ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2025 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 20.04.2025 під №0000231 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Сміла Черкаської області, громадянки України, із середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованої, має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 та неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.116 КК України,

у с т а н о в и в :

19 квітня 2025 року близько 23 год. 45 хв. по АДРЕСА_1 ОСОБА_7 за місцем свого проживання, в приміщенні кухні, під час чергового побутового конфлікту зі своїм чоловіком ОСОБА_9 , перебуваючи в стані вираженого емоційного збудження (фрустрації), тобто сильного душевного хвилювання, зумовленого систематичним знущанням останнього над нею, а також протиправною та жорстокою поведінкою потерпілого у вказаний час, що виражалася у застосуванні фізичного та психологічного насильства відносно ОСОБА_7 , взявши у праву руку кухонний ніж, який їй дав провокуючи ОСОБА_9 , умисно, з метою позбавлення життя нанесла один удар потерпілому ножом в область грудної клітки справа, а саме в область життєво важливих органів.

Унаслідок цього удару обвинувачена ОСОБА_7 спричинила потерпілому ОСОБА_9 тілесне ушкодження у вигляді проникаючого сліпого поранення передньої поверхні верхньої третини грудної клітки справа із раною в даній області та ушкодженням 2-го ребра справа, правої легені, тканини середостіння, стінок навколосерцевої сумки і легеневого стовбура, крововилив у праву грудну порожнину ( 100 мл), крововилив у навколосерцеву сумку (300 мл) із тампонадою серця кров`ю та крововиливи у тканини по ходу раньового каналу, яке згідно висновку експерта від 23.05.2025 №05-6-02/123 за небезпекою для життя в момент заподіяння відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок чого ОСОБА_9 помер на місці. Смерть ОСОБА_9 перебуває у прямому причинному зв`язку із даними ушкодженнями.

Своїми діями ОСОБА_7 , відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», вчинила злочин, пов`язаний із домашнім насильством.

Указані дії обвинуваченої ОСОБА_7 судом кваліфіковані за ст.116 КК України, як умисне вбивство, вчинене в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок систематичного знущання з боку потерпілого.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 винуватою себе у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнала повністю, у вчиненому щиро розкаялася, висловлювала жаль з приводу вчиненого та його наслідків. Надала суду показання, повністю підтвердивши обставини вчинення кримінального правопорушення, які зазначені в обвинувальному акті. Вказала, що була одруженою із покійним ОСОБА_9 з 2007 року, від шлюбу мають трьох дітей, двоє з яких неповнолітні, та всією сім`єю проживали за адресою: АДРЕСА_1 . 19 квітня 2025 року вона знаходилася вдома із дітьми. Чоловік приніс додому продукти харчування та алкогольні напої, які вжив (пиво та вино). Після цього він почав безпричинно застосовувати до неї силу, штовхав, обмежував у пересування житлом. В якийсь момент він схопив кухонного ножа, вклав його їй у руки та почав вимагати щоб обвинувачена вдарила його цим ножем. Вона відкинула ніж у бік, однак потерпілий знову його підняв та віддав їй. Далі вона детально не пам`ятає обставин, однак побачила, що ніж уже стирчить у грудях чоловіка. До приїзду швидкої вона намагалася надати йому домедичну допомогу. Медики з бригади швидкої проводили реанімаційні заходи, однак повернути потерпілого до життя не змогли. Повідомила, що обвинувачений систематично вчиняв щодо неї насильство, зокрема після вживання алкоголю. Також він неодноразово проявляв суїцид альні настрої у своїй поведінці. Їхні діти є особами з інвалідністю та потребують догляду. Батьки покійного потерпілого є особами похилого віку і вона надає їм посильну допомогу.

Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засідання показань не надавала, однак висловила свою позицію щодо покарання, а саме просила суд не призначати обвинуваченій покарання, пов`язане з реальним позбавленням чи обмеженням волі, та просила при цьому врахувати, що на утриманні останньої лишилися малолітні діти, які потребують догляду та виховання.

