Провадження № 11-кп/824/2795/2025 Доповідач у ІІ інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 16 грудня 2024 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16 грудня 2024 року продовжено для обвинуваченого ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ "Київський слідчий ізолятор" терміном на 60 днів, тобто до 13 лютого 2025 року включно.

Розмір застави, визначений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 серпня 2023 року для обвинуваченого ОСОБА_7 - залишено без змін.

Суд, обґрунтовуючи доцільність перебування обвинуваченого під вартою, зазначив, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке, у разі визнання його вини, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна. Врахував суд зокрема й ті обставини, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину проти власності, не має постійного місця проживання у м. Києві, міцних соціальних зв`язків та законних джерел доходу. Крім того, як вбачається з обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, докази обґрунтованості обвинувачення ОСОБА_7 є вагомими, більш детальну оцінку яким суд надасть під час перебування в нарадчій кімнаті при прийнятті остаточного рішення у даному кримінальному провадженні.

Також, вважаючи, що лише такий запобіжний захід спроможний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, суд виходив у тому числі з тих обставин, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 має досить високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. А відтак суд прийшов до висновку про неможливість зміни обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для ОСОБА_7 .

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під варту, а саме у виді особистого зобов`язання.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що суд першої інстанції повинен був відмовити у застосуванні запобіжного заходу, оскільки прокурор на надав жодного доказу наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Ризики, на які посилався прокурор на даний час неспроможні.

Також вказує, що обвинувачений тримається під вартою з 18 серпня 2023 року. Фактичною підставою для застосування до обвинуваченого виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд зазначив тяжкість покарання, яка начебто може спонукати обвинуваченого переховуватись від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення. Також відсутність постійного місця проживання у м. Києві, міцних соціальних зв`язків та постійного джерела доходу.

Окрім того, зазначив, що суд першої інстанції не прийняв до уваги, молодий вік підзахисного, під час затримання тимчасово проживав в м. Києві, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності притягається в перше.

Під час застосування запобіжного заходу суддею, обвинуваченому була визначена застава у розмірі 800 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 2147200 гривень 00 копійок, зазначений розмір якої залишався без змін під час неодноразового продовження раніше застосованого запобіжного заходу.

Захисник, вважає визначений розмір застави ОСОБА_7 , є формальним, оскільки не враховано сімейний та майновий стан обвинуваченого.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченому ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід.

В обґрунтування апеляційної скарги обвинувачений зазначає, що копія клопотання прокурора була вручена йому не за 3 години до судового засідання, а безпосередньо в судовому засіданні, що є порушенням ч. 2 ст. 184 КПК України.

Стверджує, що він має міцні соціальні зв`язки, позитивні характеристики, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України відсутні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційній скарги, пояснення захисника ОСОБА_9 , який також підтримав апеляційні скарги, пояснення прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти апеляційних скарг.

Перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до вимог ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У відповідності з приписами ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно з ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

На думку колегії суддів, зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано.

Так, продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , як того вимагає закон, суд встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує прокурор, підтверджуються матеріалами провадження.

Колегія суддів вважає, що суд дійшов правильного висновку про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу та при продовженні запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 , не зменшились.

Як убачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції врахував тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 , у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення проти власності, яке є особливо тяжким і санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна, особу обвинуваченого, який не має постійного місця проживання в м. Києві та законного джерела доходу, тобто не має міцних соціальних зв`язків.

Апеляційний суд вважає, що з моменту взяття ОСОБА_7 , під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Так, наведені прокурором підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися.

Сукупність вказаних обставин, на думку апеляційного суду свідчить про обґрунтованість висновків суду щодо наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Доводи захисника ОСОБА_8 , про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також твердження сторони захисту, що стороною обвинувачення не доведено їх наявність, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які на даний час виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , та встановлена наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним в ч. 1 ст.177 КПК України, та на даний час не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Доводи захисника, що визначений розмір застави для обвинуваченого ОСОБА_7 , є формальним, оскільки не враховано сімейний та майновий стан обвинуваченого то вони будь-якими доказами не підтверджені.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 УКПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

При визначенні розміру застави обвинуваченому ОСОБА_7 , судом першої інстанції було враховано всі обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , та ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Доводи захисника ОСОБА_8 , проте, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 , жодного з більш м`яких запобіжних заходів, є безпідставними.

Підстав для застосування судом до обвинуваченого ОСОБА_7 , більш м`якого запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, як того просить захисник, колегія суддів, з огляду на вищевикладені мотиви, також не вбачає.

Таким чином, перевіркою матеріалів провадження встановлено, що ухвала суду про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , відповідає вимогам кримінального процесуального закону, є обґрунтованою і законною, а тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 176-178, 183, 194, 404, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 16 грудня 2024 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня оголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4