Справа № 740/3473/25
Провадження № 1-кп/740/431/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2025 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

- прокурор ОСОБА_3 ,

- обвинувачений ОСОБА_4 ,

- захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині кримінальне провадження № 0000113 від 01.02.2025

за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Ніжині Чернігівської області, є громадянином України, одружений, зі слів - має середню спеціальну освіту, до затримання працював неофіційно на будівництві, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 13.02.2009 Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1700,00 грн; 30.09.2010 Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 307, ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки; 27.11.2012 Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк на 3 роки; 19.07.2013 Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, звільнений 23.06.2014 згідно з ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області на підставі Закону України «Про амністію», 09.04.2015 Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки; 12.10.2016 Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна, звільнений з Білоцерківської ВК Київської області (№ 35) по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 308 КК України,

установив:

04.10.2021 ОСОБА_4 , страждаючи на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, розпочав лікування у закладі охорони здоров`я КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» Чернігівської обласної ради (; ліцензія Міністерства охорони здоров`я України на медичну практику, затверджена наказом № 970 від 15.09.2016), а саме в Ніжинському наркологічному відділенні, що розташоване за адресою: Чернігівська область, м. Ніжин, вул. Покровська, 18, відповідно до Порядку проведення замісної підтримувальної терапії хворих з опіоїдною залежністю, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України № 200 від 27.03.2012, та в подальшому за призначенням лікаря-нарколога ОСОБА_6 почав отримувати для перорального прийому наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, підписавши при цьому заяву про отримання наркотичних засобів і виконання призначень лікаря, відповідно до якої він повідомлений про кримінальну відповідальність згідно зі статтями 305-320 КК України, а саме за порушення правил зберігання, використання наркотичних засобів.

Так, ОСОБА_4 , продовжуючи замісну підтримувальну терапію у КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» Чернігівської обласної ради, а саме в Ніжинському наркологічному відділенні, що розташоване за адресою: Чернігівська область, м. Ніжин, вул. Покровська, 18, у період з 09.09.2024 по 07.04.2025 за призначенням лікарів-наркологів вищезазначеного закладу охорони здоров`я згідно з листками призначень препаратів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів хворим, які отримують лікування в стаціонарних або амбулаторних умовах, і виконання цих призначень, а саме: 09.09.2024, 16.09.2024, 23.09.2024, 30.09.2024, 07.10.2024, 14.10.2024, 21.10.2024, 28.10.2024, 04.11.2024, 11.11.2024, 18.11.2024, 25.11.2024, 02.12.2024, 09.12.2024, 16.12.2024, 23.12.2024, 30.12.2024, 06.01.2025, 13.01.2025, 20.01.2025, 27.01.2025, 06.02.2025, 17.02.2025, 24.02.2025, 03.03.2025, 10.03.2025, 17.03.2025, 24.03.2025, 31.03.2025, 07.04.2025 отримав для самостійного перорального прийому семи-десятиденні дози наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадон, з розрахунком прийому вказаного препарату по 125 мг на один день.

Продовжуючи замісну підтримувальну терапію у КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» Чернігівської обласної ради, а саме в Ніжинському наркологічному відділенні, що розташоване за адресою: Чернігівська область, м. Ніжин, вул. Покровська, 18, дізнавшись про функціонування програми замісної підтримуючої терапії також в інших закладах охорони здоров`я, ОСОБА_4 у невстановлені день, час та місці, діючи умисно, з особистих мотивів, не маючи наміру лікування від наркоманії, звернувшись до ТОВ «Медичний центр «Гармонія», що розташоване за адресою: м. Київ, просп. Юрія Гагаріна, 2/35, вирішив шляхом шахрайства заволодіти наркотичним засобом, обіг якого обмежено - метадоном, з метою його подальшого збуту.

