Провадження №11-сс/801/480/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

заявника в режимі відеоконференції ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 03 червня 2025 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР у м. Хмельницькому від 25 квітня 2025 року про закриття кримінального провадження № 0000191, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 лютого 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України,

у с т а н о в и в:

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

ОСОБА_6 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області зі скаргою на постанову слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР у м. Хмельницькому від 25 квітня 2025 року про закриття кримінального провадження № 0000191, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 лютого 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Скарга мотивована тим, що під час досудового розслідування слідчим не вжито всіх заходів для здійснення всебічного, повного та неупередженого розслідування кримінального провадження.

Незаконність оскаржуваної постанови слідчого обґрунтовує таким.

Висновок слідчого про те, що ухвалою суду від 19 грудня 2024 року зобов`язано внести відомості до ЄРДР, які полягали у невжитті прокурором заходів щодо відновлення матеріалів кримінальної справи є нісенітницею, оскільки такої інформації немає ні в ухвалі, ні у витязі з ЄРДР від 19 лютого 2025 року.

Згідно заяви про злочин від 24 лютого 2024 року прокурор не заявляв клопотання перед судом щодо витребування додаткових доказів та даних, про проведення інших процесуальних дій, допит свідків, витребування інформації з метою доведення складу злочину та вини обвинуваченого, що призвело до закриття судом за відсутністю складу злочину указаної кримінальної справи - епізод №1, та подав до Верховного Суду касаційну скаргу від 24 вересня 2023 року без указаних клопотань - епізод № 2.

Така абсолютна ганебна для авторитету держави дезорієнтація слідчого та прокурора призвела до перевірки фактів які не входили в предмет доказування повідомлених злочинів.

До постанови внесено завідомо недостовірну інформацію, що є злочином, спотворено предмет (межі) розслідування.

Висновок про те, що в межах строків касаційного оскарження судові рішення не оскаржувались - умисна брехня, яка є наслідком неефективного розслідування і спростовується матеріалами кримінальної справи та провадження.

Підстави ухвалення реабілітуючого рішення в постанові слідчого умисно спотворено - не указано, що підставою такого рішення було незаявлення прокурором (фігурантом) клопотання щодо витребування додаткових доказів та даних, проведення інших процесуальних дій, допиту свідків, витребування інформації, з метою доведення складу злочину та вини обвинуваченого.

Відтак висновок про те, що знищення справи стало підставою закриття кримінальної справи є недостовірним, оскільки суперечить змісту ухвал апеляційної та касаційної інстанції про її закриття.

Слідчий переоцінив свої повноваження трактувати норми кримінального процесу та суперечити висновкам апеляційного та касаційного судів у справі заперечуючи невикористану можливість прокурора відновити втрачене (знищене) кримінальне провадження за законом.

Недостовірним є висновок слідчого про те, що неможливо отримати підтвердження доводів заявника, оскільки: 1) слідчий не вручив заявнику пам`ятку про права потерпілого, що порушило права останнього; 2) слідчим не проведено слідчих дій направлених на їх перевірку та підтвердження - не допитано суддів, що закривали провадження та касаційного суду, не досліджено матеріали заяви про злочин, тощо.

Недостовірним є висновок слідчого про те, що матеріали кримінальної справи знищені, оскільки знищено лише 1 том із 2-х.

Посилаючись на ці обставини, просив скаргу задовольнити та скасувати постанову про закриття кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду від 03 червня 2025 року відмовлено у задоволенні указаної скарги.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що:

слідчим Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР у м. Хмельницькому повно та всебічно проведено досудове розслідування кримінального провадження, надано оцінку усім зібраним доказам та прийнято законне, обґрунтоване рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи осіб, які її подали

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить поновити строк на апеляційне оскарження, який пропущений з поважних причин, ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 03 червня 2025 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його скаргу.

В обґрунтування поважності пропуску строку на апеляційне оскарження указує, що вступну та резолютивну частину оскаржуваної ухвали отримав 12 червня 2025 року, а повний текст 17 червня 2025 року.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

ухвала слідчого судді є незаконною у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичному змісту поданої скарги та матеріалам кримінального провадження, які призвели до винесення незаконного рішення;

приймаючи рішення про закриття кримінального провадження, слідчий не дослідив усі докази та обставини кримінального провадження.

