Справа № 146/466/25
Провадження №11-кп/801/792/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000027 від 09.02.2025 за апеляційною скаргою заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Томашпільського районного суду Вінницької області від 12.05.2025, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Деребчин Шаргородського району Вінницької області, громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, є інвалідом внаслідок аварії на ЧАЕС, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Вирішено питання з речовими доказами.

В С Т А Н О В И В:

Судом апеляційної інстанції встановлено, що вироком Томашпільського районного суду Вінницької області від 12.05.2025 обвинуваченого ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України за наступних обставин.

З 08 лютого 2025 року по 09 лютого 2024 року поліцейський сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Тульчинського районного відділу поліції Головного управління національної поліції у Вінницькій області (далі СРПП відділення поліції № 2 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області) сержант поліції ОСОБА_9 спільно з поліцейським СРПП відділення поліції № 2 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області сержантом поліції ОСОБА_10 , які згідно з п. 2 примітки до ст. 368 КК України є службовими особами, та посади яких згідно з п. 3 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну службу» відносяться до посад категорії «В», відповідно до графіку чергувань затвердженого начальником відділення поліції № 2 Тульчинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області підполковником поліції ОСОБА_11 здійснювали добове чергування в складі групи реагування патрульної поліції на території Томашпільської територіальної громади Тульчинського району Вінницької області.

Приблизно о 01 год. 30 хв. 09 лютого 2025 року на ділянці автодороги сполученням селище Томашпіль с. Горишківське Тульчинського району Вінницької області вказаним нарядом поліції зупинено автомобіль марки «Москвич» коричневого кольору реєстраційний номер « НОМЕР_1 » під керуванням ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 .

У ході спілкування з водієм ОСОБА_8 поліцейський СРПП Тульчинського РВП ОСОБА_10 помітив у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота та не чітку мову.

У подальшому, ОСОБА_8 роз`яснено його права та обов`язки та запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці, або в лікарні.

На пропозицію поліцейського ОСОБА_8 повідомив, що відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також не потрібно складати на нього будь-які матеріали та запропонував неправомірну вигоду у вигляді грошей у сумі 200 доларів США, чим проявив умисел на пропозицію неправомірної вигоди службовій особі.

Незважаючи на неодноразові попередження про кримінальну відповідальність за пропозицію, обіцянку надання неправомірної вигоди службовій особі, відповідно до ст. 369 КК України, ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи, що працівники поліції є службовими особами, розуміючи незаконність своїх дій, продовжував пропонувати неправомірну вигоду у сумі 200 доларів США працівникам поліції, з метою уникнення притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 130 КУпАП.

В подальшому 09 лютого 2025 року близько 02:00 год, на втілення своїх злочинних дій, направлених на пропозицію службовій особі надати неправомірну вигоду, ОСОБА_8 продемонстрував свою готовність надати неправомірну вигоду, а саме поклав між водійським та переднім пасажирським сидіннями у службовому автомобілі поліції грошові кошти в сумі 500 доларів США, надавши тим самим поліцейському ОСОБА_9 , який перебував на службі, неправомірну вигоду за не вчинення відносно нього дій з використанням службового становища за не складення протоколу про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та відповідно, не притягнення до адміністративної відповідальності.

На вказане судове рішення заступник керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_12 подав апеляційну скаргу, у якій просив змінити вирок Томашпільського районного суду Вінницької області від 12.05.2025, виключити з резолютивної частини вироку місцевого суду вказівку на те, що грошові кошти в сумі 500 доларів США, конфісковуються у дохід держави на підставі ст. 100 КПК України та доповнити вказаний вирок вказівкою, що грошові кошти в сумі 500 доларів США, а саме 5 купюр номіналом по 100 доларів США серії PB16513710H, MA52622927, PD41627364C, MF01880497F, PL468080008, конфіскуються в дохід держави на підставі ст. ст. 96-1, 96-2 КК України.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд першої інстанції при ухваленні вироку допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, є підставою для зміни вироку суду в апеляційному порядку. Зокрема, прокурор зазначає, що Томашпільський районний суд у вироку вказав, що речовий доказ грошові кошти у сумі 500 доларів США необхідно конфіскувати в дохід держави відповідно до ст. 100 КПК України, однак при цьому не врахував правову природу цих коштів як предмета спеціальної конфіскації.

Відповідно до ч. 2 ст. 96-2 КК України у разі, якщо гроші чи інше майно на підставі обставин справи (використовувалися для схилення службової особи до вчинення кримінального правопорушення), належать особі, яка вчинила таке правопорушення, до них підлягає застосуванню спеціальна конфіскація. Як убачається з матеріалів справи, кошти в сумі 500 доларів США належали обвинуваченому ОСОБА_8 , який намагався надати їх службовій особі поліції в якості неправомірної вигоди з метою уникнення відповідальності за ст. 130 КУпАП.

