Справа №944/3964/25
Провадження №1-кс/944/541/25
УХВАЛА

20.08.2025 року м.Яворів

Слідча суддя Яворівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Яворові скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження, відомості щодо якого 21 вересня 2022року внесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000209 з правовою кваліфікацією кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.382, ч.2 ст.332 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчої судді із скаргою на постанову про закриття кримінального провадження, відомості щодо якого 21 вересня 2022року внесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000209 з правовою кваліфікацією кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.382, ч.2 ст.332 КК України.

В обгрунтування скарги покликається на те, що СВ Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області проводилось досудове розслідування в кримінальному провадженню №0000209 від 21.09.2022 року.

23 січня 2025 року слідчим СВ Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 , вказане кримінальне провадження закрито відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

З даною постановою не погоджується, та вважає, що органом досудового під час винесення постанови про закриття даного кримінального провадження не взято до уваги ухвалу Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 06.12.2021 року про заборону ОСОБА_6 тимчасово вивозити неповнолітнього сина ОСОБА_7 за межі України без згоди батька, а саме, до вирішення вищевказаної справи та набрання ухвалою законної сили.

Рішення суду діє на всій території України, незалежно від будь- яких обставин.

ОСОБА_4 звертався до суду про забезпечення позову у цивільній справі у зв`язку із тим, що були усі передумови вивозу ОСОБА_6 їхнього сина ОСОБА_8 за межі України, в іншу країну , де його як батька було б обмежено в спілкуванні та побаченні з дитиною.

ОСОБА_6 на даний час не повідомила ОСОБА_4 про місце перебування їхнього сина, чим чинить перешкоди у спілкуванні та зустрічі з сином.

Вважає, що посадовими особами органів Державної прикордонної служби та ОСОБА_9 було вчинено умисне невиконання ухвали суду,яка набрала законної сили, внаслідок чого відбулося незаконне переправлення дитини через державний кордон України.

В даному провадженні, органом досудового слідства не встановленні особи, які давали усні розпорядження щодо невиконання ухвали Надвірнянського районного суду про тимчасову заборону перетинання кордону України дитиною без дозволу батька.

Як слідує з пояснень ОСОБА_6 під час перетину державного кордону України ПП "Грушів-Будомєж" працівники прикордонної служби спочатку винесли рішення про відмову в перетині ОСОБА_8 державного кордону України.Однак, в подальшому, працівникам прикордонної служби надійшла вказівка від керівництва щодо пропуску всіх дітей закордон без наявності будь-яких документів, та лише після цього ОСОБА_8 здійснив перетин державного кордону під супроводом матері ОСОБА_6 в ПП "Грушів-Будомєж" 26.02.2022, про що в закордонному паспортв міститься відмітка.

Крім цього, в постанові про закриття кримінального провадження зазначено, що На даний час допитати ОСОБА_4 не представилось можливим, оскільки згідно інформації ДПС України за №05.14/1575-25 від 20.01.2025 року ОСОБА_4 виїхав 04.11.2023 року за межі території України.

Натомість, ОСОБА_4 з моменту внесення відомостей в ЄРДР за №0000209 від 21.09.2022 року знаходився на території України. У Шевченківському районному суді м.Чернівці проходив розгляд цивільної справи №727/11874/21 про визначення місця проживання неповнолітньої дитини з батьком та стягнення аліментів на її утримання, де ОСОБА_4 був відповідачем. У період розгляду даної справи, ОСОБА_4 перебував на території України, відвідував усі судові засідання. Жодних викликів до слідчого, жодних доручень щодо допиту, зі сторони слідства не було.

Не зрозумілим і є той факт, яким чином та коли була допитана ОСОБА_6 , адже вона увесь час перебуває за кордоном, та яким чином слідчий міг спілкуватися з нею, та чому не спілкувався з ОСОБА_4 .

У постанові про закриття кримінального провадження, незазначено нічого про дії і бездіяльність посадових осіб прикордонної служби та ОСОБА_9 яка незаконно позбавила батька спілкування та побачення з своїм сином.

Органом досудового слідства не досліджено і не встановлено факт, щодо здійснення відмітки в закордонних паспортах ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , під час перетину кордону (якщо відмітки відсутні, це доводить незаконність перетину кордону).

Оскільки, про хід досудового розслідування в даному провадженні ОСОБА_4 не повідомлялося.

