Справа №454/5305/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" червня 2025 р. місто Сокаль

Сокальський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сокалі кримінальне провадження №0001010 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого та проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, на утриманні 2 неповнолітні дитини, освіти вищої, інваліда ІІІ групи, фізичної особи-підприємця, судимості не має,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 Кримінального кодексу України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про наступне:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

02.09.2023р. близько 02.50год. по вул.Зелена в с.Поториця Шептицького району Львівської області ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Beetle», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись в напрямку до м.Сокаль Шептицького району Львівської області, проїжджаючи ділянку вулиці поблизу будинку №100 з заокругленням праворуч, своїми діями створив небезпеку для руху, що загрожувало життю та здоров`ю громадян, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував її зміну, а саме керуючи транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не справився з керуванням, внаслідок чого допустив наїзд на лівий по ходу свого руху газон і надалі в некерованому стані автомобіль контактував з перешкодою і виді дерева, після чого автомобіль перекинувся.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир даного автомобіля ОСОБА_9 від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці події, а пасажир ОСОБА_10 , отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Своїми злочинно-недбалими діями обвинувачений ОСОБА_4 порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме, вимоги Правил дорожнього руху України:

- п.1.5, дії учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоди для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п.п.2.3 б), для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п.п.2.9 а), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- п.п.12.1, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Дані порушення є у прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали, зокрема, смерті потерпілої ОСОБА_9 та середньої тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .

Позиція обвинуваченого

В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненому ним злочині визнав повністю, погодився з усіма фактичними обставинами справи та показав, що в ніч з 01 вересня на 2 вересня 2023 року приїхав з роботи. Дружина ОСОБА_9 сказала йому, що буде святкувати свій день народження в співробітника на дачі, звідки вони планували повернутися наступного дня.

Протягом дня він алкоголю не вживав та не планував пити алкогольних напоїв, оскільки напередодні в нього були проблеми з травленням. На святкуванні він під час виголошення тосту один раз випив небагато горілки, так як керувати транспортними засобами не планував.

Його з дружиною діти в той час були в сестри, яка зателефонувала до них щоб приїхати по дітей. Оскілки всі решта вживали набагато більше алкоголю, то автомобілем керував він.

Він їхав зі швидкістю близько 70-80км/год, вуличне освітлення не працювало. В с.Поториця Шептицького району він здійснював маневр обгону, та з огляду на те, що фари світили вгору, він запізно помітив поворот, внаслідок чого автомобіль лівою стороною вдарився в бордюр. Надалі автомобіль став некерованим і вдарився в дерево. Він зрозумів що сталося щось страшне та надалі він втратив свідомість та не пам`ятає подій.

Також, зазначив, що автомобіль був відновленим після дорожньо-транспортної пригоди та світло фар було світило занадто вгору. Даний автомобіль належав дружині і в більшості вона користувалася ним. В нього стаж водіння складає понад 20 років та він має посвідчення водія з категоріями «В», ОСОБА_11 , «D».

У скоєному щиро розкаявся, шкодує про вчинене.

З батьками дружини в нього нормальні відносини. Малолітній син та неповнолітній син проживають з ним в м.Сокаль, де навчаються в школі. Він їх забезпечує, займається вихованням та навчанням, а також лікуванням, оскільки в молодший син часто хворіє, в нього присутні неврози після наслідків дорожньо-транспортної пригоди.

Позиція потерпілої

Потерпіла ОСОБА_6 подала заяву, в якій просила проводити судовий розгляд справи у її відсутності. Також зазначила, що жодних претензій до ОСОБА_4 не має, примирилася з ним та просила його суворо не карати, не обирати йому покарання пов`язане з позбавленням волі.

Оцінка суду

Вислухавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до частини третьої статті 349 Кримінально процесуального кодексу України, суд вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки про таке не заперечують всі учасники судового провадження, які показали, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи показання обвинуваченого, співставивши їх з фактичними обставинами справи, приймаючи до уваги те, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, суд дійшов висновку, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.3 ст.286-1 КК України, оскільки він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи транспортним засобом, грубо порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілої.

Вина обвинуваченої у вчиненому доведена у повному обсязі.

Призначення покарання

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої відповідно до статті 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, інвалідність ІІІ групи, наявність на утриманні однієї малолітньої дитини, однієї неповнолітньої дитини та батьків пенсійного віку, втрата дружини під час дорожньо-транспортної пригоди, відсутність претензій в потерпілої ОСОБА_6 , а також ОСОБА_10 , яка не бажала набувати статусу потерпілої.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до статті 67 КК України, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій, суд виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, приймає до уваги, що санкція ч.3 ст.286-1 КК України не передбачає альтернативної міри покарання.

Також, суд відповідно до статті 65 КК враховує:

ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що згідно із статтею 12 КК України є тяжким злочином;

наслідки та обставини вчиненого кримінального правопорушення, зокрема загибель дружини обвинуваченого, яка є матір`ю його дітей, встановлення йому інвалідності внаслідок дорожньо-транспортної пригоди;

особу винного, його вік, матеріальний та сімейний стан, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків;

наявність постійного місця проживання та позитивної характеристики за таким;

обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання;

те, що віна не має судимості.

Враховуючи, що в даному конкретному випадку судом було встановлено декілька обставин, що пом`якшують покарання, які з урахуванням особи винного істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і відповідно до частини першої ст.69 КК України є підставою перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) за цей злочин.

