КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №752/4838/24 Головуючий у І інстанції - ОСОБА_1 апеляційне провадження №11-сс/824/2921/2025 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17 березня 2025 року щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Агджабед Республіки Азербайджан, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, не працюючого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 263, частиною першою статті 255-2 КК України, у кримінальному провадженні №0000538 від 27 жовтня 2023 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17 березня 2025 року клопотання старшого слідчого ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задоволено.

Продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, але в межах строку досудового розслідування.

Не погоджуючись з указаною ухвалою захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або визначити заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Уважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, оскільки є необґрунтовано, незаконною та винесена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

У мотивування апеляційної скарги зазначає, що у матеріалах, наданих до суду стороною обвинувачення, відсутні докази вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, а тому підозра є необґрунтованою.

Уважає, що наведені прокурором приклади щодо існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, ґрунтуються виключно та лише на припущеннях, документально та процесуально нічим не підтверджені.

На переконання сторони захисту, жодним чином необґрунтованим та недоведеним є те, що застосування більш м`яких заходів буде недостатнім для запобігання ризикам, тим більше, у доданих до клопотання матеріалах, дані про такі обставини відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, слідчим відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000538 від 27 жовтня 2023 року за підозрою ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 255-2 КК України, за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 255-2, частиною першою статті 263 КК України, за підозрою ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 255-2, частиною третьою статті 332 КК України, за підозрою ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 332, частиною першою статті 263 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_17 та ОСОБА_7 , будучи особами, які здійснюють злочинний вплив, тобто особами, які своїми діями, поступками та рішеннями та завдяки своєму авторитету, іншими особистими якостями та можливостями сприяють, спонукають, координують та здійснюють вплив на злочинну діяльність, організовують та безпосередньо здійснюють розподіл коштів, майна, спрямованих на забезпечення такої діяльності.

Зокрема, впродовж листопада-грудня 2023 року, ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_17 та ОСОБА_7 , знаходячись на території міста Києва, вчинили кримінальне правопорушення за фактами організації проведення злочинного зібрання (сходки) осіб, які здійснюють злочинний вплив для координації злочинної діяльності, у тому числі розподілу доходів, одержаних злочинним шляхом, а також участі у такому зібранні (сходці).

Також слідством установлено, що у невстановлені досудовим розслідуванням день, місяць та рік, у невстановленому досудовим розслідуванні місці та спосіб, будучи обізнаним із законними умовами поводження з вогнепальною зброєю та бойовими припасами, усвідомлюючи наслідки своїх суспільно-небезпечних дій, направлених проти громадської безпеки в частині захисту життя та здоров`я людей від негативного впливу руйнуючого характеру вогнепальної зброї, бойових припасів в результаті їх неконтрольованого обігу, у порушення вимог статті 263 КК України та законодавства України, яким регулюється порядок поводження з вогнепальною зброєю і боєприпасами, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне зберігання, придбання вогнепальної зброї, бойових припасів до неї без передбаченого законом дозволу, незаконно придбав для власного використання: пістолет моделі «Форт-12» калібру 9х18 мм та бойові пістолетні патрони калібру 9x18 мм в кількості 6шт.

Після цього, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на незаконне зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів до неї, ОСОБА_7 , не маючи дозволу на зберігання вогнепальної зброї, бойових припасів до неї, почав зберігати при собі в своїй сумці: пістолет моделі «Форт-12» калібру 9х18 мм та бойові пістолетні патрони калібру 9x18 мм в кількості 6 шт., без передбаченого законом дозволу.

У подальшому, приблизно о 05.38 год. 21 травня 2024 року, під час затримання ОСОБА_7 , за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, співробітниками поліції було виявлено та вилучено пістолет моделі «Форт-12» калібру 9х18 мм та бойові пістолетні патрони калібру 9x18 мм в кількості 6 шт., які останній зберігав у своїй сумці без передбаченого законом дозволу.

Згідно висновку експерта вилучений пістолет моделі «Форт-12», № НОМЕР_1 , калібру 9х18 мм належить до короткоствольної нарізної вогнепальної зброї, який придатний до стрільби, виготовлений промисловим способом. Надані на дослідження 6 патронів, з маркуванням LCW 9х18, належать до боєприпасів нарізної вогнепальної зброї та є пістолетними патронами калібру 9х18, що споряджені оболонковими кулями, придатні для стрільби, виготовлені промисловим способом.

21 травня 2024 року ОСОБА_7 затримано у порядку статті 208 КПК України.

21 травня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 255-2 КК України.

29 серпня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 255-2, частиною першою статті 263 КК України.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 22 травня 2024 року відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 19 липня 2024 року включно без права внесення застави.

У подальшому строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 неодноразово було продовжено, останній раз ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 18 лютого 2025 року на строк до 21 березня 2025 року включно без права внесення застави.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 10 липня 2024 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до шести місяців, тобто до 21 листопада 2024 року.

16 жовтня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри за частиною першою статті 263, частиною першою статті 255-2 КК України.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 05 листопада 2024 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до десяти місяців, тобто до 21 березня 2025 року.

04 березня 2025 року ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у кримінальному провадженні за частиною першою статті 255-2, частиною першою статті 263 КК України.

