ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 619/3751/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1380/25 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.111 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2025 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 02 квітня 2025 року стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 02.04.2025 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Солоницівка Дергачівського району Харківської області, громадянина України, освіта вища, одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України (у редакції станом на 05.01.2022), і призначено покарання у виді покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років без конфіскації майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислюється з моменту фактичного затримання, тобто з 06 березня 2024 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Цим вироком встановлено, що 24.08.1991 Верховною Радою УРСР схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - Україна. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 зазначено, що Верховна Рада УРСР проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у 'зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V цієї Декларації територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Положеннями Конституції України передбачено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою (ст. 1), суверенітет України поширюється-на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною (ст. 2).

Згідно з ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України.

Статтею 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

З 19.02.2014 представниками Російської Федерації (далі - РФ) розпочато збройне вторгнення збройних сил РФ (далі - ЗС РФ), приховане твердженням керівників РФ про переміщення військових підрозділів в рамках звичайної ротації сил Чорноморського флоту, які у взаємодії з військовослужбовцями Чорноморського флоту РФ та іншими підрозділами ЗС РФ здійснили блокування й захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів військової та цивільної інфраструктури України, забезпечили військову окупацію території Автономної Республіки Крим (далі - АРК) і м. Севастополя. 18.03.2014 РФ оголосила про офіційне включення Криму до її території.

Одночасно із цим, протягом березня та на початку квітня 2014 року, під безпосереднім керівництвом та контролем представників влади та ЗС РФ представники іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд і груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих РФ взяли під контроль будівлі, в яких знаходилися органи місцевої влади та місцеві органи виконавчої влади України, військові об`єкти України в окремих районах Донецької та Луганської областей України. 07.04.2014 в м. Донецьку створено терористичну організацію «Донецька народна республіка» (далі за текстом - «ДНР»), а 27.04.2014 в м. Луганську - терористичну організацію «Луганська'" народна республіка» (далі за текстом - «ЛНР»), у складі яких утворені незаконні збройні формування, які функціонують і по теперішній час.

Датою початку тимчасової окупації РФ окремих територій України є 19.02.2014. Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими РФ з 20.02.2014. Окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими РФ (у тому числі окупаційною адміністрацією РФ) починаючи з 07.04.2014, відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-УІІ.

З метою повномасштабного військового вторгнення, починаючи з 2021 року по лютий 2022 року на території РФ, Республіки Білорусь та тимчасово окупованій території України сконцентрувались значні сили ЗС РФ, інші збройні формування РФ та підконтрольні їм іррегулярні угруповання.

У подальшому, 24.02.2022 Президент РФ оголосив початок так званої «спеціальної військової операції».

Того ж дня, 24.02.2022 військовослужбовці ЗС РФ, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та фактично застосовуючи її, незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, Запорізькій, Київській та інших областях, де здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та окупували частину вказаної території, у тому числі частину Харківської області.

Факт повномасштабного збройного вторгнення не приховувався владою РФ, а також встановлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема резолюцією Генеральної асамблеї ООН ЕS-11/1 від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п. п. 1, 3 Висновку 300 (2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії Російської Федерації проти України», п. п. 17, 18 Наказу від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього» (Україна проти РФ та ін.)».

У зв`язку з цим на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан з 05 год 30 хв 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією-РФ проти України, який триває по теперішній час.

Громадянин України ОСОБА_7 у період з 01.09.2011 по 04.08.2013 пройшов повний курс військової підготовки офіцерів запасу факультету військової підготовки Національного технічного університету « Харківський політехнічний інститут » та 03.08.2013 склав військову присягу на вірність українському народові.

Встановлено, що у громадянина України ОСОБА_7 , який перебував на території с. Подвірки Харківського району Харківської області, у невстановлений досудовим слідством час, проте не пізніше 24 лютого 2022 року виник злочинний умисел, направлений на надання представнику іноземної держави - держави-агресора РФ допомоги в проведенні підривної діяльності проти України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України.

Так, ОСОБА_7 у період не пізніше 24 лютого 2022 року, перебуваючи у с. Подвірки Харківського району Харківської області, реалізуючи свій кримінальний протиправний умисел, діючи умисно та свідомо, використовуючи обліковий запис у додатку для спілкування «Telegram», прив`язаний до номеру телефону НОМЕР_1 , налагодив контакт з представником іноземної держави-агресора Російської Федерації - військовослужбовцем приватної військової компанії «Редут», що підпорядковується головному управлінню генерального штабу збройних сил російської федерації, ОСОБА_11 , яка використовує обліковий запис у вказаному додатку із номером мобільного телефону НОМЕР_2 , для подальшої передачі останній відомостей про дислокацію та переміщення особового складу та військової техніки Сил оборони України з метою подальшого використання під час здійснення обстрілів із різних видів озброєння та планування бойових дій збройними формуваннями РФ на території Харківської області.

Так, ОСОБА_7 у період з 24 лютого 2022 року по 24 березня 2022 року, перебуваючи у м. Харкові та Харківському районі Харківської області, маючи вищу військову освіту та будучи обізнаним у військовій справі, систематично здійснював збір з метою подальшої передачі вказаному представнику іноземної держави - російської федерації, яка здійснює військову агресію проти України, відомостей щодо розташування та переміщення особового складу та маршрутів переміщення військової техніки Сил оборони України.

24.02.2022 о 15 год 42 хв та 15 год 44 хв ОСОБА_7 реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи на території с-ще Солоницівка Харківського району Харківської області, використовуючи додаток для спілкування «Telegram», передав представнику іноземної держави - російської федерації ОСОБА_11 , відомості щодо розміщення особового складу та озброєння Сил оборони України в районі с. Подвірки Харківського району Харківської області.