Він, як представник ОСОБА_4 , направив запит до Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області,про хід досудового розслідування, що підтверджується копією адвокатського запиту та поштовим чеком від 08.07.2025року, та 18 липня 2025 року на його електронну адресу надійшла відповідь від слідчої СВ Яворівського РВП ГУ Національної поліції у Львівській області, із змісту якої вбачається, що кримінальне провадження №0000209 від 21.09.2022 року закрите 23.01.2025 року і постанова про закриття кримінального провадження направлена на адресу заявника ОСОБА_4 .

В той же час, ОСОБА_4 постанову про закриття кримінального провадження №0000209 від 21.09.2022 року, не отримував (дана обставина підтверджується роздруківкою трекінгу поштових відправлень №808).

Відповідь з Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області та постанову про закриття кримінального провадження №0000209 від 21.09.2022 року, отримав як представник ОСОБА_4 , на свою електронну адресу 18 липня 2025року.Вважає що строк на оскарження постанови пропущений з поважних причин. Просить, поновити строк звернення до слідчої судді на оскарження постанови слідчого СВ Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 від 23 січня 2025 року про закриття кримінального провадження №0000209 від 21.09.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382, ч.2 ст 332 КК України.

Постанову слідчого СВ Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 від 23 січня 2025 року про закриття кримінального провадження №0000209 від 21.09.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382, ч.2 ст 332 КК України скасувати.

В судове засідання скаржник не з`явився, його представник ОСОБА_3 скерував на адресу суду клопотання, про розгляд скарги у його відсутності та у відсутності його довірителя, просить вимоги скарги задовольнити. Поновити строк звернення до слідчої судді на оскарження постанови слідчого СВ Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 від 23 січня 2025 року про закриття кримінального провадження №0000209 від 21.09.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382, ч.2 ст 332 КК України. Постанову слідчого СВ Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 від 23 січня 2025 року про закриття кримінального провадження №0000209 від 21.09.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382, ч.2 ст 332 КК України скасувати.

Слідча та прокурор в судове засідання не з`явилися, хоч належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи,19.08.2025 скерували на адресу Яворівського районного суду Львівської області матеріали кримінального провадження.

Розгляд скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржуються. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги. Разом з тим, зважаючи на заяву сторони скаржника та враховуючи воєнний стан в Україні, суд здійснює розгляд скарги у відсутність скаржника.

У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України,у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу судовепровадження здійснюєтьсясудом завідсутності осіб,фіксування задопомогою технічнихзасобів кримінальногопровадження всуді нездійснюється.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових чи службових осіб.

Згідно з ч.1ст.24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування визначено Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, слідчою суддею встановлено, що СВ Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області проводилось досудове розслідування кримінального провадження, відомості щодо якого 21 вересня 2022року внесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000209 з правовою кваліфікацією кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.382, ч.2 ст.332 КК України.

23 січня 2025 р. слідчою СВ Яворівського РВП ГУНП у Львівській області лейтенантом поліції ОСОБА_5 було винесено постанову про закриття кримінального провадження відомості щодо якого 21 вересня 2022року внесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000209 з правовою кваліфікацією кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.382, ч.2 ст.332 КК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Положенняст. 284 КПК України передбачають підстави закриття кримінального провадження, в т.ч. у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення. Про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру. Прокурор приймає постанову про закриття кримінального провадження щодо підозрюваного з підстав, передбачених частиною першою цієї статті. Постанова слідчого про закриття кримінального провадження також може бути скасована прокурором за скаргою заявника, потерпілого, якщо така скарга подана протягом десяти днів з моменту отримання заявником, потерпілим копії постанови.

П. 3 ч. 1ст. 303 КПК України,вказує, що на досудовому провадженнірішення слідчого про закриття кримінального провадження можуть бути оскаржені заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся з скаргою на постанову від 23 січня 2025 р. слідчої СВ Яворівського РВП ГУНП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження, покликаючись на неповноту та необ`єктивність досудового розслідування, оскільки, слідчий не провів необхідних слідчих (розшукових) дій для з`ясування обставин провадження.

Із скарги слідує, що органом досудового розслідування не надано повну та об`єктивну оцінку того, що Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області 06.12.2021 року було постановлено ухвалу про заборону ОСОБА_6 тимчасово вивозити неповнолітнього сина ОСОБА_8 за межі України без згоди батька, до вирішення вищевказаної справи і набрання рішенням у ній законної сили.

