ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/2628/25 Номер провадження 11-сс/814/588/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

заявника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 09 липня 2025 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені слідчим суддею обставини.

Ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 щодо зобов`язання слідчого СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області внести до ЄРДР відповідні відомості за заявою ОСОБА_7 про вчинення злочину, передбаченого ст. 366 КК України, в порядку ст. 214 КПК України.

Рішення слідчого судді мотивовано тим, що заява ОСОБА_7 від 22.05.2025 не містить фактичних даних на підтвердження того, що заявником було подано повідомлення про злочин, яке містить достатні відомості про реальність конкретної події злочину із зазначенням конкретного часу, місця, способу, осіб інших обставин вчинення злочину.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та зобов`язати уповноважених осіб СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення на підставі його заяви від 22.05.2025.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що слідчий суддя безпідставно відмовив в задоволенні його скарги, адже в своїй заяві від 22.05.2025 він порушив питання про внесення до ЄРДР відомостей щодо посадових осіб, які з корисливих мотивів підробили підписи в офіційних документах з метою отримання особистої вигоди та їх дії мають ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст. 366 КК України.

Вважає, що в його заяві наявні необхідні відомості, які потребують перевірки та повинні бути вирішені в кримінально-процесуальному аспекті.

Зазначає, що слідчий суддя не взяв до уваги, що фактичні обставини, викладені в його заяві, потребують перевірки кримінально-процесуальним способом.

Позиції інших учасників судового провадження.

В судовому засіданні ОСОБА_7 підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити. Прокурор ОСОБА_6 заперечила проти задоволення апеляційної скарги та вказала на законність та обгрунтованість ухвали слідчого судді.

Мотиви суду.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що слідчим суддею вказаних вимог кримінального процесуального закону цілком дотримано.

Згідно з наданими матеріалами, у своїй скарзі до слідчого судді ОСОБА_7 просив зобов`язати слідчого СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 КК України, за його заявою від 22.05.2025.

У вказаних скарзі та заяві про вчинення кримінального правопорушення було викладено обставини, які на переконання заявника свідчать про скоєне кримінальне правопорушення, однак, як стверджує ОСОБА_7 , в порушення вимог ст. 214 КПК України відомості до ЄРДР не внесені.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Вищезазначена бездіяльність виникає у зв`язку з невиконанням слідчим, дізнавачем чи прокурором передбаченого ч. 1 ст. 214 КПК України обов`язку внести відомості про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР, і таким чином розпочати проведення досудового розслідування за відповідними фактами.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За змістом п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела. При цьому, об`єктивними даними, які можуть свідчити про наявність ознак злочину є відомості, що підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення).

Вказані положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому наявність фактичних даних, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, має бути критерієм внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початку досудового розслідування.

З наведених положень вбачається, що слідчий та прокурор хоча і не проводять до моменту внесення відомостей у ЄРДР перевірку обставин, викладених у заяві, однак аналізує її зміст, і саме ця інформація дає змогу визначити, чи містить заява достатньо відомостей про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, внесенню до ЄРДР в порядку ч. 1 ст. 214 КПК України підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення.

Саме такий механізм початку досудового розслідування надає кожній особі право заявляти про їх вчинення та очікувати, що за відповідними фактами буде розпочате розслідування, водночас забезпечує можливість здійснювати досудове розслідування виключно за фактами вчинення кримінальних правопорушень та захищає інших осіб від необґрунтованого кримінального переслідування та процесуального примусу.

Вказане узгоджується з практикою Верховного Суду, який у своїх постановах наголошує на такому:

(1) «... якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин ...» (постанова ККС ВС від 16.05.2019 у справі № 761/20985/18);

(2) «… слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР» (постанова ККС ВС від 30.09.2021 у справі № 556/450/18).

З урахуванням викладеного, бездіяльність, передбачена п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, може бути констатована лише у випадку, якщо відповідна заява чи повідомлення містять відомості саме про кримінальне правопорушення.