05 березня 2025 року підозрюваним та їх захисникам повідомлено про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування. Наразі триває процес ознайомлення із матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження.

13 березня 2025 року до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 , про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосованого відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000538 від 27 жовтня 2023 року.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17 березня 2025 року клопотання старшого слідчого ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задоволено.

Продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, але в межах строку досудового розслідування.

Постановляючи ухвалу про продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з того, що відомості, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, підтверджуються відповідними даними, отриманими в ході досудового розслідування та долученими до матеріалів клопотання у сукупності, зокрема: протоколами огляду; протоколами НСРД; протоколом допиту свідка; висновками експертів; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками; іншими матеріалами, долученими до клопотання.

Також, слідчий суддя врахував, що ризики, які були підставою для застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу та продовження дії запобіжного заходу, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, об`єктивно продовжують існувати та для їх запобігання необхідно продовжити останньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчим суддею визнано доведеними обставини, які у своїй сукупності свідчать про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_7 для запобігання доведеним ризикам, зазначеним у клопотанні, буде недостатнім.

Слідчий суддя також врахувавши конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу ОСОБА_7 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, що свідчить про надзвичайно високий рівень суспільної небезпеки таких дій, обґрунтовано вважав, що існують реальні ризики, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 частини першої статті 177 КПК України, а саме: ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду, зокрема з тих підстав, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 255-2, частиною першою статті 263 КК України, які у відповідності до положень статті 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжкого злочину (частина перша статті 255-2 КК України), за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, та тяжкого злочину (частина перша статті 263 КК України), за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років; ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки враховуючи обізнаність ОСОБА_7 про осіб, які давали показання у кримінальному провадженні, він може здійснити спроби впливу на них з метою зміни наданих показань, що в подальшому виключить надання ними правдивих і повних показань під час досудового розслідування і судового розгляду; ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, зокрема, шляхом перешкоджання збиранню стороною обвинувачення доказів та вжиття заходів забезпечення кримінального провадження, продовжують бути актуальними.

З висновками слідчого судді, викладеними в оскаржуваній ухвалі, колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до положень частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку статті 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно частини третьої статті 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

За змістом частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях статей 177, 178, 183 КПК України.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала слідчого судді, яка переглядається, виходячи з тих обставин кримінального провадження, які існували на день її постановлення.

Так, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 з інкримінованими йому кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень є обґрунтованою.

Колегією суддів досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання ОСОБА_7 під вартою, та встановлено, що для завершення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні необхідно здійснити наступне: виконати вимоги статті 290 КПК України, відкрити стороні захисту матеріали досудового розслідування, після ознайомлення підозрюваних та захисників з матеріалами кримінального провадження необхідно виконати вимоги статті 291 КПК України, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, скерувати обвинувальний акт до суду.

Перевіряючи доводи клопотання на предмет продовження існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а саме того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, слідчий суддя дійшов правильного висновку про продовження їх існування, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, а також з огляду на характер та наслідки кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється.

Даних про наявність підстав для скасування запобіжного заходу або його зміни на більш м`який, ніж тримання під вартою, у тому числі з підстав, наведених захисником, при розгляді клопотання не встановлено та стороною захисту не доведено наявність виняткових обставин, які б не враховувались при прийнятті рішення попередніми слідчими суддями щодо визначення та продовження ОСОБА_7 саме такого виду запобіжного заходу, оскільки захисником не спростовано існування у кримінальному провадженні ризиків, визначених частиною першою статті 177 КПК України, вказаних у клопотанні слідчого.

Відповідно до вимог статті 178 КПК України у сукупності з вищезазначеними обставинами, слідчий суддя врахував тяжкість кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_7 , дані про особу підозрюваного, його вік та стан його здоров`я, соціальні зв`язки, репутацію підозрюваного, а також його майновий стан та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

У справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Колегія суддів уважає, що таке обмеження права ОСОБА_7 на свободу не суперечить положенням статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

З урахуванням указаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.

З наведеного вбачається, що слідчим суддею враховано обставини справи у сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, у зв`язку з чим ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, у сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочинів та їх наслідками, є обґрунтованим, та підстав для обрання ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри колегія суддів уважає безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 263, частиною першою статті 255-2 КК України.

Враховуючи те, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №12244/86, №12245/86, №12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у пункті 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13 листопада 2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності із статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту статті 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

З урахуванням наведеного, посилання апелянта на те, що у матеріалах, наданих до суду стороною обвинувачення, відсутні докази вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, а тому підозра є необґрунтованою, колегія суддів уважає передчасними, оскільки дослідження та оцінка доказів відноситься до стадії судового розгляду по суті та не вирішується на стадії досудового розслідування.

На даному етапі провадження, слідчий суддя у відповідності до вимог процесуального закону обґрунтовано обмежився виключно питанням визначення причетності ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень та дійшов висновку про вірогідність та достатність доказів його причетності для застосування обмежувальних заходів.

Доводи захисника про те, що органом досудового розслідування не доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому врахував дані про особу підозрюваного, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу.

При цьому, продовживши підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано не визначив розмір застави, посилаючись на положення частини четвертої статті 183 КПК України, згідно якої під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 255 - 255-3 КК України.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин у їх сукупності, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись статтями 176-178, 183, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17 березня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4