г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/4594/25
Номер провадження 1-кс/213/426/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2025 року м. Кривий Ріг

Слідча суддя Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ ВП № 6 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0017090 від 26.08.2025, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград, Дніпропетровської області, громадянина України, військовослужбовця ЗС України, стрілець штурмового спеціалізованого відділення штурмового спеціалізованого взводу штурмової спеціалізованої роти (ШКВАЛ) штурмового спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 , одруженого, маючого на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

До Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло вказане клопотання.

Клопотання обґрунтоване тим, що відповідно до повідомлення військової частини НОМЕР_1 від 21 серпня 2025 року солдат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовець ЗС України, стрілець штурмового спеціалізованого відділення штурмового спеціалізованого взводу штурмової спеціалізованої роти (ШКВАЛ) штурмового спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 , 03.04.2025 був направлений до військової частини НОМЕР_2 для проходження лікування та проходження військово-лікарської комісії. Водночас, після вибуття з військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 , до вищевказаного лікувального закладу не прибув, чим самовільно, без поважних причин та без дозволу командування, залишив пункт дислокації військової частини, що розташований в місті Покровськ, Донецької області, командуванню про причини самовільного залишення не повідомляв, хоча об`єктивно повинен був і мав можливість це зробити, став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.

26.08.2025 року до ВП №6 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла постанова від Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони східного регіону про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування, а саме ВП№6 Криворізького РУП Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.

27.08.2025 о 15 год. 30 хв. ОСОБА_4 , затримано на підставі ст.208 КПК України.

28.08.2025 старшим слідчим СВ відділення поліції №6 Криворізького РУП Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Оскільки ОСОБА_4 , на даний час підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років. під час досудового розслідування, відповідно до вимог ст. 177 КПК України, встановлено наявність ризиків, а саме:

п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України даний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та усвідомлюючи можливість застосування до нього покарання, передбаченого санкцією інкримінованої статі, а саме позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, і бажаючи його уникнути, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Крім того, підозрюваний може вільно переміщатися по території України, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що в свою чергу може унеможливити забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду. Також під час досудового розслідування встановлено, факт самовільного покинення підозрюваним військової частини, який мав місце під час проходження останнім військової служби, що також вказує на характеристику підозрюваного та його особисте відношення до покладених на нього обов`язків, беручи до уваги покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, зазначені факти можуть спонукати останнього до переховування. Також слід зазначити, що підозрюваний, не дивлячись на його увільнення від зайнятої посади, офіційно залишається військовослужбовцем та має на руках військовий квиток з зазначенням місцем проходження військової служби та у випадку перевірок на блок-постах або будь-яких інших перевірок має змогу його пред`явити, що дозволяє йому вільно переміщатись по території України.

п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України ОСОБА_4 , розуміючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наслідки та ризик втечі для нього, перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності може вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового слідства.

В той же час, враховуючи активність проведення бойових дій на території України, наявний очевидний ризик переховування підозрюваного ОСОБА_4 , від органів досудового розслідування або суду на території, які не підконтрольні Українській владі.

п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ОСОБА_4 , вчиняючи тяжкий злочин в умовах воєнного стану, з метою уникнення покарання за вчинений ним кримінального правопорушення, може продовжити вчиняти кримінальне правопорушення у якому він підозрюється.

Слідчий просить суд застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів .

Слідчий зазначає, що неможливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту та особистої поруки пов`язана з тим, що вказані запобіжні заході будуть не достатніми для запобігання вищевказаним ризиками та в умовах воєнного стану. Обраний запобіжний захід має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Крім того, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочину.

Більш м`який запобіжний захід - домашній арешт, у зв`язку із тим, що це дасть йому змогу переховуватись від органів досудового розслідування, та суду. Особиста порука не може бути застосована до підозрюваного у зв`язку із відсутністю осіб, які заслуговують на довіру. Особисте зобов`язання не може бути застосоване у зв`язку із тим, що перебування підозрюваного на волі не сприятиме виконанню ним, покладених на нього процесуальних обов`язків через вказані причини.

У судовому засіданні прокурор дане клопотання підтримав, вважає, що є достатні підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вказав на наявність ризиків, передбачених п. 1, 4. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Просив клопотання задовольнити.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_7 , не заперечували проти задоволення клопотання, проте просили суд застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, приходжу до висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ст.12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

З метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення цього провадження, зокрема запобіжні заходи. Згідно з частиною 1 статті 176 КПК України одним із запобіжних заходів є тримання під вартою.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

28.08.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано ч. 5 ст. 407 КК України, за ознаками самовільне залишення військової частини, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

У відповідності до вимог статті 42 КПК України ОСОБА_4 набув статус підозрюваного.

Відповідно до статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам кримінальним провадження.

Відповідно до вимог пункту 5 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Санкція частини 5 статті 407 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Згідно з положеннями статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Досліджені матеріали досудового розслідування у взаємному зв`язку з обставинами кримінальних правопорушень, дають слідчому судді підстави дійти до висновку про наявність обґрунтованої підозри у причетності підозрюваного до вчинення кримінальних правопорушень за ч. 5 ст. 407 КК України.

Слідчий суддя, на даній стадії кримінального провадження, не вирішує питання винуватості чи невинуватості особи у вчиненні кримінальних правопорушень, а лише визначає причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою (за стандартом "обґрунтованої підозри") для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Заявлені стороною обвинувачення ризики, визначені у пунктах 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України заслуговують на увагу.

Ризик втечі суд оцінює у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні зв`язки, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності .

Слідча суддя вважає, що ризик переховування від органу досудового розслідування та суду, в цьому провадженні достатньо обґрунтований, оскільки підозрюваний вже неодноразово судимий.

Слідча суддя вважає, що усвідомлюючи невідворотність реальної міри покарання за дії, які йому інкримінуються в даному судовому провадженні, за відсутності будь-яких стримуючих факторів, роботи та т.ін. останній може стати на шлях переховування від суду та органів досудового розслідування, що негативне вплине на хід слідства, унеможливить виконання завдань кримінального провадження.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення достатньо обґрунтований. Цей ризик підтверджується тим, що попри те, що ОСОБА_4 не вперше притягується до кримінальної відповідальності, у тому числі й за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не став, та продовжував свою протиправну кримінально-карану діяльність.

Слідча суддя вважає, доведеним, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, і на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.

Досліджені під час судового засідання ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією, може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування і руху кримінального провадження.

Підозрюваному не може бути обрано більш м`який запобіжний захід, оскільки відповідно до частини 8 статті 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою. Таким чином, клопотання підозрюваного та його захисника щодо застосування домашнього арешту не може бути задоволено.

У частині 4 статті 183 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Приймаючи до уваги встановлені обставини в їх сукупності, слідча суддя доходить висновку, що тримання під вартою є необхідним і пропорційним заходом забезпечення кримінального провадження. Тому клопотання в цій частині підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182-184, 193, 194, 196 КПК України, слідча суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, а саме з 29 серпня 2025 року по 27 жовтня 2025 року включно, в умовах Державної установи «Криворізька установа виконання покарань № 3», яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Світла, 2.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали оголошений 01 вересня 2025 року об 11 годині 00 хвилин.

Слідча суддя ОСОБА_1