У своїй заяві ОСОБА_7 зазначив, що він є власником земельної ділянки площею 3,7100 га з кадастровим номером :00:010:0076, що знаходиться за адресою Полтавська область, Миргородський район, Комишнянська селищна рада. Вищевказана земельна ділянка використовується заявником відповідно до її цільового призначення, а саме для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Суміжними із земельною ділянкою заявника, є земельні ділянки з кадастровими номерами :01:005:0159, що належить гр. ОСОБА_8 , та земельна ділянка з кадастровим номером :01:005:0153, що належать гр. ОСОБА_9 . Правовстановлюючі документи на земельні ділянки вищевказані громадяни отримали 12.12.2012 року та 30.11.2011 року відповідно. Заявник вважає, що внаслідок фактичного накладення земельних ділянок, належних ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , відбулась зміна конфігурації, периметру та площі належної йому земельної ділянки.

Із заяви ОСОБА_7 також вбачається, що під час виготовлення та затвердження технічної документації із землеустрою і проведення реєстраційних дій по вищевказаним земельним ділянкам з кадастровими номерами :01:005:0159 та :01:005:0153, посадовими та службовими особами Комишнянської сільської ради, Держкомзему у Миргородському районі, ТОВ Консультаційний центр «Землемір», ФОП « ОСОБА_10 » було вчинено ряд дій, які можуть містити ознаки кримінального правопорушення передбаченого частиною 1 статті 366 Кримінального кодексу України, а саме службове підроблення, складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів.

Проаналізувавши наявні матеріали та безпосередньо заяву про вчинення кримінального правопорушення від 21.05.2025, колегія суддів вважає, що слідчим суддею було правильно констатовано, що у поданій ОСОБА_7 заяві про вчинення кримінального правопорушення не наведено жодних фактичних обставин, які б свідчили про наявність у діях конкретних посадових чи службових осіб, із зазначенням їх даних, ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 366 Кримінального кодексу України (службове підроблення). Зокрема, не зазначено яка саме посадова особа склала або внесла до офіційного документа завідомо неправдиві відомості; у чому саме полягає неправдивість зазначеної інформації; які саме документи (офіційні) є предметом правопорушення; які наслідки настали в результаті зазначених дій; об`єктивна сторона діяння не розкривається взагалі, а описується лише гіпотетично, у формі припущення.

Більше того, як повідомив прокурор в судовому засіданні та було встановлено з єдиного державного реєстру судових рішень, 31.03.2025 у справі № 541/3303/21 Верховним Судом було прийнято постанову, якою відмовлено ОСОБА_7 у задоволенні касаційної скарги на постанову Полтавського апеляційного суду від 05.06.2024 про відмову у задоволенні позову ОСОБА_7 про визнання недійсним та скасування розпорядження Миргородської районної державної адміністрації від 19.05.2004 в частині передачі в приватну власність ОСОБА_9 і ОСОБА_8 земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства та державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 279130 щодо права власності ОСОБА_9 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:005:0153 та серії ЯМ № 912932 щодо права власності ОСОБА_8 на земельну ділянку з кадастровим номером :00:010:0159 та зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області відновити в Державному земельному кадастрі межі земельної ділянки, право власності на яку посвідчене державним актом на право власності на земельну ділянку від 02 березня 2006 року серії ПЛ № 139165.

При цьому Верховним Судом було встановлено, що правовстановлюючі документи сторін на землю відповідають вимогам закону та фактично між сторонами існує спір щодо установлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), а не щодо правомірності виділення відповідачам земельних ділянок розпорядженням Миргородської районної державної адміністрації від 19 травня 2004 року № 122 як такого.

Вказано, що позивач не позбавлений можливості відновити порушене право на земельну ділянку шляхом відновлення її меж на підставі відповідної технічної документації, а не за рахунок землі, правомірно виділеної відповідачам.

За наведених обставин, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що у поданій ОСОБА_7 заяві не було наведено відомостей, які б вказували на вчинення кримінального правопорушення.

З урахуванням викладеного, оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 09 липня 2025 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4