Справа № 740/4953/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/417/25
Категорія - ч. 2 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

законного представника ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного 23 червня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000480 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19 лютого 2025 року щодо

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжина, Чернігівської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, студента Сумського державного університету, раніше не судимого, зареєстроване та фактичне місце проживання в АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19 лютого 2025 року ОСОБА_10 визнано винуватим за ч.2 ст.286 КК України і призначено йому покарання у виді 03 (трьох) років 06 (шести) місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 03 (три) роки.

Зараховано ОСОБА_10 в строк відбування основного покарання термін його попереднього ув`язнення з 24 червня 2024 року по 27 червня 2024 року включно, з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_10 у виді 242240 грн. застави - залишено без зміни до набрання вироком законної сили.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_10 ухвалено обчислювати з моменту його затримання на виконання даного вироку суду.

Позов потерпілої ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_10 про стягнення 82065 грн. 98 коп. матеріальної шкоди, 300000 грн. моральної шкоди - залишено без розгляду.

Стягнуто із ОСОБА_10 на користь держави 9057 (дев`ять тисяч п`ятдесят сім) грн. 36 коп. витрат на залучення експертів.

Скасовано арешт щодо автомобіля марки «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_11 - накладений згідно з ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26 червня 2024 року.

Скасовано арешт щодо пошкодженого одягу з плямами бурого кольору, зовні схожими на кров, який був знятий з госпіталізованої ОСОБА_7 : блузки рожевого кольору, бюстгалтеру світло рожевого кольору, трусів, колготів темно коричневого кольору, сорочки коричневого кольору в клітинку - накладений згідно з ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26 червня 2024 року.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Не погоджуючись із рішенням суду в частині призначеного покарання, захисник-адвокат ОСОБА_9 подав в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 апеляційну скаргу, в якій просить вирок змінити, призначити останньому покарання із застосуванням ст.. 69 КК України та звільнити від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_12 позитивно характеризується за місцем проживання, активно приймав участь в захисті Батьківщини під час відбиття повномасштабного нападу зс рф на територію Ніжинської територіальної громади, при цьому, будучи неповнолітнім, виконував бойові завдання, ризикуючи власним життям, згідно з довідкою Виконавчого комітету був учасником добровольчого формування Ніжинської територіальної громади № 1 з 26.02.2022 по 10.05.2022 року. На даний час останній являється студентом Сумського державного університету, за час навчання зарекомендував себе з позитивної сторони та проявляє активний інтерес до життя університету. Має позитивні характеристики за навчанням у Ніжинській КДЮСШ «Дзюдо», являється гарним спортсменом та має досягнення на міжнародному рівні. Вважає, що призначення реальної міри покарання обвинуваченому, який є особою молодого віку, гарним студентом та спортсменом, визнав вину, щиро розкаявся , в повній мірі відшкодував моральну та матеріальну шкоду , повністю усвідомив протиправність своїх дій та шкодує за скоєне, становитиме для ОСОБА_10 особистий надмірний тягар та позбавить можливості навчання. Окрім того, зазначає, що судом не надано належну оцінку досудової доповіді, згідно якої ОСОБА_13 його виправлення без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки. Також, просить суд апеляційної інстанції врахувати активну поведінку обвинуваченого, одразу після вчинення кримінального правопорушення, яка виразилася у тому, що він допомагав у наданні першої медичної допомоги потерпілій, на його прохання було заправлено пальним автомобіль швидкої допомоги для якнайшвидшої доставки потерпілої до лікувального закладу в м. Чернігові, в подальшому цікавився станом здоров`я потерпілої.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_10 23 червня 2024 року, керуючи автомобілем марки «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Шевченка в м. Ніжині Чернігівської області від вул. Прилуцька у напрямку площі І.Франка зі швидкістю 65 км/год.

