ІІ групи загального захворювання, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Слідчому судді Салтівського районного суду міста Харкова 06.06.2025 надійшло клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000426 від 17.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Клопотання обґрунтоване наявністю ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та обґрунтованою підозрою про те, що ОСОБА_6 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 16.08.2024, перебуваючи на території Харківського національного медичного університету філія «Університетська лікарня» ХНМУ, за адресою: м. Харкова, вул. Олександра Шпейєра, 4 виник злочинний умисел спрямований на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, шляхом сприяння особам призовного віку, уникнути призову під час мобілізації та як наслідок ухиленню від виконання конституційного обов`язку захищати Вітчизну, її незалежність та територіальну цілісність.

Реалізуючи вищезазначений злочинний умисел, ОСОБА_6 займаючи посаду завідувача ортепедично-трамватологічного відділення у Харківському національному медичному університеті філії «Університетська лікарня» ХНМУ не пізніше 16.08.2024, діючи з умислом, спрямованим на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, з корисливих мотивів, налагодив зв?язок з громадянином України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , узгодив та у подальшому здійснив документальне оформлення стаціонарного лікування ОСОБА_10 у період з 16.08.2020 по 30.08.2024 з метою подальшого отримання останнім довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії форми 157-1/0, яка є підтверджуючим документом щодо встановлення особі статусу інваліда, що згідно до п. 2 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» надає можливість уникнути призову під час мобілізації.

ОСОБА_6 , розуміючи складність вчинення запланованих злочинів, вступив в злочинну змову з раніше знайомою йому особою, з якою запровадив схему перешкоджання здійснення мобілізації військовозобов`язаних осіб під час воєнного стану, та яка є зацікавленою з корисливих мотивів у здійсненні вищезазначеної протиправної діяльності, а саме з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є лікарем-неврологом, завідуючим Міжрайонної Слобідської медико-соціальної експертної комісії Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» (далі міжрайонна Слобідська МСЕК КЗОЗ «ОЦМСЕ»), яка знаходиться за адресою: м. Харків, просп. Героїв Харкова, 195.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вирішив вчиняти дії, спрямовані на створення реальних перешкод законній діяльності Збройним Силам України та іншим військовим формуванням, в частині їх обов`язку з підтримання належної мобілізаційної готовності, тобто сприяння особам призовного віку ухиленню від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, шляхом забезпечення проходження медико-соціальної експертної комісії вказаними особами та отримання кінцевих недостовірних документів, зокрема, довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії форми 157-1/о, які є підтверджувальними документами, щодо отримання особою статусу інваліда.

Разом з тим, 10.09.2024, ОСОБА_6 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, перебуваючи в приміщені міжрайонної Слобідської МСЕК КЗОЗ «ОЦМСЕ» за адресою: м. Харків, просп. Героїв Харкова, 195, реалізуючи свій протиправний умисел, узгодив з ОСОБА_11 , організацію фіктивного проходження медико-соціальної експертної комісії громадянином України ОСОБА_10 , та узгодив проведення засідання членами комісії міжрайонної Слобідської МСЕК КЗОЗ «ОЦМСЕ» стосовно ОСОБА_10 на 12.09.2024.

12.09.2024 у період з 12:02 по 12:08 члени міжрайонної Слобідської МСЕК КЗОЗ «ОЦМСЕ» у складі: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , перебуваючи в приміщені міжрайонної Слобідської МСЕК КЗОЗ «ОЦМСЕ» за адресою: м. Харків, просп. Героїв Харкова, 195, при проведені медико-соціальної експертизи ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в порушення вимог: ст. 3 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні», п.п. 3, 15, 17, «Положення про медико-соціальну експертизу», п. 1.10 «Інструкції про встановлення груп інвалідності», без належного обстеження та оцінки стану всіх систем організму, необхідних лабораторних, функціональних та інших методів дослідження, прийняли необґрунтоване рішення про встановлення військовозобов`язаному ОСОБА_10 другої групи інвалідності, про що склали акт №2307 огляду медико-соціальною експертною комісією за формою № 157/о до якого внесли завідомо неправдиві відомості щодо об`єктивного обстеження та оцінки стану всіх систем організму ОСОБА_10 , підписали та засвідчили печаткою міжрайонної Слобідської МСЕК КЗОЗ «ОЦМСЕ».

Відповідно до висновку розширеної експертної комісії КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» №142 від 24.12.2024 рішення щодо встановлення ОСОБА_10 другої групи інвалідності строком на 1 рік, загальне захворювання не підтверджено та не відповідає нормативним документам, які регламентують проведення медико-соціальної експертизи України.

Згідно з отриманими відомостями, які надійшли від ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 користувався правом на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.2 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з 13.11.2024 по 01.10.2025, що призвело до перешкоджання законної діяльності територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки щодо виконання обов`язків з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації, функціонування системи військового обліку призовників, призову громадян на військову службу, підготовки та проведення в особливий період мобілізації людських ресурсів.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні просили задовольнити подане клопотання та пояснили, що на їх думку необхідність взяття під варту підозрюваного є обґрунтованою, оскільки кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 є тяжким злочином, наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, оскільки мало місце перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, за попередньою змовою групою осіб, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Захисники у судовому засіданні відносно клопотання про тримання під вартою заперечували та подали їх у письмовому вигляді. Зазначили, що стороною обвинувачення не доведено, що підозра ОСОБА_6 є обґрунтована; не зазначено якими саме реальними та об`єктивними доказами чи доводами обґрунтовується наявність ризиків визначених ч. 1 ст. 177 КПК України; у клопотанні не вказано чому інші запобіжні заходи не можуть запобігти заявленим ризикам.