Зокрема, ОСОБА_4 , будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 307 КК України, продовжуючи замісну підтримувальну терапію в КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» Чернігівської обласної ради, а саме в Ніжинському наркологічному відділенні, що розташоване за адресою: Чернігівська область, м. Ніжин, вул. Покровська, 18, реалізуючи свій намір на заволодіння наркотичним засобом - метадоном шляхом шахрайства, всупереч вимогам п. п. 7, 11, 15 Порядку проведення замісної підтримувальної терапії хворих з опіоїдною залежністю, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України № 110 від 14.02.2012, не подавши заяви до КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» Чернігівської обласної ради, а саме до Ніжинського наркологічного відділення щодо забезпечення безперервності замісної підтримувальної терапії в закладі охорони здоров`я іншої адміністративно-територіальної одиниці, не отримавши від лікаря виписки з медичної документації, вирушив до іншого закладу охорони здоров`я - ТОВ «Медичний центр «Гармонія» (; ліцензія Міністерства охорони здоров`я України на медичну практику, затверджена наказом № 5117/Л-П від 19.11.2020), яке знаходиться за адресою: м. Київ, просп. Юрія Гагаріна, 2/35, де 09.09.2024 став на облік, підписавши заяву про отримання наркотичних засобів і виконання призначень лікаря, відповідно до якої він повідомлений про кримінальну відповідальність згідно зі статтями 305-320 КК України за порушення правил зберігання, використання наркотичних засобів, та підписавши інформаційний лист для хворого або особи, яка здійснює за ним догляд (члена сім`ї, опікуна або піклувальника), про правила поводження з препаратами наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, недопущення їх використання не за медичним призначенням (бланк, затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я України від 07.08.2015 № 49), та перебуваючи у вказаному закладі, ввівши в оману та приховавши від медпрацівників цього закладу інформацію про отримання ним замісної підтримувальної терапії в іншому закладі охорони здоров`я, за призначенням лікаря ОСОБА_7 09.09.2024, 30.11.2024, 19.03.2025, 01.04.2025 отримав наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, у вигляді таблеток для самостійного вживання в амбулаторних умовах в дозі 100 мг на 1 добу, загальною масою 3,5 г, тим самим заволодів указаним наркотичним засобом шляхом шахрайства.

Згідно з Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06 травня 2000 року (зі змінами), метадон (фенадон) віднесено таблиці ІІ списку № 1 «Наркотичні засоби та рослини, обіг яких обмежено». Відповідно до Таблиці № 1 наказу Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» метадон загальною масою 3,5 г є великим розміром.

У подальшому ОСОБА_4 , будучи особою, яка раніше вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ст. 307, 308 КК України, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, у невстановлені час, місці та спосіб з метою подальшого збуту незаконно придбав наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон) та став його зберігати при собі.

06.03.2025 о 08-47 год. ОСОБА_4 , перебуваючи по вул. Покровській у м. Ніжині Чернігівської області, неподалік від КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» Чернігівської обласної ради, а саме Ніжинського диспансерного наркологічного відділення, переслідуючи мету особистого збагачення, з корисливого мотиву, за грошові кошти в сумі 1000 грн, діючи повторно, умисно, незаконно збув ОСОБА_8 (особа зі зміненими анкетними даними), який був залучений для проведення оперативної закупки наркотичних засобів, наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), загальною масою 0,160 г.

Згідно з Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06 травня 2000 року, метадон (фенадон) віднесено таблиці ІІ списку № 1 «Наркотичні засоби та рослини, обіг яких обмежено».

Крім того, ОСОБА_4 , будучи особою, яка раніше вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ст. 307, 308 КК України, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, у невстановлені час, місці та спосіб, з метою подальшого збуту незаконно придбав наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон) та став його зберігати при собі.

10.04.2025 о 15-22 год. ОСОБА_4 , перебуваючи по вул. Покровській у м. Ніжині Чернігівської області, неподалік від магазину «Міні маркет», переслідуючи мету особистого збагачення, з корисливого мотиву, за грошові кошти в сумі 400 грн, діючи повторно, умисно, незаконно збув ОСОБА_8 (особа зі зміненими анкетними даними), який був залучений для проведення оперативної закупки наркотичних засобів, наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), загальною масою 0,0937 г.

Згідно з Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06 травня 2000 року, метадон (фенадон) віднесено таблиці ІІ списку № 1 «Наркотичні засоби та рослини, обіг яких обмежено».

