ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 688/2304/25

Провадження № 11-сс/820/295/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваної ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000305 від 20 травня 2025 року, за апеляційною скаргою захисника підозрюваної ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 травня 2025 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 травня 2025 року задоволено клопотання слідчого відділення розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я осіб слідчого відділу Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Шепетівської окружної прокуратури ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за № 0000305 від 20 травня 2025 року до підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Погребище Вінницької області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не працює, не має судимостей,

та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 18 липня 2025 року включно.

Визначено заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн.

При внесенні зазначеної суми застави постановлено ОСОБА_7 звільнити з-під варти.

У разі внесення застави постановлено покласти на підозрювану ОСОБА_7 наступні обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора, слідчого;

-прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуває провадження з встановленою періодичністю;

-не відлучатися з населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

-повідомляти слідчого, прокурора, або суд про зміну свого проживання чи роботи;

-заборонити спілкуватися з свідком (свідками) у вказаному кримінальному провадженні.

Захисник підозрюваної ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 в апеляційній скарзі та доповненнях до неї просив скасувати ухвалу слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 травня 2025 року та змінити підозрюваній ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід домашнього арешту або у вигляді поруки.

Уважав, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та передчасним.

Звертав увагу, що стороною обвинувачення не надано слідчому судді першої інстанції разом з клопотанням про обрання запобіжного заходу відповідний протокол затримання ОСОБА_7 , складений відповідно до вимог ст.208 КПК України безпосередньо на місці затримання. Отже, на підставі ч.1 ст.87 КПК України такий протокол огляду місця події від 20 травня 2025 року є недопустимим доказом, а інші речові докази та висновки експертів, які є похідними від нього, в силу ч.1 ст.87 КПК України будуть також визнані недопустимими.

Інших доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_7 у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу з метою збуту, на думку захисника, немає.

Зокрема, наголошував на тому, що у підозрюваної ОСОБА_7 наявні міцні соціальні зв`язки, що може слугувати підставою для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Разом з тим, посилався на те, що стороною обвинувачення не надано жодного доказу, який давав би підстави об`єктивному спостерігачу дійти висновку, що ОСОБА_7 має справді намір переховуватись від органів досудового розслідування.

Окрім того, на думку сторони захисту, слідчим суддею суду першої інстанції не враховано практику ЄСПЛ, який підкреслив, що «небезпека ухилення від правосуддя не може вимірюватися лише в залежності від суворості можливого покарання, вона має визначатись з урахуванням ряду інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки ухилення від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що це не може слугувати виправданням тримання під вартою (рішення ЄСПЛ у справі W проти Швейцарії, Томазі проти Франції)».

Також захисник вказував, що у всіх випадках, коли ризику ухилення від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, особу має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту судового рішення та доводів апеляційної скарги; підозрювану ОСОБА_7 та її захисника адвоката ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів; заперечення прокурора ОСОБА_5 щодо апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Установлено, що ОСОБА_7 , керуючись корисливим мотивом та метою особистого незаконного збагачення, порушуючи правовий режим обігу наркотичних засобів та психотропних речовин в Україні, в невстановленому досудовим розслідуванням місці, день та час, за невстановлених обставин, придбала особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - РУР, яку перенесла до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де стала зберігати її з метою збуту.

20 травня 2025 року, в період часу з 12 год 12 хв по 15 год 00 хв, під час проведення огляду в порядку здійснення обшуку на підставі ч.3 ст.233 КПК України, за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , у вітальній кімнаті, на полиці шафи, працівниками поліції виявлено та вилучено два зіп-пакети та зіп-пакет сформований у згорток, обмотаний ізолентою чорного кольору з кристалічною речовиною білого кольору, яка згідно висновку експерта, містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - РУР, масою 1,374855 г.

Таким чином ОСОБА_7 , керуючись корисливим мотивом та метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи правовий режим обігу наркотичних засобів та психотропних речовин в Україні, а саме: всупереч вимогам ст.ст.2, 7, 12, 15, 25, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», ст.ст.1, 2, 3 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», згідно яких діяльність з обігу наркотичних засобів і психотропних речовин на території України дозволяється лише в цілях і в порядку, встановлених цим Законом, а в передбачених ним випадках - у порядку, що встановлюється нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України та відповідних центральних органів виконавчої влади, незаконно придбала та зберігала з метою збуту, особливо небезпечну психотропну речовину - РУР, масою 1,374855 г.

Своїми умисними діями, які виразились у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини, ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України.

