Справа №336/686/24
Пр. 1-кп/336/452/2025
УХВАЛА

про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

28 травня 2025 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі в режимі відеоконференцзв`язку матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002092 від 26.09.2023, яке надійшло до суду на підставі обвинувального акта, складеного відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Київ, громадянина України, який отримав середню спеціальну освіту, військовослужбовця, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ,

за ознаками скоєння кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України,-

за участі сторін кримінального провадження: з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_6 , з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_5 , захисниці обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді суду знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

28.05.2024 прокурором подано до суду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого, термін якого спливає , на 60 діб. Відповідно до клопотання ризики, передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, зберігають свою актуальність та не змінились.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою тривалістю на 60 діб. Стороною обвинувачення наголошено, що вказані у клопотанні ризики, визнані доведеними для застосування застосованого запобіжного заходу, під час його продовження, передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, є обґрунтованими й на даний час. Підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу з урахуванням тяжкості правопорушень, даних про особу ОСОБА_5 та наявні ризики відсутні. Відповідно, у задоволенні клопотання сторони захисту прокурор ОСОБА_6 просив відмовити.

Стороною захисту в судовому засіданні 28.05.2025 в порядку ст.201 КПК України подано клопотання про зміну застосованого запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю та зауважено, що ризик втечі обвинуваченого наразі мінімізований, адже перетин чоловіками Державного кордону України під час воєнного стану майже унеможливлений. Крім того, адвокат зазначає, що свідки у даному провадженні, які є військовослужбовцями, тривалий час не допитані судом, прокурор їх явку не забезпечив. Також захисницею наголошуєься, що ОСОБА_5 раніше не судимий, має позитивну характеристику за місце проживання, добровільно уклав контракт про проходження військової служби, є учасником бойових дій, має сприятливе соціальне оточення, адже підтримує стосунки із братом, який допомагав у відшкодуванні завданої шкоди, сплачує за перебування в камері слідчого ізолятору. Адвокат ОСОБА_7 окремо заважує, що її підзахисний намагається добровільно відшкодовувати завдану шкоду, не дивлячись на відсутності цивільних позовів у кримінальному провадженні.

На підтвердження доводів клопотання, яке підтримано обвинуваченим, стороною захисту додано до матеріалів провадження копії доказів, які не засвідчені в належний спосіб.

Потерпілі підтримали клопотання прокурора, вважають за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 331 КПК України, розглянувши клопотання, вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання сторони обвинувачення, та, відповідно, для відмови у задоволенн клопотання сторони захисту у зв`язку із таким.

Відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у даній справі від 09.04.2025 постановлено продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 (шістдесят) днів, тобто по 07.06.2025 включно.

Як врегульовано ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання певним ризикам.

Так, розглядаючи питання щодо застосування та/ або продовження запобіжних заходів, судом враховуються й приписи ст.178 КПК України, а саме: при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності ряд обставин, наведених у переліку даної норми.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що обвинувачений вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Відповідно, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, суд має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

За результатами розгляду клопотання сторони обвинувачення, суд дійшов висновку про збереження на даний час суттєвих ризиків та достатніх підстав, які свідчать про необхідність продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, що відповідає ч.1 ст.197 КПК України.

Суд наголошує, що судовий розгляд 09.04.2025 постановлено розпочати з початку (з дотриманням вимог ст.319 КПК України), 28.05.2025 прокурором проголошено короткий виклад обвинувального акта, крім того, після стадії проголошення вступних промов, визначено порядок дослідження доказів у даному провадженні. Стадія допиту свідків не розпочата.

В попередній ухвалі суду було наголошено, що саме сторона захисту як захисниця, так і обвинувачений, - наполягали на тому, щоб розпочати судовий розгляд спочатку. Дане питання було предметом обговорення. Тобто, доводи сторони захисту з приводу того, що прокурор протягом тривалого часу не забезпечує участь свідків, не відповідають дійсності. Тривалість судового розгляду, в даному випадку, викликана не власне зміною складу суду (головуючого), а позицією сторони захисту.

Суд зауважує, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід, з урахуванням його тривалості, - у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення, на даний час не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, потребою у проведенні судом всіх необхідних процесуальних дій, які спрямовані на встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення.

Крім того, колегія суддів наголошує, що обраний відносно ОСОБА_5 запобіжний захід відповідає особі обвинуваченого.

Наявні у додатках до клопотання сторони захисту письмові докази не засвідчені в належний спосіб, тобто, не відповідають вимогам достовірності, разом з цим й їх оригінали для огляду суду не надані. Тому копії свідоцтв про народження ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , свідоцтва про зміну імені ОСОБА_10 , копії платіжних інструкцій до уваги судом не беруться.