Щодо відкладення розгляду справи

03 липня 2025 року в судовому засіданні заявник ОСОБА_6 заявив клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись на те, що через підсистему «Електронний суд» йому не надійшли матеріалами кримінального провадження, внесеного до єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000191 від 19 лютого 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, та він не ознайомлений з ними.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що заявник ОСОБА_6 неодноразово подавав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю ознайомлення з указаними матеріалами кримінального провадження. У зв`язку з цим апеляційним судом відкладався розгляд справи для забезпечення його процесуального права.

Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що листом Вінницького апеляційного суду від 30 червня 2025 року № 127/15643/25/12585/2025 заявника ОСОБА_6 повідомлено, що 23 червня 2025 року працівниками управління забезпечення судового процесу Вінницького апеляційного суду було оцифровано матеріали кримінального провадження, внесеного до єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000191 від 19 лютого 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України та роз`яснено, що з указаними матеріалами він може ознайомитись в електронному кабінеті підсистеми «Електронний суд».

Згідно довідки Вінницького апеляційного суду про доставку електронного листа указаний лист доставлено до електронної скриньки ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 30 червня 2025 року о 10:41:49 год.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Згідно з ч. 2 ст. 422 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді розглядається не пізніше як через три дні після її надходження до суду апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відтак поведінку заявника ОСОБА_6 щодо відкладення розгляду справи суд апеляційної інстанції розцінює як зловживання процесуальними правами заявника на участь у судовому засіданні з метою затягування такого розгляду.

Ураховуючи думку учасників судового провадження, строки розгляду апеляційної скарги, визначені ст. 422 КПК України, зважаючи на те, що заявник ОСОБА_6 не скористався своїм правом на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе проводити розгляд апеляційної скарги.

Позиції учасників судового провадження

Заявник ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав викладених у ній та просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_7 заперечив проти задоволення апеляційної скарги, указав, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою.

Мотиви суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши позиції учасників провадження, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку що клопотання ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України до повноважень суду апеляційної інстанції належить вирішення питання про поновлення строку апеляційного оскарження у разі надходження такого клопотання.

Вирішуючи питання про вагомість причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд виходить з положень ст. 24 КПК України, якою гарантується право на оскарження процесуальних рішень та перегляд постановлених вироків судом вищої інстанції.

Такі положення є складовою права особи на захист та справедливий суд.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 113 КПК України процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Вимога про необхідність виконання процесуальних дій у строк, установлений КПК України міститься у ст. 116 цього Кодексу.

Частиною першою статті 117 КПК України встановлено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише у тому випадку, якщо судом буде визначено поважність причин його пропуску.

Ураховуючи викладене, під поважними причинами пропуску процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати заяву у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Такі обставини мають бути підтверджені належними фактичними даними.

У випадку необізнаності заінтересованих осіб з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення, указані обставини за їх клопотанням можуть бути визнані поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 117 КПК України (постанова Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 27 травня 2019 року у справі № 461/1434/18).

З матеріалів судового провадження слідує, що 03 червня 2025 року за участі заявника ОСОБА_6 слідчим суддею Вінницького міського суду Вінницької області за наслідками розгляду скарги постановлено ухвалу про відмову у її задоволенні.

Водночас, ОСОБА_6 отримав копію повного тексту судового рішення поза межами строку на його оскарження, а саме 12 червня 2025 року.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження необізнаність з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення.

Відтак з метою забезпечення права особи на апеляційне оскарження та на доступ до правосуддя, клопотання ОСОБА_6 слід задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 03 червня 2025 року.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Указаним вимогам ухвала слідчого судді відповідає, а висновки про законність постанови слідчого про закриття кримінального провадження належним чином обґрунтовані.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження відповідно до положень Глави 24 КПК України є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після проведення всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

З метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, прийняттю рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів в порядку, передбаченому КПК України, для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Змістом досудового розслідування є діяльність слідчого, спрямована на збирання, дослідження, оцінку, перевірку і використання доказів, попередження, запобігання та розкриття злочинів, встановлення об`єктивної істини, забезпечення правильного застосування закону, охорону прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

Основним засобом збирання доказів, а отже - основним засобом всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, досягнення його завдань, є проведення слідчих дій.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 223 КПК України слідчими (розшуковими) є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для їх проведення є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Доказуванню у кримінальному провадженні згідно з ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Процесуальними джерелами доказів відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України є показання, речові докази, документи та висновки експертів.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Отже, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливо лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Кримінальним провадженням встановлено, що указані норми закону дотримані у повній мірі.