20 травня 2025 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст.208 КПК України і тоді ж їй повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Відповідно до ст.ст.131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

За змістом ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Слідчий суддя місцевого суду прийшов до переконливого висновку про те, що ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення у сфері обігу психотропних речовин, які відносяться до категорії тяжких злочинів, а саме за ч.2 ст.307 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, з метою уникнення покарання може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; покинути своє місце проживання; впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, з метою схиляння до дачі ними показань на свою користь; може вчинити нове кримінальне правопорушення; матиме реальну можливість перешкоди досудовому розслідуванню та судовому розгляду іншим чином, тому з метою забезпечення належної поведінки підозрюваної, та з урахуванням наявних ризиків, передбачених ст.177 КПК України, необхідно задовольнити клопотання слідчого про обрання підозрюваній запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, стороною обвинувачення доведено та слідчим суддею місцевого суду враховано, що ризики є дійсними і вони виправдовують застосування запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваної під вартою.

Урахувавши відомості про особу підозрюваної ОСОБА_7 , наявність підстав для застосування щодо неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання із наведенням в ухвалі мотивів такого рішення.

Як у суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду провадження сторона обвинувачення довела, що застосування до підозрюваної більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується виключно задля запобігання встановленим ризикам, факт існування яких є доведеним стороною обвинувачення у суді першої та апеляційної інстанції.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого їй кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: відомостями з протоколу огляду місця події від 20 травня 2025 року; висновком експерта № СЕ-19/123-25/7780-НЗПРАП від 21 травня 2025 року; показаннями свідка ОСОБА_9 ; відомостями з протоколу огляду речового доказу від 21 травня 2025 року; речовими доказами та іншими узгодженими між собою матеріалами кримінального провадження.

Визначення поняття «обґрунтована підозра» як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі «Нечипорук і Йонкало проти України»), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови»). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення в сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого.

Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, Європейський суд з прав людини зазначав, що право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Наразі перевірено відповідність змісту клопотання вимогам закону та з`ясовано питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Окрім наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, в діях підозрюваної ОСОБА_7 вбачається наявність наступних ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ст.177 КПК України: підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки в розпорядженні сторони обвинувачення є вагомі докази щодо вчинення ОСОБА_7 , тяжкого кримінального правопорушення та те, що у разі визнання її винною у вчиненні вказаного кримінального правопорушення їй загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна. Не виключається, що з метою уникнення вказаного покарання, у випадку незастосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_7 , остання, усвідомлюючи всю суворість потенційного покарання, не маючи законного джерела доходу, постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків та будучи мешканкою Вінницької області, маючи дійсний паспорт громадянина України для виїзду за кордон, може покинути своє місце проживання і переховуватись від органів досудового розслідування та суду; може незаконно впливати на свідка ОСОБА_9 у кримінальному провадженні з метою зміни його показань в сторону покращення свого становища, може впливати на нього; може вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки, ніде не працює, офіційного джерела доходу не має, в разі не обрання до неї запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 може продовжити свою злочинну діяльність щодо збуту психотропних речовин з метою неофіційного доходу та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Колегія суддів звертає увагу, що запобіжний захід тримання під вартою застосовується лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, за наявності достатніх підстав уважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від органів досудового розслідування та суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Більш м`які, альтернативні запобіжні заходи з огляду на високу суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення на цій стадії кримінального провадження не становитимуть достатнього стримуючого припису для підозрюваного.

Доводи про те, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків саме для застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд до уваги не бере з таких підстав.

Наявність ризиків у межах кримінального провадження ґрунтується не на припущеннях, а на реальних фактичних даних, наведених у поданому клопотанні та доведених прокурором у судовому засіданні першої та апеляційної інстанцій.

До того ж, запобіжний захід є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому.

Стороною обвинувачення такі ризики відповідно до ст.177 КПК України доведені, які в сукупності із обґрунтованою підозрою у вчиненні кримінального правопорушення дають підставу для застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, що відповідає характеру суспільного інтересу в даному випадку.

Посилання сторони захисту на недопустимість доказів у кримінальному провадження не є обґрунтованими.

Так, на цьому етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу і слідчий суддя вважав її достатньою для застосування запобіжного заходу.

Підлягають відхиленню посилання захисника на соціальні зв`язки підозрюваної, оскільки вказане не є беззаперечною підставою відповідно до вимог КПК України для зміни обраного їй запобіжного заходу, бо вони враховуються в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні.

Також колегія суддів зазначає, що вказані обставини не спростовують доведених стороною обвинувачення ризиків та не є такими, що давали б можливість обрати запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі на які є посилання в апеляційній скарзі.

Обрання щодо підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу, на думку апеляційного суду, не забезпечить її належну процесуальну поведінку та виконання нею процесуальних рішень у провадженні.

За таких обставин, колегія суддів уважає ухвалу слідчого судді законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 422, 423 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Ухвалу слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 травня 2025 року, якою застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_7 по 18 липня 2025 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3