Справа № 953/4792/25
н/п 1-кс/953/4180/25
"27" травня 2025 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
26 травня 2025 року до суду надійшло, направлене 23.05.2025 поштою, клопотання прокурора ОСОБА_3 про арешт майна, тимчасово вилученого 23.05.2025 під час проведення обшуку.
Прокурор, власник майна не з`явились, подали заяви про розгляд клопотання за своєї відсутності.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, доходить наступного:
За направлення клопотання поштою 23.05.2025, слідчий суддя не вважає строк звернення із клопотанням пропущеним та розглядає його по суті.
23.05.2025 під час проведення ошуку у буд. 6 по пров. Коцюбинського у с. Івахни Уманського району Черкаська область вилучене належне ОСОБА_5 майно, яке прокурор просить арештувати.
Відповідно до положень ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості приховування, знищення, використання, перетворення, пресування та відчуження майна. З метою забезпечення схоронності речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.
При тому, ст.98 КПК України визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна в порядку п.1 ч.2 ст.170 КПК України, слідчий суддя повинен враховувати можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.
Вилучене під час проведення обшуку майно може містити на собі сліди кримінального правопорушення або інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому клопотання підлягає задоволенню з шляхом накладення арешту з забороною розпорядження та користування арештованим майном.
У відповідності до ч.4 ст.107 КПК України, за неприбуття до судового засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання не здійснюється.
Керуючись ст. 107, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт з забороною розпорядження та користування на майно:
- мобільний телефон Redmі 10C у корпусі чорного кольору, imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , з наявними у ньому сім-картками операторів зв`язку НОМЕР_3 та НОМЕР_4 ; ноутбук Acer Nitro V15 model:N23Q22, S/N: NHQSHEU00HHH70E3387600 в корпусі чорного кольору, - належні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Зберігання арештованого майна здійснювати в порядку, передбаченому Постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012 «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, відсутніми при проголошенні в той же строк з моменту отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1