Відповідно, наявності стійких соціальних зв`язків обвинуваченого на даний час не підтверджено, що свідчить на користь можливості вчинення нових кримінальних правопорушень, а суворість можливого покарання (за умови доведеності вини) - про підвищену соціальну небезпеку особи.

Суд бере до уваги й ту обставину, що свідки, потерпілі, обвинувачений на даному етапі розгляду кримінального провадження не допитані. За загальним правилом (ч.2 ст.94 КПК України) жоден доказ не має наперед встановленої сили, а висновки суду мають базуватись саме на показах, які безпосередньо отримані під час судового розгляду (або, в окремих випадках - отриманих у порядку, передбаченому ст.225 КПК України).

Тому, на переконання суду, перебуваючи на волі, обвинувачений з метою викривлення фактичних обставин справи, може вдатися до дій задля впливу на свідків, потерпілих, чиї покази мають істотне значення для встановлення істини у справі, однак судом ще не отримані.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 , будучи обізнаним про суворість покарання, яке може бути йому призначене у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, потенційно може ухилитися від суду шляхом переховування для уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані злочини. Перетин Державного кордону України в законодавчій площині для військовослужбовця, за загальним правилом дійсно не є можливим, проте переховування може бути ймовірним й на території України.

Відповідно, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на переконання суду, перешкоджатиме ухиленню обвинуваченого від суду та вчиненню іншого кримінального правопорушення.

За станом здоров`я обвинувачений може утримуватися в закладі тимчасового обмеження волі. Доказів протилежного стороною захисту під час провадження справи в суді не надано.

За приписами ч.2 ст.8, ч.5 ст.9 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

За змістом ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, в розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення, у сукупності з іншими обставинами, збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів (справа «Ілійков проти Болгарії» (Ilijkov v. Bulgaria, Заява №33977/96, від 26 липня 2001 року).

Тримання під вартою є виправданим, якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи (справа «Лабіта проти Італії» (Labita v. Italy, Заява №26772/95, від 06 квітня 2000 року).

У п.51 справи «Летелье проти Франції» (Letellier v. France, Заява №12369/86, від 26 червня 1991 року) Європейський суд з прав людини зазначив: суд визнає, що особлива тяжкість деяких правопорушень може визвати таку реакцію суспільства та соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє утримання в крайньому разі на протязі певного часу. При виключних обставинах цей момент може бути врахований в світлі Конвенції, в крайньому разі в такій мірі, в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину.

З урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, стороною обвинувачення достатньо доведено обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого перебувати на волі.

Так, застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які є реальними та зберігають свою актуальність.

На переконання суду клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою відповідає характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються та не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

В даному випадку продовження строку дії запобіжного заходу забезпечить, серед іншого, й розумність строків провадження, як одну із засад кримінального судочинства, й можливість особистої участі обвинуваченого під час судових засідань. Тому застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, у вигляді домашнього арешту, не забезпечить належної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч.1-3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Розглядаючи клопотання сторони захисту, проаналізувавши його доводи, суд дійшов висновку про те, зл застосування цілодобового домашнього арешту, із електронним засобом контролю, як і інших, більш м`яких, запобіжних заходів за наведених умов не є доцільним, тому клопотання залишається без задоволення. Доводи сторони захисту враховані судом, ретельно проаналізовані, проте не змінюють висновків за результатами розгляду даного клопотання.

Враховуючи стадію судового розгляду, оскільки докази під час розгляду кримінального провадження в силу вимог ст.23 КПК України мають бути досліджені безпосередньо, застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не є обґрунтованим, на підставі чого суд доходить висновку про необхідність продовжити обвинуваченому дію раніше обраного запобіжного заходу строком на 60 днів від дня розгляду питання, а клопотання сторони захисту підлягає залишенню без задоволення.

За змістом ч.5 ст.201 КПК України слід роз`яснити стороні захисту, що суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом.

Керуючись ст. 23, 94, 115, 177, 183, 197, 199, 201, 205, 331, 350, 369-372, 392 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з 28 травня 2025 року до 26 липня 2025 року включно.

Строк дії ухвали визначити до 26 липня 2025 року включно.

У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу відмовити.

Копію ухвали суду надіслати Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор», вручити обвинуваченому, захисниці обвинуваченого та прокурору.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення обвинуваченим, його захисником, прокурором шляхом подання апеляційної скарги.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню.

Повний текст ухвали суду складений та проголошений 30.05.2025 об 11-00 годині (у зв`язку із перебуванням головуючого судді в нарадчій кімнаті у іншому кримінальному провадженні).

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3