Однак, як вбачається з матеріалів кримінального провадження 29 серпня 2023 року Шевченківським районним судом м.Чернівців, заходи забезпечення позову накладені 06.12.2021 року на підставі ухвали Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області (справа №348/2582/21), у вигляді заборони ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці смт.Товсте, Заліщицького району, Тернопільської області, жительці АДРЕСА_1 , тимчасово вивозити неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за межі України без згоди батька ОСОБА_4 , до вирішення вищевказаної справи і набрання рішенням законної сили, скасовано. Копія ухвали направлена для виконання Державній прикордонній службі України (місцезнаходження: м.Київ, вул.Володимирська, 26, п.і.01601), тобто, тимчасове обмеження у праві виїзду є скасованим, а тому покликання представника скаржника, на ухвалу 06.12.2021 року на підставі ухвали Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області, є безпідставним.

01 серпня 2023року, в даному кримінальному провадженні в якості свідка була допитана ОСОБА_6 , покази якої зафіксовані на DVD-диску, та долучені до протоколу.

Як вбачається із оскаржуваної постанови, будучи допитаною по даному факту ОСОБА_6 , повідомила, що(дійсно 26.02.2024 року вона разом із своїм сином ОСОБА_8 здійснили перетин державного кордону України в межах ПП «Грушів-Будомеж», що розташований за адресою: с. Грушів, вул. Прикордонна, 2, Яворівського району Львівської області. Даний виїзд за межі території України був спричинений тим, що в Україні було введено Президентом України правовий режим «Воєнний стан», внаслідок вторгнення на територію України та масового обстрілу всієї території окупаційними військами Російської Федерації, та вона будучи матір`ю малолітньої дитини хвилювалася перш за все про його життя та здоров`я своєї дитини. Перебуваючи на території пропускного пункту працівники прикордонної служби повідомили, що у її сина ОСОБА_8 є тимчасова заборона на перетин державного кордону України без згоди батька, вказана заборона винесена Надвірнянським районним судом Івано- Франківської області, однак ОСОБА_6 не було відомо про наявність вищевказаного рішення суду. В подальшому, працівники прикордонної служби винесли рішення про відмову в перетині ОСОБА_8 державного кордону України, однак через невеликий проміжок часу коли ОСОБА_6 та ОСОБА_8 ще перебували на території 1111 «Грушів», працівникам прикордонної служби надійшла вказівка від керівництва, щодо пропуску всіх дітей закордон, без наявності будь-яких документів, та лише після цього, ОСОБА_8 здійснив перетин під супроводом матері ОСОБА_6 державного кордону України, про що в останніх в закордонному паспорті громадянина України міститься відповідна відмітка. Окрім цього, ОСОБА_6 повідомила про те, що у Республіці Польща вона разом із сином ОСОБА_8 проживала із 2018 року та її син ходив на початку в місцевий садок для дітей, та пізніше в 2019 році пішов в школу, що у м. Варшава. Також, ОСОБА_6 повідомила, що її колишній чоловік ОСОБА_4 без її відома в 2021 році вивіз їхнього сина ОСОБА_8 із Республіки Польща в Україну, та вона із відповідною заявою про викрадення дитини зверталася у місцеві правоохоронні органи, які і надали ОСОБА_11 інформацію про те, що її син перебуває в Україні. Зокрема, зібравши всі необхідні документи, ОСОБА_12 , направилася в Україну, де розпочала пошуки свого сина та знайшла його в одній із місцевих шкіл смт. Ланчин, що в Івано-Франківській області. Так, при присутності працівників у справах дітей, керівництва школи та колишнього чоловіка ОСОБА_4 її син ОСОБА_8 перебуваючи у стані душевного хвилювання, що супроводилося розлукою із матір`ю повідомив про те, що хоче залишитися із матір`ю, та в подальшому ОСОБА_8 свої слова підтвердив під час допиту ОСОБА_6 , коли останні вже перебували на території Польща. Також, ОСОБА_6 стверджує, що її колишній чоловік систематично здійснює по відношенню до неї психологічний тиск.

Із допиту свідка ОСОБА_13 вбачається, що її донька, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із своїм сином ОСОБА_8 , виїхали 26.02.2022 року у Республіку Польщу та по сьогоднішній день до України не повертались.