З матеріалів кримінального провадження слідує, що слідчими Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000 від 19 лютого 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням здійснювався Вінницькою обласною прокуратурою.

Реєстрації кримінального провадження передувало те, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19 грудня 2024 року зобов`язано внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості згідно заяви ОСОБА_6 від 24 листопада 2024 року за фактом службової недбалості прокурором Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_8 під час розгляду кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, яка полягала у невжитті заходів щодо відновлення матеріалів кримінальної справи щодо указаної особи, що призвело до її виправдування.

У ході досудового розслідування проведено ряд слідчих дій для встановлення обставин кримінального правопорушення, за результатами яких зібрано відповідні докази, які досліджено та надано їм оцінку.

Зокрема, допитаний у ході досудового розслідування у якості свідка прокурор Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_8 повідомив, що відомості про дату порушення кримінальної справи та особу, яка порушила кримінальну справу, провадила досудове слідство, винесла постанову про притягнення ОСОБА_9 як обвинуваченого, склала і затвердила обвинувальний висновок відсутні, оскільки згідно Акта № 2 від 02 листопада 2021 року про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду, Козятинським міськрайонним судом Вінницької області кримінальну справу №1-70/10 щодо ОСОБА_9 знищено.

Також слідчим встановлювались обставини розгляду кримінальної справи №1-70/10 Козятинським міськрайонним судом Вінницької області.

Установлено, що за результатом судового розгляду вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 30 серпня 2010 року ОСОБА_9 засуджено за ч. 1 ст. 296 КК України на 4 місяці арешту.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 08 серпня 2010 року вирок міськрайонного суду щодо ОСОБА_9 залишено без змін, а апеляцію засудженого - без задоволення.

У межах строків на касаційне оскарження судові рішення у кримінальній справі щодо ОСОБА_9 не оскаржувалися.

Водночас, після спливу майже 12 років, ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням про відновлення строку на касаційне оскарження та постановою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 08 червня 2022 року клопотання ОСОБА_9 задоволено та відновлено строк на касаційне оскарження.

Ухвалою Верховного Суду від 08 лютого 2023 року частково задоволено касаційну скаргу засудженого, скасовано ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 08 грудня 2010 року, справу направлено на новий апеляційний розгляд.

Згідно ухвали суду касаційної інстанції ухвалу апеляційного суду скасовано через істотні порушення кримінально-процесуального закону, а саме вимог п. 9 ч. 2 ст. 370, ст. 379 КПК України (в редакції 1960 року), оскільки вона не підписана одним із членів колегії.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 24 липня 2023 року частково задоволено апеляцію засудженого та скасовано вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 30 серпня 2010 року щодо ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 296 КК України, справу закрито через відсутність в його діянні складу злочину (п. 2 ст. 6 КПК України в редакції 1960 року).

Підставами для ухвалення реабілітуючого судового рішення стало те, що в матеріалах справи відсутні дані про спричиненні тілесні ушкодження потерпілому, окрім його показань. Матеріали кримінальної справи знищено, збирання доказів не притаманно апеляційному суду, а норми КПК України 1960 року не передбачають процедуру відновлення матеріалів справи.

Суд апеляційної інстанції указав, що згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а через 14 років після події можливість отримання доказів вичерпана.

Відтак знищення кримінальної справи щодо ОСОБА_9 за спливом строку її зберігання у суді стало підставою закриття кримінальної справи щодо нього за ч. 1 ст. 296 КК України через відсутність в його діянні складу злочину (п. 2 ст. 6 КПК України в редакції 1960 року).

Слідчим також було взято до уваги обставини, які ОСОБА_6 указував у заяві про злочин, зокрема щодо неподання прокурором заяви про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження 1-70/10, що на думку заявника стало підставою для закриття кримінальної справи відносно ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 296 КК України.

Слідчий у постанові про закриття кримінального провадження указав, що під час досудового розслідування ним досліджено норми КПК України (в редакції 1960 року) та норми КПК України (в редакції 2012 року), згідно яких установлено, що Перехідними положеннями чинного КПК України, не передбачено порядку розгляду заяв про відновлення втрачених матеріалів кримінальної справи, розгляд якої відбувався за нормами КПК України (в редакції 1960 року).