Такими вищевказаними діями ОСОБА_4 учинив кримінальні правопорушення, передбачені: ч. 2 ст. 307 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу з метою збуту та незаконний збут наркотичного засобу, вчинений повторно, особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 308 КК України; ч. 2 ст. 308 КК України, а саме заволодіння наркотичними засобами шляхом шахрайства у великих розмірах особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 307 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість в обсязі обвинувачення, не оспорював обставини, викладені в обвинувальному акті, пояснивши при цьому, що він правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечує проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Надав показання, що у 2022 чи 2023 році, точної дати не пам`ятає, він став на облік у Ніжинському наркологічному відділенні, де проходив підтримувальну терапію та отримував метадон. Йому не вистачало таблеток, він погано себе почував, йому відмовили підняти дозування наркотичних засобів у лікарні в м. Ніжині, через що він у вересні 2024 року поїхав до лікарні в м. Києві, де став там також на облік, а в подальшому декілька разів отримав наркотичні засоби у формі таблеток. У лікарні в м. Києві перевірили його особу, а потім поставили на програму, дали документи, які він не дивлячись підписав, бо хотів стати на облік, оскільки йому не вистачало наркотичних засобів, які йому надавали в лікарні в м. Ніжині. Отримані наркотичні засоби він продавав наркозалежним особам. Перший раз, точної дати та часу не пам`ятає, він збув метадон (7 таблеток), за що отримав 1000,00 грн. Другий раз він продав метадон (4 таблетки) особі, яка залучалася до проведення оперативної закупки, у квітні 2025 року та отримав за це 400,00 грн. Розумів, що такими своїми діями вчиняє злочин. Розкаявся, негативно оцінив такі свої дії, зробив для себе відповідні висновки, зараз не вживає наркотичних засобів, відмовився від проходження підтримувальної терапії. Просив урахувати перебування на його утриманні дочки та застосувавши ст. 69 КК України, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкціях статей КК України.

Ураховуючи те, що учасниками судового провадження не оспорювалися фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, тому на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів у справі стосовно обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються.

Оцінивши встановлені у справі обставини, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 2 ст. 307 КК України, а саме незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу з метою збуту та незаконному збуті наркотичного засобу, вчиненому повторно, особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 308 КК України, та ч. 2 ст. 308 КК України, а саме у заволодінні наркотичними засобами шляхом шахрайства у великих розмірах, особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 307 КК України.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Так, вчинені ОСОБА_4 кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 308 КК України, є тяжкими злочинами.

Відповідно до п. 1, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог статті 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали) тощо.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Перевіряючи наявність обставин, які пом`якшують покарання, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 07.11.2018 (справа № 297/562/17), згідно з якою щире каяття як таке, характеризує суб`єктивне ставлення винного до вчиненого злочину, яке полягає в тому, що він визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажає виправити ситуацію, що склалася. При наявності щирого каяття особи не обов`язковим має бути активне сприяння у розкритті злочину. Активне сприяння розкриттю злочину є окремою обставиною, що пом`якшує покарання. Тобто обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину, є альтернативними, незалежними та можуть існувати відокремлено одна від одної.

Зі змісту п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України вбачається, що активне сприяння розкриттю злочину означає, що винний добровільно в якійсь формі своїми діями надає допомогу органам слідства або суду в з`ясуванні тих обставин вчинення кримінального правопорушення, що мають істотне значення для повного його розкриття (розповідає про час, місце вчинення злочину, називає співучасників, передає речові докази, предмети, здобуті злочинним шляхом тощо).

Під активним сприянням розкриттю кримінального правопорушення розуміють дії винної особи, спрямовані на надання органам досудового розслідування і суду допомоги у з`ясуванні дійсних обставин справи, які ще не були відомі цим органам. Саме лише визнання власної винуватості під тиском зібраних доказів і підтвердження інформації вже встановленої компетентними органами з інших джерел, не є активним сприянням у розкритті злочину.

З обвинувального акта вбачається, що така обставина, як активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, не була визнана пом`якшуючою обставиною органом досудового розслідування.

Отже, суд не вбачає підстав для визнання обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , - активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, оскільки вказана обставина не знайшла свого підтвердження матеріалами кримінального провадження, наданими прокурором.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є рецидив кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання суд також ураховує відомості про особу обвинуваченого, а саме те, що він одружений, зі слів - має середню спеціальну освіту, до затримання працював неофіційно на будівництві, має постійне місце проживання та реєстрації, за яким характеризується задовільно, на обліку в лікаря-психіатра не перебуває, при цьому ОСОБА_4 звертався за медичною допомогою до лікаря-нарколога в Ніжинське амбулаторне психіатричне відділення лікування залежностей Центру ментального здоров`я КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» з приводу: «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності», раніше неодноразово судимий, має на утриманні неповнолітню дитину, що підтверджується довідкою від 03.06.2025 № 1218, виданою начальником відділу з благоустрою, житлових питань, паркування, роботи з ОСН та взаємодії з правоохоронними органами Виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області - ОСОБА_9 , наданою в судовому засіданні захисником.