Також встановлено, що 09.10.2022 року ОСОБА_6 , у зв`язку із тим, що в Республіці Польща відкрита судова справа звернулась у м. Варшава Республіка Польща до суду з поясненням про те, що 26.02.2022 вона разом з своїм сином ОСОБА_14 здійснила виїзд за межі території України, оскільки, внаслідок повномасштабного вторгнення Російської Федерації була реальна загроза для життя та здоров`я останніх, тому, що відбувалися постійні обстріли території України та вона просить взяти суд до уваги те, що в неї не було на той час можливості виконати рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області про заборону тимчасового вивезення за межі території України малолітнього сина без згоди батька ОСОБА_4 до вирішення вище вказаної справи та набрання ухваленим рішенням по ній законної сили.

Згідно інформації Державної прикордонної служби №23/47525/23 від 29.09.2023 у базі даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території», відомості про перетинання державного кордону громадянином України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 26.02.2022 відсутні. Також зазначили, що з 24.02.2022 по 15.03.2022 включно, відповідно до статті 11 Закону України «Про прикордонний контроль» за рішенням старшого зміни прикордонних нарядів в кожному окремо взятому пункті пропуску через державний кордон України, в залежності від обставин, що складалися (скупчення осіб, які прямують на виїзд з України, наявність персоналу, який залучався до несення служби, технічних можливостей та спроможностей пункту пропуску тощо) приймались рішення щодо спрощення прикордонного контролю. Спрощення прикордонного контролю під час виїзду за кордон дітей та жінок, які тікали від війни, передбачало проведення ідентифікації осіб, перевірку паспортних та інших документів з метою встановлення їх дійсності приналежності особі пред`явника і проставлення спеціальної відмітки Держприкордонслужби в паспортному чи іншому документі громадян України без внесення інформації про таких осіб до бази даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території».

Згідно інформації ІНФОРМАЦІЯ_3 №23/16273-23 від 04.10.2023 надійшла відповідь про те, що у зв`язку з повномасштабним вторгненням Російської Федерації на територію України 24.02.2022 року, інтенсивним пасажиропотоком та виконанням завдань щодо евакуації осіб у вказаний період, в пунктах пропуску на ділянці НОМЕР_1 прикордонного загону відповідно статті 11 Закону України «Про прикордонний контроль» запроваджувався спрощений прикордонний контроль, що полягало у тимчасовій відмові від виконання окремих дій і заходів прикордонного контролю.

У зв`язку із вищенаведеним, вбачається, що 24.02.2022 на території України було введено воєнний стан, на підставі Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєного стану в Україні», ОСОБА_6 , 26.02.2022, переживаючи за своє життя та життя свого малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи на контрольно-пропускному пункті «Грушів-Будомєж» разом з своїм малолітнім сином ОСОБА_8 перетнули кордон України з Польщею, оскільки в згідно з постановою КМ №57, «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», куди були внесені зміни, згідно яких виїзд за межі України дітей, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків, баби, діда, повнолітніх брата, сестри, мачухи, вітчима або інших осіб, уповноважених одним з батьків письмовою заявою, завіреною органом опіки та піклування, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків та за наявності паспорта громадянина України або свідоцтва про народження дитини (за відсутності паспорта громадянина України)/документів, що містять відомості про особу, на підставі яких Держприкордонслужба дозволить перетин державного кордону. При цьому в разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану рішення щодо надання дозволу на виїзд за межі України особі чоловічої статі, яка супроводжує дитину, яка не досягла 16-річного віку, приймається з урахуванням приналежності супроводжуючої особи до переліку категорій осіб, які звільнені від військової служби та мобілізації, за наявності у неї підтвердних документів.

З відповіді наданої 7 Прикордонним карпатським загоном ДПС України на виконання доручення слідчого №17343-2025 від 16.01.2025 року, в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідувань за №0000209 від 21.09.2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 332, ч. 1 ст. 382 КК України, відповідно до наявних даних в базі даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території» встановлено наступне: громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в період з 01.01.2022 по теперішній час, державний кордон України перетнув 04.11.2023 в напрямку виїзд з України, через міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Чоп»; громадянка України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 01.01.2022 по теперішній час, державний кордон України перетнула 26.02.2022 в напрямку виїзд з України, через міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Грушів»; громадянин України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період з 01.01.2022 по теперішній час, державний кордон України не перетинав, тобто ОСОБА_4 допитати не має можливості так як він виїхав за межі України, та невідоме його місце перебування.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч.1 ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження, дослідження і оцінки доказів, які стосуються цього провадження, в їх сукупності.

