КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/3241/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 вересня 2025року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4

за участю

секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 2 квітня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 2 квітня 2025 року, відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та винести нове судове рішення про задоволення скарги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що оскаржувана ним ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою, постановленою із порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню. Зокрема, ОСОБА_6 зазначає, що 27 березня 2025 року ним подано до Державного бюро розслідувань заяву-повідомлення про вчинення кримінального правопорушення суддею Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_7 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 364, 367, 368 КК України. Натомість, уповноважені особи ДБР, отримавши вказану заяву-повідомлення про кримінальне правопорушення, в порушення вимог ст. 214 КПК України не внесли відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У зв`язку з невиконанням своїх службових обов`язків уповноваженими особами ДБР, він подав скаргу до Шевченківського районного суду м. Києва на бездіяльність уповноважених осіб ДБР, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення за № 1060 зкп від 27 березня 2025 року, тобто, як зазначає скаржник, звернувся за захистом своїх порушених прав, свобод і інтересів.

ОСОБА_6 , який неодноразово викликався у судові засідання суду апеляційної інстанції шляхом направлення судових повісток за вказаною ним у скаргах адресою, які повернулись до суду апеляційної інстанції з вказівкою про те, що адресат відсутній за вказаною адресою (ас. 51, 69, 78), до суду апеляційної інстанції не з`явився, будь-яких клопотань, заяв протягом всього часу не подавав.

Уповноважені особи Офісу Генерального прокурора, Державного бюро розслідувань, повідомлені про день та час апеляційного розгляду у встановленому законом порядку, до суду апеляційної інстанції не з`явились, будь-яких заяв та клопотань від вказаних осіб не надходило.

Зважаючи на положення ч. 4 ст. 405, 28 КПК України, колегія суддів вважає можливим проведення апеляційного розгляду за відсутності вказаних осіб.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши наявні матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

З наявних матеріалів встановлено, що ОСОБА_6 звернувся до ДБР з заявою від 24 березня 2025 року про кримінальне провадження щодо судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_7 по «фактам зловживання владою або службовим становищем; службова недбалість та прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди службовою особою».

Зі змісту поданої ОСОБА_6 заяви вбачається, що відносно останнього Дніпровським районним судом м. Києва під головуванням судді ОСОБА_7 розглядається кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 , де потерпілим виступає поліцейський Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві. Як вказує ОСОБА_6 у заяві, суддя, «бачучи, що відеозапис підроблений», повідомила, що у «цьому залі вони не зможуть дослідити відео, оскільки зі звуком трапляються проблеми», при тому, що захисник вказував, що «не планували досліджувати»; суддя навмисно відмовила у задоволенні клопотань його ( ОСОБА_6 ) захисника ОСОБА_9 : про витребування певних документів; виклик і допит свідків, експертів, тощо.

За наведених обставин просив внести відомості щодо судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_7 за ст. 364, 367, 368 КК України, та визнати його потерпілим, надати пам`ятку потерпілого та допитати в якості потерпілого (ас. 7-11).

Згідно з даними, викладеними у листах ДБР як до суду першої, так і до суду апеляційної інстанцій, заяву ОСОБА_6 листом від 31 березня 2025 року направлено за належністю до ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, для організації розгляду.

Оскільки відомості про кримінальні правопорушення за поданою заявою/повідомленням не були внесені до ЄРДР, ОСОБА_6 подав в порядку ст. 303 КПК України скаргу, в якій просив зобов`язати Державне бюро розслідувань внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення на підставі заяви-повідомлення про кримінальне правопорушення від 24 березня 2025 року, вх. № 1060зкп від 27 березня 2025 року та надати витяг з ЄРДР, та зобов`язати ДБР визнати ОСОБА_6 потерпілим, надати пам`ятку потерпілого.

Відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя, з посиланням на системний аналіз положень ст. 214, 303 КПК України, обґрунтував прийняте рішення тим, що із заяви про кримінальне правопорушення ОСОБА_6 , поданої до ДБР, про вчинення, на його думку, суддею Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 364-367, 368 К України, вбачається, що за своїм змістом та суттю викладені у заяві обставини є по факту незгодою з процесуальними рішеннями у конкретній справі та не є повідомленням про злочини, оскільки містить інформацію, пов`язану із здійснення судового провадження, і не містить конкретних даних про вчинення вказаним суддею кримінального правопорушення. Слідчий суддя дійшов висновку, що у заяві ОСОБА_6 від 24 березня 2025 року відсутні відомості, які б могли свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на наведене, слідчий суддя вважав доводи заявника необґрунтованими, а тому не встановив підстав для задоволення скарги ОСОБА_6 .

Колегія суддів погоджується з таким рішенням слідчого судді, з огляду на таке.

Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачений вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. Зокрема, п.1 ч.1 ст. 303 КПК України передбачено можливість оскарження на досудовому провадженні бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

При цьому колегія суддів враховує Висновок Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 1 липня 2013 року щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства, відповідно до якого для забезпечення незалежності суддів, при отриманні заяви про вчинений суддею злочин, яке пов`язане зі здійсненням ним судочинства, уповноважений орган повинен внести до ЄРДР та розпочати розслідування тільки таку заяву або повідомлення, які мають ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші. Такий обов`язок слідчого і прокурора визначено ч. 1 ст. 2 КК, оскільки підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України вважає, що при розгляді заяв і звернень щодо суддів про вчинення кримінального правопорушення, органам МВС України та прокуратури при вирішенні питання про наявність в діях судді ознак складу злочину згідно з Інструкцією № 1050 і внесенні їх до Єдиного реєстру досудових розслідувань слід брати до уваги і роз`яснення, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» «відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені».

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.

Втручанням у діяльність судових органів слід розуміти вплив на суддю у будь-якій формі (прохання, вимога, вказівка, погроза, підкуп, насильство, критика судді в засобах масової інформації до вирішення справи у зв`язку з її розглядом тощо) з боку будь-якої особи з метою схилити його до вчинення чи невчинення певних процесуальних дій або ухвалення певного судового рішення. При цьому не має значення, за допомогою яких засобів, на якій стадії процесу та в діяльність суду якої інстанції здійснюється втручання (пункти 10 і 11).

Зі змісту заяви ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення вбачається, що він висловлює свою незгоду з процесуальними діями та рішеннями судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_7 , і така незгода ґрунтується на суб`єктивній оцінці та ставленні до зазначених у заяві про вчинення кримінального правопорушення обставин.

Враховуючи встановлені обставини в їх сукупності, на переконання колегії суддів, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про відсутність доказів бездіяльності уповноваженої особи ДБР щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, для скасування ухвали слідчого судді, а, відтак, апеляційна скарга ОСОБА_6 не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 2 квітня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ __________________ ___________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4