Обґрунтовуючи можливість застосування частини першої ст.69 КК України в даних правовідносинах суд враховує і позицію сторони обвинувачення, яка підтримує публічне обвинувачення і реалізує відповідну функцію держави в кримінальному провадженні, яка зводиться до можливості застосування ст.69 КК України в правовідносинах, що розглядаються і свідчить, що «держава в особі сторони обвинувачення» знаходиться на позиції, що наявність в правовідносинах, що розглядаються пом`якшуючих обставин, з урахуванням особи винного, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Надалі суд зазначає, що він розуміє, що ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, роллю, яку виконувала особа, визнана винуватою, у вчиненні злочину, її поведінкою під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватця. Суд, посилаючись при призначенні покарання на ст.69 КК України, зобов`язаний не лише перерахувати обставини, що можуть бути враховані як такі, що пом`якшують покарання, а й обґрунтувати, виходячи із загальних засад призначення покарання, яким чином сукупність таких обставин істотно знизила тяжкість вчиненого злочину.

Так, вчинення злочину, що інкримінується обвинуваченому безпосередньо пов`язано із загибеллю потерпілої, яка була його дружиною та на даний час він самостійно утримує і займається вихованням, навчанням та лікуванням двох спільних з нею дітей, зокрема неповнолітнього сина ОСОБА_12 та малолітнього сина ОСОБА_13 (який перебуває на диспансерних обліках в дитячого психіатра, дитячого окуліста, має неврологічні захворювання). Зазначені обставини підтверджуються свідоцтвами про одруження, свідоцтвами про народження дітей, актом обстеження умов проживання, актом про фактичне місце проживання, витягами з медичної карти, характеристиками.

Також, суд враховує, що ОСОБА_4 був травмований в дорожньо-транспортній пригоді, внаслідок чого систематично лікується (в тому числі стаціонарно) та йому було встановлено ІІІ групу інвалідності.

Обвинувачений також є фізичною особою-підприємцем, сплачує податки та в нього є двоє батьків пенсійного віку, матір не отримує пенсійного забезпечення.

Зазначені обставини в даних правовідносинах істотно знижують тяжкість вчиненого злочину.

Це досить чітко прослідковується у взаємозв`язку із іншою, визнаною судом пом`якшуючою обставиною - відсутність претензій потерпілої ОСОБА_6 (матері ОСОБА_14 , яка загинула внаслідок ДТП) та її вимог не позбавляти волі обвинуваченого, яка свідчить про те, що потерпіла висловила своє відношення до дій обвинуваченого і така позиція вказує, що винуватець не є для неї небезпечним і як наслідок демонструє «істотне зниження тяжкості вчиненого злочину».

При цьому, щире каяття обвинуваченого допомагає врахувати особу обвинуваченого і має наслідком позитивний вплив, як на потерпілого, так і характеризує «істотне зниження тяжкості вчиненого злочину».

Суд також враховує важкий пригнічений стан обвинуваченого під час надання ним показів щодо обставин подій дорожньо-транспортної пригоди, його тривожність при згадуванні вказаних подій, що свідчить про щирість обвинуваченого у визнанні своєї вини та жаль про вчинене, в тому силі наслідків, що настали.

Окрім цього, відповідно до ст.8 Віденської конвенції «Про дорожній рух» від 08.11.1968р. із змінами та доповненнями викладеними в Європейській угоді від 01.05.1971 року, у національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, що стосуються керування транспортними засобами під дією алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю у крові, а у відповідних випадках повітрі, що видихається, перевищення якого є не сумісним із керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю у крові у відповідності із національним законодавством не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові.

В свою чергу, алкогольне сп`яніння обвинуваченого становило лише 0,59 проміле, що незначно перевищує допустимий рівень, визначений Віденською конвенцією «Про дорожній рух» та свідчить про незначний вплив на здатність особи керувати транспортним засобом.

Наведене в своїй сукупності істотно знижує тяжкість вчиненого злочину і встановлені по справі обставини, що пом`якшують покарання, настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції ч.3 ст.286-1 КК України було б явно несправедливим.

Також, поряд з іншим, визначаючи можливість застосування ст.69 КК України в даній справі суд враховує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами (ч.2 ст.50 КК України).

Відповідно до ч.1 ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину. Категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути співмірним злочину.

Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи (пункти 4.1., 4.2. мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15рп/2004 «у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання)).

Закріплення в законі можливості призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом є вираженням конституційних принципів додержання гуманізму, справедливості й законності.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для призначення обвинуваченому основного покарання у виді штрафу, яке не пов`язане з позбавленням волі, з позбавленням його права керування транспортними засобами, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Таке покарання в даній ситуації враховує «принцип пропорційності», справедливо співвідноситься із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, наслідками події для самого потерпілого, можливість його призначення передбачена законом (ст.69 КК України), воно не становитиме «особистий і надмірний тягар для особи».

Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Витрати на залучення експертів слід стягнути із засудженого в дохід держави.

Запобіжний захід обвинуваченому не обрано та підстав для обрання такого суд не вбачає.

За таких підстав, керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим за ч.3 ст.286-1 КК України та призначити йому покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді штрафу в розмірі 11700 (одинадцять тисяч сімсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 198900 (сто дев`яносто вісім тисяч дев`ятсот) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) років.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 23420 (двадцять три тисячі чотириста двадцять)грн. 64коп. витрат на проведення експертиз.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 04.09.2023р. на автомобіль марки «Volkswagen Beetle», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 скасувати.

Речові докази: автомобіль марки «Volkswagen Beetle», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , ліве переднє, ліве заднє, праве заднє колеса з дисками від даного автомобіля, які зберігаються на закритій території майданчика тимчасового утримання транспортних засобів по вул.Авіаційна,7 в м.Львів повернути ОСОБА_4 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Сокальський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення цього тридцятиденного строку апеляційного оскарження, якщо не було подано апеляційної скарги.

У разі надходження апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Решті учасників судового провадження роз`яснити їх право на отримання в суді копії вироку.

Головуючий:ОСОБА_1