Також суд ураховує ставлення обвинуваченого до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості, засудженні своїх дій.

Водночас суд ураховує, що у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський суд з прав людини вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»». Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним. Поширення наркоманії та зростання злочинності, пов`язаної із незаконним обігом наркотичних речовин, набувають все більших масштабів та стають серйозним соціальним чинником, який негативно впливає на життя, здоров`я та благополуччя людей та суспільства в цілому, а отже, злочини у сфері незаконного обігу наркотичних засобів становлять підвищену суспільну небезпеку.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення нових злочинів. При цьому суд ураховує, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 частиною принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного караного діяння такого покарання, котре законодавець вважає пропорційним.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Юридична відповідальність особи за ч. 2 ст. 61 Конституції України має індивідуальний характер, позаяк Конституційний Суд України в Рішенні від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004, досліджуючи принцип індивідуалізації юридичної відповідальності, зазначив, що призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки злочину, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим, бо згідно з вказаним принципом при призначенні покарання суд має враховувати обставини справи (як ті, що обтяжують, так і ті, що пом`якшують покарання) щодо всіх осіб незалежно від ступеня тяжкості вчиненого злочину (абзаци сьомий, восьмий підпункту 4.2 пункту 4 мотивувальної частини).

У Рішенні від 15 червня 2022 № 4-р(II)/2022 року Конституційний Суд України зазначив, що принцип індивідуалізації юридичної відповідальності […] має виявлятись не лише в притягненні до відповідальності особи, винної у вчиненні правопорушення, а й у призначенні їй виду та розміру покарання з обов`язковим урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики цієї особи, можливості відшкодування заподіяної шкоди, […].

Отже, принцип домірності зобов`язує суд у кожному конкретному випадку домірно застосовувати види покарання та (або) інші заходи кримінально-правового характеру з огляду на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та низку інших фактів і обставин (п. 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2022 року № 1-р/2022).

За сукупністю вищенаведених обставин, ураховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства, і вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання: за ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції вказаної частини статті з конфіскацією майна, за ч. 2 ст. 308 КК України - у виді позбавлення волі в межах санкції вказаної частини статті з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною з доступом до наркотичних засобів та психотропних речовин або їх аналогів, та з конфіскацією майна, із застосуванням правил ч. 1 ст. 70 КК України щодо поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання слід призначити у виді позбавлення волі з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною з доступом до наркотичних засобів та психотропних речовин або їх аналогів та з конфіскацією майна.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності. Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчинених кримінальних правопорушень і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Таким чином, основними підставами для застосування положень статті 69 КК України є дві або більше пом`якшуючі покарання обставини, які істотно зменшують ступінь тяжкості вчиненого злочину та дані про особу (позитивні характеристики, відсутність судимостей тощо).

У постанові від 03.02.2021 (справа № 629/2739/18) Верховний Суд звернув увагу на те, що ч. 1 ст. 69 КК України надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, або призначити менш суворе покарання, не передбачене санкцією частини статті лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин першої та/або другої статті 66 КК; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

Послідовна практика застосування положень ст. 69 КК України вказує на те, що при визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

Верховний Суд у постанові від 03.02.2021 (справа № 629/2739/18) вказував на те, що для застосування ст. 69 КК України наявності сукупності пом`якшуючих обставин замало, такі обставини повинні істотно зменшувати тяжкість вчиненого злочину.

Підстав для застосуванням ст. 69 КК України суд не вбачає з урахуванням відомостей про особу винного, який неодноразово судимий за кримінальні правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, не став на шлях виправлення. Крім того, наявність однієї пом`якшуючої обставини (щире каяття), не впливає на суспільну небезпечність вчинених діянь, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, і такі обставини не знижують ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень.

Визначаючи відповідно до п. 2 ч. 4 ст. ст. 374 КПК України початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд ураховує практику Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, в п. п. 46, 47 рішення у справі «Руслан Яковенко проти України», згідно з якою відлік строку відбування покарання особою, засудженою судом першої інстанції, тоді як вирок не набрав законної сили, розпочинається після ухвалення вироку, адже особа вважається такою, що засуджена компетентним судом, а попереднє ув`язнення у розумінні положень Конвенції закінчується зі встановленням вини та призначенням покарання судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Таким чином, попереднє ув`язнення не є покаранням, оскільки особа перебуває в місцях ув`язнення ще до постановлення вироку. Водночас перебування особи в умовах ізоляції від суспільства за характером обмежень, покладених на особу, фактично прирівнюється до позбавлення волі як виду покарання. Тому відповідно до норм кримінального права суди повинні обов`язково зараховувати попереднє ув`язнення у строк покарання, що призначається судом, а не враховувати цей строк, призначаючи покарання (постанова Верховного суду від 30.08.2018 у справі № 320/5924/16-к).

