Справа № 461/3537/20
Провадження № 1-кп/461/487/25
УХВАЛА

17.06.2025 року м. Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

її захисника ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003053 від 15.07.2017 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

в с т а н о в и в:

27.05.2025 року, після скасування вироку судом апеляційної інстанції, в провадження Галицького районного суду м. Львова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003053 від 15.07.2017 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Судом призначено підготовче судове засідання з викликом учасників судового провадження.

В судовому засіданні обвинувачена заявила відвід прокурору. Заявлений відвід обґрунтовано тим, що обвинувачена вважає прокурора упередженим з огляду на те, що він підтримує обвинувачення за відсутності законних підстав притягнення ОСОБА_4 до відповідальності. Зокрема, заявниця стверджує про фальсифікацію матеріалів справи, відсутність доказів вини обвинуваченої, вчинення процесуальних та інших дій на користь потерпілого, отримання, на думку заявниці, прокурором неправомірної вигоди, відсутність відмови прокурора від підтримання обвинувачення.

В судовому засіданні обвинувачена заявлений відвід підтримала з підстав наведених у відповідній письмовій заяві.

Захисник заяву підтримав з мотивів наведених у ній.

Прокурор заяву заперечив з мотивів необґрунтованості.

Відповідно до ч.5 ст.80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Згідно ч.1 ст.77 КПК України прокурор, слідчий не має права брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, перекладач; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Згідно ст. 3 КПК України:

- державне обвинувачення - процесуальна діяльність прокурора, що полягає у доведенні перед судом обвинувачення з метою забезпечення кримінальної відповідальності особи, яка вчинила кримінальне правопорушення;

- обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом;

- прокурор - особа, яка обіймає посаду, передбачену статтею 17 Закону України "Про прокуратуру", та діє у межах своїх повноважень.

Відповідно до ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ст. 9 цього ж кодексу, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ч. 1 ст. 36 КПК України, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.

Частиною 2 цієї ж статті визначено, що прокурор, серед іншого, уповноважений:

- затверджувати чи відмовляти у затвердженні обвинувального акта, клопотань про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, вносити зміни до складеного слідчим обвинувального акта чи зазначених клопотань, самостійно складати обвинувальний акт чи зазначені клопотання;

- звертатися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності;

- підтримувати державне обвинувачення в суді, відмовлятися від підтримання державного обвинувачення, змінювати його або висувати додаткове обвинувачення у порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведене свідчить про те, що непогодження обвинуваченої з процесуальними рішеннями та діями прокурора не може вважатися законною підставою для відводу. Більше того, саме на прокурора закон покладає обов`язок довести у суді обґрунтованість обвинувачення.

Слід відзначити, що у жодному рішенні суду вищої інстанції, за результатами розгляду яких справу повернуто на новий судовий розгляд, не встановлено фактів упередженості прокурора по відношенню до обвинуваченої Варто також відзначити, що до заяви про відвід не долучено жодного належного доказу для її обґрунтування.

Виходячи з наведеного, дослідивши заяву та матеріали судового провадження, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для задоволення заяви про відвід.

Керуючись ст.ст.77, 80, 81 КПК України,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви обвинуваченої ОСОБА_4 про відвід прокурора відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та окремому оскарженню не підлягає.

Ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою статті 392 КПК України, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Головуючий суддя ОСОБА_1