Окрім того, КПК України (в редакції 1960 року) взагалі не передбачалось відновлення втрачених матеріалів кримінальної справи.

Водночас, нормами КПК України (в редакції 2012 року) передбачено можливість відновлення матеріалів втраченого кримінального провадження, а не знищеного.

На указану обставину також звертав увагу Хмельницький апеляційний суд в ухвалі від 24 липня 2023 року, якою скасовано вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 30 серпня 2010 року щодо ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 296 КК України.

Зокрема, колегія суддів указала таке:

«водночас нормами КПК України 2012 року передбачено можливість відновлення матеріалів втраченого кримінального провадження, а не знищеного, що має місце в даному випадку».

Під втратою судового провадження розуміється неможливість його відшукання в архіві або серед інших документів суду, при тому, що воно існувало раніше і містило важливу інформацію.

Знищення кримінального провадження відбувається відповідно до «Переліку судових справ і документів, що утворюються в діяльності суду, із зазначенням строків зберігання», що затверджений Наказом ДСА України від 07 грудня 2017 року № 1087, положеннями якого передбачено знищення кримінальних проваджень невеликої тяжкості після 3-х років зберігання.

Справи знищенні у зв`язку із закінченням строку зберігання відновленню не підлягають.

Крім того, слідчим під час досудового розслідування двічі викликався ОСОБА_6 для проведення його допиту, однак останній на виклики не з`явився. Натомість направив слідчому заяву від 23 квітня 2025 року, в якій указав, що вважає себе потерпілим у кримінальному провадженні, тому на виклик слідчого не прибуде.

Отже, слідчим було вжито усіх необхідних заходів щодо допиту ОСОБА_6 у цьому кримінальному провадженні.

Слідчим також було вірно установлено, що диспозиція ч. 2 ст. 367 КК України передбачає спричинення тяжких наслідків охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб.

Згідно з п. 4 примітки до ст. 364 КК України тяжкими наслідками у статтях 364-367 КК України вважаються такі наслідки, які у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян

Колегія суддів уважає, що орган досудового розслідування, здійснивши аналіз зібраних матеріалів кримінального провадження та оцінивши отримані відомості у їх сукупності, вірно дійшов висновку про відсутність в діях прокурора Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_8 об`єктивних та суб`єктивних ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, про що прийняв мотивовану постанову, яка відповідає вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України.

Зі змісту оскаржуваної постанови слідчого слідує, що прийняття указаної постанови, у відповідності до ст. ст. 91-94 КПК України, базувалось на підставі сукупності зібраних доказів, їх повного, всебічного, об`єктивного та неупередженого дослідження, оцінці та аналізу доказів, під час здійснення яких слідчий обґрунтовано та вмотивовано дійшов висновку про закриття провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України; матеріали кримінального провадження свідчать про те, що слідчий, у відповідності до вимог параграфу другого КПК України, ст. 92 КПК України, виконав покладені на нього вимоги закону про обов`язок доказування у кримінальному провадженні; слідчим, були вжиті усі передбачені законом заходи для виконання вимог ст. 91 КПК України.

На підставі викладеного, рішення слідчого судді про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР у м. Хмельницькому ОСОБА_10 від 25 квітня 2025 року про закриття кримінального провадження № 0000191, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 лютого 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, відповідає вимогам закону та підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Порушень вимог КПК України під час розгляду скарги на указану постанову слідчого, які б були безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не установлено, а доводи апеляційної скарги щодо непогодження з висновками слідчого, не спростовують правильність висновків органу досудового розслідування та слідчого судді.

Посилання апеляційної скарги на неповноту досудового розслідування є безпідставними, оскільки під час досудового розслідування слідчий здійснив необхідні процесуальні дії для перевірки обставин, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків слідчого судді та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення скарги, а фактично дублюють доводи скарги, яким слідчий суддя надав належну оцінку, перевіривши обставини справи належним чином.

Європейський суд з прав людини указав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Також ЄСПЛ неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.). Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки слідчого судді та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, апеляційна скарга не містить.

Отже, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування судового рішення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити заявнику ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 03 червня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 03 червня 2025 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР у м. Хмельницькому від 25 квітня 2025 року про закриття кримінального провадження № 0000191, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 лютого 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4