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України та ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» слід зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 10 квітня 2025 року (18:20 год.) до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченого слід залишити без змін до набрання цим вироком законної сили.

Процесуальні витрати на залучення експертів згідно з наданими прокурором довідками Чернігівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру становлять 10 951,60 грн та підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави відповідно до ст. 122, 124 КПК України.

Питання про речові докази слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України та згідно зі ст. 174 КПК України слід скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11 квітня 2025 року.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не подавався.

Керуючись ст. 100, 122, 124, 174, ч. 3 ст. 349, ст. 369 - 371 КПК України, -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 308 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 307 КК України - у виді позбавлення волі на строк шість років з конфіскацією майна;

- за ч. 2 ст. 308 КК України - у виді позбавлення волі на строк п`ять років з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною з доступом до наркотичних засобів та психотропних речовин або їх аналогів, - на строк два роки, з конфіскацією майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк шість років з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною з доступом до наркотичних засобів та психотропних речовин або їх аналогів, - на строк два роки, з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня набрання вироком законної сили, зарахувавши в строк відбування покарання попереднє ув`язнення з 10 квітня 2025 року до дня набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 - залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 10 951 (десять тисяч дев`ятсот п`ятдесят одна) гривень 60 копійок процесуальних витрат на залучення експертів для проведення експертиз.

Речові докази:

- наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, масою 0,160 г, який поміщено до спецпакета № 6081869; наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, масою 0,0937 г, який поміщено до спецпакета № 3734222; два медичні шприци об`ємом 20 мл, один з яких з голкою та ковпачком із нашаруванням на їхніх внутрішніх поверхнях наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадон, масою 0,00008 г, та сильнодіючого лікарського засобу - дифенгідрамін (димедрол), масою 0,00004 г, які поміщено до спецпакета № 5728290; наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, масою 0,0938 г, який поміщено до спецпакета № 3734223; багнет-ніж (мод. 1) 7,62-мм автомата Калашникова (АКМ і АКМС), який поміщено до спецпакета № 3151190, що зберігаються в камері зберігання речових доказів Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області, - знищити;

- грошові кошти у сумі 600 (шістсот) гривень, які залучено для проведення оперативної закупки а саме: банкнота номіналом 500,00 грн (ЕА3253331, банкнота номіналом 100 грн (ЕЕ1029618), що зберігаються в матеріалах кримінального провадження, - повернути до фонду спеціального призначення ГУ НП в Чернігівській області;

- мобільний телефон марки Nokia 2330c-2, який обладнано сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» з номером НОМЕР_1 , який поміщено до спецпакета № 6100704, що зберігається в камері зберігання речових доказів Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області, - конфіскувати в дохід держави.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11 квітня 2025 року на майно: частину блістера із 4-ма таблетками білого кольору, які поміщено до спецпакета № WAR1167159; грошові кошти у сумі 600 грн, які залучено для проведення оперативної закупки, а саме: банкнота номіналом 500 грн (ЕА3253331), банкнота номіналом 100 грн (ЕЕ1029618), які поміщені до спецпакета № WAR1167160; листок призначень на ім`я ОСОБА_4 на отримання наркотичного засобу - метадону з КНП «ЧОПНЛ» ЧОР Ніжинське диспансерне наркологічне відділення на 1 аркуші, у тому числі й за квітень 2025 року; два медичні шприци об`ємом 20 мл, один з яких з голкою та ковпачком з нашаруванням на їхніх внутрішніх поверхнях речовини невідомого походження, які поміщено до спецпакету № WAR1167156; частину блістера із 4-ми таблетками білого кольору із надписом «Метафін 1С», яка поміщена до спецпакета № WAR1167155; мобільний телефон марки Nokia 2330c-2, який обладнано сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_1 , який поміщено до спецпакета № WAR1167157; предмет, схожий на ніж-багнет, який поміщено до спецпакета № WAR1009409; листок призначень на ім`я ОСОБА_4 на отримання наркотичного засобу - метадону з ТОВ «Медичний центр «Гармонія», у тому числі й за квітень 2025 року.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя ОСОБА_1