Таким чином, у даному випадку конфіскація має здійснюватися не за загальним правилом щодо речових доказів, а в межах інституту спеціальної конфіскації відповідно до ст. 96-1, 96-2 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч. 4 ст. 401 КПК України, обвинувачений підлягає обов`язковому виклику в судове засідання для участі в апеляційному розгляді, якщо в апеляційній скарзі порушується питання про погіршення його становища або якщо суд визнає обов`язковою його участь, а обвинувачений, який утримується під вартою, - також у разі, якщо про це надійшло його клопотання.

Згідно з ч. 4 ст. 405 КПК України, неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з трекеру відправлення повістки обвинуваченому ОСОБА_8 , останній отримав повідомлення про прибуття до суду 03.07.2025.

Також, на адресу суду надійша заява, у якій обвинувачений ОСОБА_8 просить проводити розгляд апеляційної скарги без його участі.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує, що відсутність особи на судовому засіданні не є порушенням права на справедливий суд, якщо особа була належним чином повідомлена про розгляд справи та мала реальну можливість бути присутньою, проте не скористалась цим правом (зокрема, рішення у справі «Седжовік проти Італії», заява № 56581/00, § 87).

Таким чином, враховуючи, що обвинувачений був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги, від нього не надходило клопотань про участь у засіданні, а вимоги апеляційної скарги не погіршують його становища, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за його відсутності

Заслухавши суддю-доповідача, виступ прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовільнити, вивчивши та перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовільнити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 369 КК України, тобто пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду, а так само надання такої вигоди за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, чи надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

При вирішенні питання щодо грошових коштів суд першої інстанції не вірно застосував положення конфіскації щодо них.

Вироком Томашпільського районного суду Вінницької області від 12.05.2025 ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень.

У резолютивній частині вироку суд постановив конфіскувати в дохід держави 500 доларів США на підставі ст. 100 КПК України як речовий доказ. Разом з тим, з матеріалів справи встановлено, що вказані кошти використовувалися обвинуваченим ОСОБА_8 для пропозиції неправомірної вигоди службовій особі працівнику патрульної поліції, тобто для вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 96-1 та ч. 2 ст. 96-2 КК України, спеціальній конфіскації підлягають грошові кошти, які використовувалися як знаряддя злочину, належать обвинуваченому та були призначені для вчинення кримінального правопорушення.

Зазначена правова позиція підтверджується постановою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 16.09.2024 у справі № 183/4229/23, у якій зазначено, що: «за своєю правовою природою спеціальна конфіскація є заходом кримінально-правового характеру, що не є видом покарання, та може бути застосована незалежно від того, яке покарання призначено обвинуваченому, у тому числі й тоді, коли таке покарання не пов`язане з позбавленням волі».

Крім того, Конституційний Суд України у Рішенні від 30.06.2022 № 1-р/2022 визнав положення статей 96-1, 96-2 КК України такими, що відповідають Конституції України, зазначивши, що: «спеціальна конфіскація не є видом кримінального покарання, а відтак її застосування не суперечить принципу індивідуалізації покарання та не порушує заборони подвійного притягнення до кримінальної відповідальності».

Отже, суд першої інстанції мав застосувати до грошових коштів, вилучених у ОСОБА_8 , не загальну норму про речові докази (ст. 100 КПК України), а спеціальні положення Кримінального кодексу України про спеціальну конфіскацію ст. 96-1 та 96-2 КК України, що є обов`язковими для застосування у разі встановлення відповідних підстав.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що вирок Томашпільського районного суду Вінницької області від 12.05.2025 у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_8 підлягає зміні з виключенням посилання на ст. 100 КПК України в частині конфіскації грошових коштів, та доповненням вироку вказівкою про застосування спеціальної конфіскації грошових коштів у сумі 500 доларів США на підставі ст. 96-1, 96-2 КК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 420 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Томашпільського районного суду Вінницької області від 12.05.2025 стосовно ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 369 КК України змінити.

Виключити з резолютивної частини вироку місцевого суду вказівку на те, що грошові кошти в сумі 500 доларів США, конфісковуються у дохід держави на підставі ст. 100 КПК України.

Доповнити вирок вказівкою, що грошові кошти в сумі 500 доларів США, а саме 5 купюр номіналом по 100 доларів США серії PB16513710H, MA52622927, PD41627364C, MF01880497F, PL468080008, конфіскуються в дохід держави на підставі ст. ст. 96-1, 96-2 КК України.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набуває законної сили з моменту оголошення та

може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4