Рухаючись у вказаному напрямку в 20 год 35 хв, ОСОБА_10 при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, що знаходиться по вул. Шевченка в м. Ніжині Чернігівської області безпосередньо перед перехрестям з вул. Козача поблизу буд.10 по вул. Шевченка, діючи необережно, проявляючи кримінальну протиправну недбалість, не передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, проявив неуважність, після початку зменшення швидкості руху перед нерегульованим пішохідним переходом автомобілем марки «ВАЗ 2114», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався попереду у попутному напрямку по сусідній смузі руху, своєчасно не вжив заходів до зменшення швидкості та зупинки керованого ним автомобіля «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода неповнолітню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка переходила проїзну частину вул. Шевченка по нерегульованому пішохідному переходу зліва на право відносно напрямку руху автомобіля «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді: тяжкої краніо-токаро-абдоміно-скелетної травми, забійно-рваної рани лобно-тім`яної ділянки голови зліва розміром 12 см, рани лівої надбрівної ділянки розміром 7 см, закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, перелому кісток носа зі зміщенням відламків в ліво, перелому нижньої стінки очниці зліва, набряку та емфіземи м`яких тканин обличчя, гемосинуситу зліва, множинних забійних осаднень обличчя, забою очного яблука та тканин очної ямки, гематоми верхньої та нижньої повіки лівого ока, пневмотораксу зліва, кленовидної деформації тіла хребця L1, перелому поперечного відростка L1 зліва, перелому 4-го ребра з права, забійно-рваної рани великих розмірів по передній черевній стінці з переходом на праву здухвинну та праву пахвинну ділянки d 25 см х 17 см х 15 см (рана глибока, дно рани м`язи та апоневроз), відкритого перелому тазу, пошкодження м`язів стегна без пошкодження магістральних судин, багато-фрагментарного перелому правої здухвинної кістки з порушенням цілісності тазового кільця зі значним зміщенням уламків, перелому верхньої гілки лобкової та сідничної кістки справа, розриву крижово-здухвинного з`єднання справа, забою органів черевної порожнини, гемоперитонеуму, множинних підшкірних гематом, перелому правої малогомілкової кістки зі зміщенням відламків, які в сукупності, за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень відповідно до п.2.1.1., 2.1.1.а, 2.1.2., 2.1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України №6 від 17 січня 1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України».

У даній дорожній обстановці водій ОСОБА_10 порушив вимоги п.2.3. б) (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі), п.12.4. (у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год), п.18.1. (водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека), п.18.4. (якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року.

Порушення водієм ОСОБА_10 п.п.2.3. б), 12.4., 18.1., 18.4. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями), перебуває у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_9 , які підтримали подану апеляційну скаргу з викладених в них підстав, думку прокурора та потерпілої, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили вирок суду залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції розглянув провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_10 відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України. Учасники кримінального провадження не заперечували проти такого розгляду, їм було з достатньою повнотою роз`яснено суть та наслідки розгляду кримінального провадження у скороченому порядку, тому суд обґрунтовано визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім показань обвинуваченого та дослідження даних про його особу, а тому, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, фактичні обставини справи в апеляційному порядку не перевіряються.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Так, призначаючи ОСОБА_10 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який відповідно до вимог ст. 12 КК України є тяжким злочином, щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, молодий вік та добровільне відшкодування завданого збитку, що є обставинами, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого.

Апеляційні доводи обвинуваченого про суворість призначеного покарання, за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, та пов`язане з цим апеляційне прохання щодо зміни вироку, шляхом призначення покарання з випробуванням, на думку колегії суддів - є безпідставними і судом першої інстанції вони були в повному обсязі враховані при призначенні покарання, про що свідчить зміст відомостей та висновків суду, наведених ним у мотивувальній частині вироку.

Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання у межах, установлених у санкції відповідної статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про вид та розмір покарання.

Як убачається з матеріалів справи, вирішення місцевим судом питання про призначення ОСОБА_10 покарання ґрунтується на наведених вимогах та призначено покарання в межах, ближче до мінімальної межі, передбаченої санкцією інкримінованої статті, з позбавленням права керування транспортними засобами, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Повною мірою врахувавши вказані обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що виправлення ОСОБА_10 , попередження вчинення нових кримінальних правопорушень є можливим при призначенні покарання у виді позбавлення волі, яке необхідно реально відбувати, з чим погоджується апеляційний суд.

На думку колегії суддів, такий захід примусу відповідає меті покарання, є співрозмірним характеру вчиненого діяння та його наслідкам, тому відсутні підстави вважати його невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, тобто яка є явно несправедливим через суворість.

При призначенні покарання, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини кримінального провадження, зважаючи, що внаслідок свідомого, грубого порушення ПДР спричинено потерпілій тяжкі тілесні ушкоджень, апеляційний суд не дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_10 без відбування покарання, тому не може прийняти рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Також при призначенні покарання врахована думка потерпілої, яка просила суворо покарати обвинуваченого, яка зважаючи на двооб`єктний характер злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, хоча і не є вирішальною, однак підлягає обов`язковому врахуванню у сукупності з іншими обставинами справи.

Відшкодування шкоди потерпілій, відсутність судимостей, позитивні характеристики з місця проживання та навчання були враховані судом першої інстанції при призначені покарання, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та не свідчать про необхідність прийняття рішення про пом`якшення призначеного покарання або застосування положень ст. 69 та ст. 75 КК України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторони захисту в інтересах обвинуваченого є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

За таких обставин, колегією суддів не встановлено істотного порушення вимог кримінального процесуального законодавства чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які є підставою для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19 лютого 2025 року щодо ОСОБА_10 без змін.

Згідно ч. 4 ст. 532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4