Номер провадження:1-кп/521/1650/25
У Х В А Л А

03 вересня 2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

в присутності обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (у режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у режим і відеоконференції, в залі суду в м. Одесі, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 0001246 від 02.10.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Подільськ, Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Подільськ, Одеської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Одесис. Валя Маре, Угненського району Республіки Молдова, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Хаджибейського районного суду міста Одеси перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

До обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого спливає 07.09.2025 року.

В судовому засіданні прокурор надала клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та просила його задовольнити посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК та на обставини, які на думку прокурора свідчать про їх обґрунтованість.

Захисник ОСОБА_7 заперечував проти клопотання прокурора, просив застосувати до його підзахисного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку захисника.

Захисник ОСОБА_8 заперечувала проти клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку захисника. Просив застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_9 підтримав думку свого підзахисного.

Вислухавши думку сторін, суд вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.ст.177, 183 зазначеного Кодексу, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який може бути застосований лише до підозрюваного чи обвинуваченого у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний чи обвинувачений не виконає покладені на нього процесуальні обов`язки, а також для запобігання його спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно зі ст.ст.2,9 наведеного Кодексу, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності і в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, а кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Стаття 177 КК України, встановлює, що наряду з іншим, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Втім, ст.178 зазначеного Кодексу передбачає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Строк застосування до обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , запобіжних заходів, які встановлений відповідними ухвалами суду спливає.

Закінчити розгляд кримінального провадження з постановленням судового рішення до вказаної дати не уявляється можливим.

Згідно усталеної позиції Європейського суду з прав людини, вирішуючи питання щодо наявності підстав для залишення обвинуваченого під вартою, слід оцінювати обставини в кожній справі з врахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення у справі «Єчюс проти Литви»).

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинувачуються у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, яке відносяться до категорії особливо тяжкого злочину, та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна.

Під час вивчення мети та підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом встановлено, що заявлені органом досудового розслідування ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які були підставою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу слідчим суддею не зменшилися.

Судом встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема:

- про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме те, що обвинувачені можуть переховуватися від органів досудового розслідування та суду свідчить те, що останні обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, а також його поведінку під час розслідування;

- на наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (впливати на потерпілого) вказує характер інкримінованого кримінального правопорушення та те, що обвинувачені обізнані про те, хто саме є потерпілим у даному провадженні, з метою зміни даною особою своїх показів в подальшому, можуть здійснювати на них вплив;

- на наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (вчинити інше кримінальне правопорушення) вказує характер інкримінованого кримінального правопорушення.

Так, виходячи з характеру та обставин інкримінованого злочину, беручи до уваги особу обвинуваченого, можна дійти висновку про те, що у разі застосування менш суворого запобіжного заходу буде неможливо запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим своїх обов`язків.

Таким чином, лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе гарантувати належне виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та перешкодити ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу передбачені ст.178 КПК України. Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, тяжкість покарання що загрожує ОСОБА_4 (у вигляді позбавлення волі від 7 до 12 років з конфіскацією майна), вік та стан здоров`я обвинуваченого ( у віці 26 років, відомостей про будь-які захворювання обвинуваченим не надано), міцність соціальних зв`язків (громадянин України, не одружений, відомосте щодо наявності родини й утриманців немає), майновий стан останнього (не має постійної роботи), наявність судимостей (раніше судимий).

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що на підставі наданих суду матеріалів кримінального провадження, обставин та характеру вчиненого злочину, особи обвинуваченого, на даний час неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід, оскільки вони не зможуть запобігти наявним ризикам, передбаченим ч.1ст.177 КПК України, оскільки вони об`єктивно існують.

Враховуючи положення ч.4 ст.183 КПК України, суддя вважає за необхідне не визначати розмір застави ОСОБА_4 ..

Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, тяжкість покарання що загрожує ОСОБА_5 (у вигляді позбавлення волі від 7 до 12 років з конфіскацією майна), вік та стан здоров`я обвинуваченого ( у віці 31 року, відомостей про будь-які захворювання обвинуваченим не надано), міцність соціальних зв`язків (громадянин України, не одружений, відомосте щодо наявності родини й утриманців немає), майновий стан останнього (не має постійної роботи), наявність судимостей (раніше судимий).

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що на підставі наданих суду матеріалів кримінального провадження, обставин та характеру вчиненого злочину, особи обвинуваченого, на даний час неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід, оскільки вони не зможуть запобігти наявним ризикам, передбаченим ч.1ст.177 КПК України, оскільки вони об`єктивно існують.

Враховуючи положення ч.4 ст.183 КПК України, суддя вважає за необхідне не визначати розмір застави ОСОБА_5 .

Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, тяжкість покарання що загрожує ОСОБА_5 (у вигляді позбавлення волі від 7 до 12 років з конфіскацією майна), вік та стан здоров`я обвинуваченого ( у віці 28 років, відомостей про будь-які захворювання обвинуваченим не надано), міцність соціальних зв`язків (громадянин України, не одружений, відомосте щодо наявності родини й утриманців немає), майновий стан останнього (не має постійної роботи), наявність судимостей (раніше не судимий).

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що на підставі наданих суду матеріалів кримінального провадження, обставин та характеру вчиненого злочину, особи обвинуваченого, на даний час неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід, оскільки вони не зможуть запобігти наявним ризикам, передбаченим ч.1ст.177 КПК України, оскільки вони об`єктивно існують.

Враховуючи положення ч.4 ст.183 КПК України, суддя вважає за необхідне не визначати розмір застави ОСОБА_6 .

При цьому суд вважає, що обрання даного запобіжного заходу обвинуваченим не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки, незважаючи на презумпцію невинуватості, тримання під вартою, завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 194, 331, 369-372, 376 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Подовжити до обвинуваченого обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на строк 60 днів, до 01.11.2025 р. включно.

Копію ухвали направити в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» для виконання.

Не визначати розмір застави.

Клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 - задовольнити.

Подовжити до обвинуваченого обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на строк 60 днів, до 01.11.2025 р. включно.

Копію ухвали направити в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» для виконання.

Не визначати розмір застави.

Клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 - задовольнити.

Подовжити до обвинуваченого обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді утримання на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_4 , на строк 60 днів, до 01.11.2025 р. включно.

Копію ухвали направити до ІНФОРМАЦІЯ_4 для виконання.

Не визначати розмір застави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її проголошення, в іншій частині оскарженню не підлягає.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили але не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1