ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 685/1281/24

Провадження № 11-кп/820/399/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Хмельницького апеляційного суду

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

з участю: прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000397 від 03 жовтня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 на вирок Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 13 березня 2025 року, -

в с т а н о в и л а:

Цим вироком

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Теофіполь Хмельницької області, що зареєстрований та фактично проживає по АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, раніше судимого:

- 21 листопада 2023 року вироком Теофіпольського районного суду Хмельницької області за ч. 2 ст. 263 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання із випробуванням та встановленням іспитового строку на 1 рік,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання ОСОБА_6 частково приєднано невідбуте покарання за вироком Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 21 листопада 2023 року та призначено йому остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком 5 років 1 місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з 13 березня 2025 року, зараховано у строк відбуття покарання час його перебування під вартою з 26 листопада 2024 року по 12 березня 2025 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_6 , у вигляді тримання під вартою, ухвалено продовжити до набрання вироком законної сили.

Питання про речові докази вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

За вироком суду, 30 вересня 2024 року року близько 18 год. ОСОБА_6 , перебуваючи на території домогосподарства по АДРЕСА_1 , куди зайшов через незамкнену хвіртку, скориставшись відсутністю стороннього нагляду, виявив на дерев`яному столі альтанки бувший у використанні мобільний телефон марки Samsung моделі SM-F032F (Galaxy A03 Core) чорного кольору. Реалізовуючи свій злочинний умисел на заволодіння цим мобільним телефоном, який виник після його виявлення, з корисливих мотивів, діючи умисно, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 та вчергове продовженого Указом Президента України від 23 липня 2024 року № 469/2024 на 90 днів з 24 липня 2024 року, таємно викрав виявлений мобільний телефон вартістю 3153 грн. 60 коп., який належить потерпілому ОСОБА_8 , чим заподіяв йому шкоду на вказану суму.

Крім того, в цей же день 30 вересня 2024 року, близько 22 год., перебуваючи за місцем свого проживання, ОСОБА_6 за допомогою раніше викраденого мобільного телефону Samsung SM-F032F, який був без блокування будь-яким захистом, увійшов до мобільного додатку «Приват24» потерпілого ОСОБА_8 , підтвердивши вхід після дзвінка сервісної служби банку.

В подальшому, ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно та в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом на заволодіння чужим майном, скориставшись доступом до банківських рахунків потерпілого через мобільний додаток «Приват24» у раніше викраденому мобільному телефоні, заволодів грошовими коштами на банківських рахунках ОСОБА_8 на загальну суму 8137 грн. шляхом їх переказу з банківських карт потерпілого, без відома та за відсутності згоди потерпілого, на інші банківські рахунки, належні самому обвинуваченому або іншим особам, а саме:

- 30 вересня 2024 року о 22 год. 21 хв. із банківської карти для виплат АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , належної потерпілому ОСОБА_8 , переказав грошові кошти в сумі 405 грн. на банківську картку невстановленої особи;

- 30 вересня 2024 року о 22 год. 28 хв. переказав із банківської карти для виплат АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , належної потерпілому ОСОБА_8 , грошові кошти в сумі 400 грн. на банківську картку свого знайомого ОСОБА_9 в якості повернення свого боргу;

- 30 вересня 2024 року в період часу з 22 год. 59 хв. по 23 год. 12 хв. двома транзакціями переказав із банківської карти для виплат АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , належної потерпілому ОСОБА_8 , грошові кошти в загальній сумі 2512 грн. на свій картковий рахунок № НОМЕР_3 в АТ «А-банк»;

- 01 жовтня 2024 року в період часу з 06 год. 11 хв. по 06 год. 17 хв. переказав спочатку із банківської карти для виплат АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , належної потерпілому ОСОБА_8 , грошові кошти в сумі 700 грн. на картковий рахунок потерпілого № НОМЕР_4 в АТ КБ «ПриватБанк», і в подальшому в цей же день о 06 год. 18 хв. із цієї картки переказав 695 грн. на свій картковий рахунок № НОМЕР_3 в АТ «А-банк»;

- 01 жовтня 2024 року в період часу з 06 год. 15 хв. по 10 год. 56 хв. п`ятьма транзакціями переказав із банківської карти для виплат АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , належної потерпілому ОСОБА_8 , грошові кошти в загальній сумі 4125 грн. на свій картковий рахунок № НОМЕР_3 в АТ «А-банк».

Не погоджуючись з вироком суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання змінити. На підставі ст. 69 КК України призначити ОСОБА_6 покарання у виді 3 років позбавлення волі. До призначеного покарання відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднати невідбуте покарання за вироком Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 21 листопада 2023 року та за сукупністю вироків остаточно призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 1 місяць.

Вирок вважає незаконним у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_6 .

Захисник стверджує, що в діях ОСОБА_6 наявні такі пом`якшуючі обставини, як щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та часткове відшкодування шкоди, що дає підстави для застосування щодо нього ст. 69 КК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти її задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

Згідно з ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, зазначених у вироку, правильність кваліфікації його дій за ч. 4 ст. 185 КК України, жодною стороною кримінального провадження не оспорюються, а тому, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Доводи сторони захисту про суворість призначеного ОСОБА_6 покарання не знайшли свого підтвердження під час перегляду вироку апеляційним судом.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, місцевий суд врахував суспільну небезпечність вчиненого, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до положень ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, є тяжким.

ОСОБА_6 є раніше судимою особою, вчинив нові кримінальні правопорушення під час відбування іспитового строку, за місцем проживання характеризується посередньо.

Тобто, обвинувачений, будучи раніше судимим, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став.

Обставинами, що пом`якшують обвинуваченому покарання правильно визнано щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та часткове відшкодування шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Отже, місцевий суд обґрунтовано, із врахуванням вказаних норм чинного законодавства, призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за дані кримінальні правопорушення у мінімальних межах санкцій вказаної статті та на підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за попереднім, остаточно призначив йому покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Таке покарання, на думку колегії суддів, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Посилання сторони захисту на необхідність призначення обвинуваченому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, не заслуговують на увагу суду, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Так, дійсно, місцевим судом встановлені обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень та часткове відшкодування заподіяної шкоди. Однак, такі не є тими обставинами, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, оскільки обвинувачений, який є раніше судимою особою, під час відбування іспитового строку вчинив нові кримінальні правопорушення, що свідчить про те, що він належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та, будучи особою молодого віку, маючи можливість працювати, вчиняв крадіжки.

Отже, з урахуванням конкретних обставини справи, особи обвинуваченого, підстав для призначення останньому покарання, із застосуванням положень ст. 69 КК України немає.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для зміни судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Отже, вирок місцевого суду є законним, обґрунтованим та вмотивованим, підстави для його зміни, як того просить апелянт відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 418 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Вирок Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 13 березня 2025 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного Кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення апеляційним судом, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуюча ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3