Ураховуючи, що обвинувачена ОСОБА_7 та інші учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, а саме, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судовий розгляд у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі, окрім даних, що характеризують обвинуваченого.

При призначенні покарання обвинуваченій суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Дослідивши дані про особу обвинуваченої ОСОБА_7 , суд при призначенні покарання бере до уваги: характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України класифікується як нетяжкий злочин, обставини вчинення кримінального правопорушення, відношення обвинуваченої до скоєного, яка вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала у повному обсязі та усвідомив неправомірність своїх дій, розкаялася у вчиненому, виявляла щирий жаль з приводу вчиненого; позицію потерпілої, яка просила не призначати обвинуваченій покарання, пов`язаного з реальним позбавленням чи обмеженням волі; особу обвинуваченої, яка раніше не судима, до кримінальної відповідальності притягується вперше, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, що є особами з інвалідністю.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта від 30.05.2025 №330 є осудною та не потребує застосування щодо неї примусових заходів медичного характеру, однак за результатами проведеного експертного дослідження встановлено, що ОСОБА_7 при скоєнні інкримінованого діяння перебувала у стані вираженого емоційного збудження (фрустрації), що може розглядатися як психологічна підстава сильного душевного хвилювання, оскільки зазначений стан суттєво вплинув на її свідомість та поведінку.

Як обставини, що пом`якшують покарання, відповідно до положень ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до положень ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя, з яким винна перебувала у сімейних відносинах.

Суд не вбачає підстав для застосування при призначенні ОСОБА_7 покарання положень ст.69, 69-1 КК України.

За таких обставин суд призначає ОСОБА_7 основне покарання у межах санкції ст.116 КК України у виді позбавлення волі і вважає, що таке покарання є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Разом із цим суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченої без відбування основного покарання із встановленням іспитового строку, відповідно до ст.75 КК України, та покладенням на неї обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

У цьому кримінальному провадженні суд визнав доведеною винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.116 КК України, яке вчинене нею щодо іншого з подружжя та пов`язане із домашнім насильством.

Відповідно до ч.2 ст.76 КК України на осіб, засуджених за злочини, пов`язані з домашнім насильством, суд може покласти інші обов`язки та заборони, передбачені статтею 91-1 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.91-1 КК України передбачені вказаною нормою обмежувальні заходи застосовуються до осіб, які вчинили домашнє насильство, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі. Такі заходи застосовуються в інтересах потерпілого від злочину.

Ураховуючи, що потерпілий від злочину - ОСОБА_9 помер, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченої визначених у ст.91-1 КК України обмежувальних заходів.

Строк дії застосованого до обвинуваченої ухвалою слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21.04.2025 запобіжного заходу у виді домашнього арешту сплинув, підстав для його застосування до набрання цим вироком законної сили судом не встановлено.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Цивільного позову не заявлено, процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.100, 349, 369-371, 374 КПК України, ст.12, 50, 65, 66, 67, 75, 76, ст.116 КК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.116 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 (один) рік, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї судом обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 у період іспитового строку наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ст.165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- кухонний ніж з плямами бурого кольору, дві пляшки з під пива «Бердичів», штани спортивні, футболку, аплікатор із змивом, два аплікатори зі змивами з правої і лівої рук підозрюваної ОСОБА_7 , зрізи нігтів і піднігтьовий вміст з обох рук потерпілого ОСОБА_9 , що передані до кімнати речових доказів ВП №2 ЧРУП ГУНП в Черкаській області, - знищити після набрання вироком законної сили;

- мобільний телефон марки «OUKITEL», який переданий до кімнати речових доказів ВП №2 ЧРУП ГУНП в Черкаській області, - повернути потерпілій ОСОБА_6 після набрання вироком законної сили.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити, що вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку в день його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1