Підстави закриття кримінального провадження визначені ст.284 КПК України.

Так, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, на який розсилається слідчий в оскаржуваній постанові, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Частини 1, 2 ст.22КПК України передбачають, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст.26КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст.40КПК України слідчий, серед іншого, наділений повноваженням приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом. Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Процесуальна самостійність слідчого є важливий елемент його статусу, який полягає у праві слідчого при провадженні розслідування самостійно приймати всі рішення про його спрямування і про провадження слідчих дій при повній відповідальності за їх законне і своєчасне проведення.

Поряд з цим, КПК України серед загальних засад кримінального провадження виділяє змагальність сторін та свободу в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 2 ст.22КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст.24КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, визначені у ст.91 КПК. Обов`язок доказування цих обставин, за певними винятками, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого (ст.92 КПК). Доказування здійснюється на підставі доказів (ст.84 КПК).

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів, які оцінює за своїм внутрішнім переконанням, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми, складається обвинувального акт, який направляється до суду (ст.93, 290, 291, 293 КПК України).

Разом з цим, КПК не визначає перелік обов`язкових доказів чи процесуальних дій проведення яких необхідно здійснити у тому чи іншому провадженні, а надає можливість самостійно обирати та визначати якими доказами сторона обвинувачення буде обстоювати свою позицію та доводити винуватість особи в суді.

За таких обставин слідча суддя дійшла до висновку стосовно дискреційних повноважень слідчої щодо обсягу та спрямованості проведення слідчих (розшукових) дій у цьому кримінальному провадженні, оскільки, відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства, слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а також на власний розсуд вирішує необхідність проведення певних слідчих (розшукових) дій та/або негласних слідчих (розшукових) дій з урахуванням конкретних обставин справи. Як встановлено вище, вказана постанова слідчого є законною, обґрунтованою, належно мотивованою та відповідає вимогам кримінального процесуального закону України.

Як вбачається з матеріалів провадження слідчою при проведенні досудового розслідування було вжито всіх засобів, у межах наданих їй повноважень, для встановлення дійсних обставин справи та надано об`єктивну оцінку таким, наведені скаржником доводи не спростовують висновків слідчої про наявність достатніх підстав для закриття кримінального провадження, оскільки, при проведенні досудового розслідування були ретельно перевірені обставини даного провадження, при цьому слідчим були проведені перевірки можливих версій та встановлені обставини, які відповідно дост. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, їм надано належну оцінку, досліджено та проаналізовано їх у сукупності, а тому вищевказані твердження скаржника не можуть слугувати підставою для скасування постанови про закриття кримінального провадження.

Крім цього, встановлено, що між учасниками провадження існують цивільно - правові відносини, які підлягають вирішенню у визначеному законом порядку або через судовий розгляд.

Враховуючи вище наведене слідчою обґрунтовано встановлені підстави для закриття кримінального провадження, передбаченіст. 284 КПК України, тому в задоволенні скарги ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження, відомості щодо якого 21 вересня 2022року внесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000209 з правовою кваліфікацією кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.382, ч.2 ст.332 КК України, слід відмовити.

Згідно з ч. 1ст. 117 КПК України,пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Перевіривши наведені у скарзі доводи про необхідність поновлення строку звернення до слідчого судді із скаргою, наявну в матеріалах провадження за скаргою інформацію з цього питання, приходжу до переконання, що у скаржника є поважні причини строку пропущення строку звернення до слідчого судді із скаргою, а тому такий строк підлягає поновленню.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

А відтак інші доводи сторін не спростовуються, оскільки на висновки слідчої судді про відсутність підстав для задоволення скарги не впливають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 306, 307, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідча суддя,-

У Х В А Л И Л А:

Поновити скаржнику процесуальні строки на оскарження постанови слідчого про закриття провадження.

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження, відомості щодо якого 21 вересня 2022року внесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000209 з правовою кваліфікацією кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.382, ч.2 ст.332 КК України.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала набирає законної сили після її перегляду судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідча суддя: ОСОБА_1