Підозрюваний ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав позицію своїх захисників.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши та перевіривши надані матеріали клопотання та заперечення, встановив таке.

Як вбачається з матеріалів клопотання, до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за № 0000426 від 17.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України ОСОБА_6 повідомлено 05.05.2025.

05.06.2025 о 09 год 43 хв ОСОБА_6 був затриманий у порядку ст. 208 КПК України.

Частиною 1 ст. 194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що доведеність наявності обґрунтованої підозри у вчиненні злочину на момент вирішення питання про взяття під варту має відповідати стандарту «розумна підозра». Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин (справа «Фокс, Кемпбел і Харлей проти Об`єднаного Королівства», рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ердагоз проти Туреччини», 1997 рік). Хоча факти на момент вирішення питання про утримання під вартою і не повинні бути переконливими настільки, щоб можна було визначити винуватість особи у вчиненні злочину, суд повинен оцінити докази, надані сторонами, на предмет їхньої допустимості, достовірності та належності і відкинути ті з них, що не відповідають цим критеріям. При цьому, суд має обґрунтовувати своє рішення на підставі дослідження у суді обґрунтованої підозри, а не на основі даних, поданих стороною обвинувачення.

На переконання слідчого судді, фактів й інформації, які переконливо свідчать про причетність до вчинення вказаного кримінального правопорушення у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої підозри.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_16 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, зокрема протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії (-аудіо, -відео контроль особи) відповідно до якого зафіксовано спілкування ОСОБА_6 з ОСОБА_11 щодо узгодження дати огляду військово зобов`язаної особи ОСОБА_10 для оформлення інвалідності; висновком розширеної експертної комісії КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» № 142 від 24.12.2024, яким встановлено порушення проведення міжрайонною Слобідською МСЕК КЗОЗ «ОЦМСЕ» медико-соціальної експертизи ОСОБА_10 внаслідок чого скасовано рішення про встановлення останньому групи інвалідності; відповіддю філії «Університетська лікарня» ХНМУ, згідно якої ОСОБА_10 офіційно ЛКК у зазначеному медичному закладі не проходив та направлення МСЕК не видавалося; відповідями на доручення слідчого.

При цьому судом враховується, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінального провадження, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Положеннями ст. 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з врахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

У § 36 рішення від 20.05.2010, яке ухвалено у справі «Москаленко проти України» (заява № 37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Ризиком, у контексті кримінального провадження, є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню, судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Аналізуючи перелічені прокурором ризики у сукупності з обставинами кримінального правопорушення, положеннями ч. 1 ст. 178 КПК України можна стверджувати, що не всі зазначені стороною обвинувачення ризики доведені, не всі обставини, які характеризують особу підозрюваного, враховані.

Так, на відсутність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення вказують, насамперед, відомості, що характеризують особу підозрюваного, який в минулому не судимий і до кримінальної відповідальності не притягався. Інформація, яка б негативно характеризувала підозрюваного, відсутня.

Разом з тим, ризики переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу як на свідків, так і інших учасників кримінального провадження, а також можливість знищити, сховати чи спотворити будь-які речі чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, є доведеними.

Згідно з матеріалами клопотання, ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. З урахуванням тяжкості покарання, підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а міцні соціальні зв`язки у місці постійного проживання у цьому випадку не зможуть утримати останнього від цього. Крім цього, підозрюваний має право безперешкодно виїжджати за межі України, оскільки має групу інвалідності, що також свідчить про реальну можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду та, відповідно обґрунтовану доведеність наявності ризику, зазначеного у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Наявність ризиків, передбачених п. 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовано знайшли своє підтвердження, оскільки не всі документи, що стосуються протиправної діяльності підозрюваного вилучені. При цьому можливість спотворення чи знищити ОСОБА_6 певних речей чи документів обґрунтована як початковим етапом розслідування, протягом якого не можливо виконати всі необхідні слідчі дії та виявити й зібрати всі наявні докази, так і можливістю із застосуванням комп`ютерних та інших технологій знищити такі докази на відстані чи створити хибні докази на свою користь. Ризик незаконного впливу на свідків, повне коло яких на теперішній час ще не встановлений, чи інших учасників кримінального провадження також не виключається. ОСОБА_6 може застосувати заходів як безпосереднього, так і опосередкованого впливу на свідків з метою зміни раніше наданих чи формулювання необхідних нових показань.

Частиною 6 ст. 176 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109 - 114-2, 258 - 258-6, 260, 261, 437 - 442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Існування доведених ризиків разом із обґрунтованою підозрою у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення та положеннями ч. 6 ст. 176 КПК України свідчить про обґрунтованість заявленого клопотання та недостатність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, отже клопотання має бути задоволено.

З погляду на обставини кримінального правопорушення та його кваліфікацію, роль, яку сторона обвинувачення відводить ОСОБА_6 та наявність кількох ризиків, передбачених ст. 177 КПК України слідчий суддя з урахуванням положень абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України не вбачає підстав для визначення ОСОБА_6 розміру застави.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 193, 196, 376 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 діб з моменту затримання, без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою рахувати з 09 год. 43 хв. 05.06.2025.

Строк дії ухвали до 09 год. 43 хв. 03.08.2025.

Зобов`язати орган досудового розслідування негайно повідомити про тримання підозрюваного під вартою його близьких родичів, членів сім`ї або інших осіб за вибором підозрюваного у порядку, передбаченому ст. 111, 112 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено о 12:10 09.06.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1