Далі, 03.03.2022 о 09 год 50 хв ОСОБА_7 перебуваючи на території Холодногірського району м. Харкова, у вищевказаний спосіб, передав представнику іноземної держави - ОСОБА_11 , відомості щодо розміщення військової техніки Сил оборони України в районі виїзду із с. Подвірки Харківського району Харківської області.

Далі, 24.03.2022 о 18 год 00 хв ОСОБА_7 , перебуваючи на території с. Подвірки Харківського району Харківської області, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, у вищевказаний спосіб передав представнику іноземної держави - російської федерації ОСОБА_11 , відомості щодо місцезнаходження сил та засобів військ протиповітряної оборони ЗС України в районі с. Сіряки Харківського району Харківської області.

Згідно відомостей ОУВ «Харків» підрозділами Сил оборони України виконувались завдання у районі АДРЕСА_2 у вищевказаний період часу, а інформація про їх дислокацію та переміщення офіційними джерелами у відкритому доступі не розміщувалась; передача даної інформації у розпорядження країни-агресора надасть можливість представникам держави-агресора рф та її незаконним збройним формуванням провести заходи, для нанесення шкоди підрозділам ЗСУ та іншим військовим формуванням, залученим до надання відсічі збройній агресії рф, а також здійснення розвідувально-підривної діяльності проти України з метою завдання шкоди її суверенітету, територіальній цілісності, недоторканості та обороноздатності.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 , які виразилися в державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній та інформаційній безпеці України: надання представникам іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, суд кваліфікує за ч. 1 ст. 111 КК України (у редакції станом на 05.01.2022).

На зазначений вирок суду першої інстанції захисниками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 подані апеляційні скарги.

В своїх апеляційних скаргах захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_9 просять скасувати вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 02.04.2025 щодо ОСОБА_7 і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги захисники зазначають, що висновки суду, викладені в оскаржуваному вироку, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки інкримінований злочин ОСОБА_7 не вчиняв, не здійснював систематичний збір відомостей щодо розташування та переміщення особового складу та маршрутів переміщення військової техніки Сил оборони України, у нього не було умислу на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, йому не було відомо, що його рідна тітка ОСОБА_11 є представником іноземної держави та військовослужбовцем приватної військової компанії «Редут». Зазначають, що сам факт проходження ОСОБА_7 військової підготовки у минулому, без встановлення його поточного військового статусу, актуальних знань та практичних навичок у військовій сфері на момент вчинення інкримінованих дій, а також без доведення його обізнаності зі специфікою діяльності конкретних військових формувань чи об`єктів, зображених на скріншотах, не може автоматично свідчити про його усвідомлення цінності та потенційної небезпеки надісланої ним інформації.

Захисник ОСОБА_8 також зазначає, що судом першої інстанції не було надано оцінки тим обставинам, що наявні докази у справі підтверджують, що ОСОБА_11 є громадянкою України, і не є представником іноземної держави, яка передає розвідувальну інформацію міфічному представнику іноземної держави. Ці докази не підтверджують факту проходження ОСОБА_11 військової служби. Вказує, що аналіз переписки, яка відбулась у вказаний вироку періоді, свідчить про те, що ці відомості не відносяться ні до державної таємниці, ні до військової, розвідувальної, службової або іншої інформації яка є з обмеженим доступом, а звичайна побутова переписка у перші дні повномасштабної агресії. Зазначає, що у справі є відповідь на запит від 28.02.2024 року № 119/ОУВ, з якого вбачається, що Оперативне угруповання військ «Харків» не є розпорядником інформації про розташування військових підрозділів у період часу з 24.02.2022 по 03.03.2022 на території Харківської області, оскільки не було створено у зазначений період часу та не володіє даною інформацією.

Крім того, захисник ОСОБА_8 зазначає, що суд першої інстанції необгрунтовано залишив без задоволення клопотання сторони захисту про повторне дослідження документів, так як з боку сторони обвинувачення були порушення норм кримінального процесуального закону. При цьому, у судовому засіданні при дослідженні документів сторона обвинувачення оголосила не повний склад документів, які долучила до суду, а саме: деякі документи зовсім не були оголошені, інші тільки назва документи (протокол, постанова) без детального опису цих документів ( яка процесуальна дія була проведена, хід, фіксація процесуальної дії, додаток, дата складання), що позбавило можливості сторону захисту заперечити та перевірити інформацію цих документів, а долучила не розшиваючи два томи кримінального провадження.

Також захисник ОСОБА_8 посилається на те, що протокол про результати проведення оперативно-розшукового заходу - зняття інформації з електронної інформаційної системи, протокол за результатами проведення оперативно-розшукових заходів - зняття інформації з електронної інформаційної системи, протокол за результатами проведення оперативно-розшукових заходів - зняття інформації з електронної інформаційної системи, протокол про результати проведення оперативно-розшукового заходу - зняття інформації з електронної комунікаційної мережі є недопустимими доказами, оскільки отримані з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Захисник ОСОБА_9 зазначає в своїх апеляційних доводах, що до матеріалів справи залучено протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 20 лютого 2024 року з скріншотами листування ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка використовує номер мобільного телефону: НОМЕР_2 ; та контакту « ОСОБА_12 », але у протоколі не було зафіксовано електронного цифрового підпису особи яка подає даний доказ та в роздрукованому ж варіанті, який був поданий до суду, також відсутній посвідчений підпис і з вказаною датою. Зазначає, що способом інтернет листування стає неможливим ідентифікувати особу автора певного допису чи повідомлення у зв`язку з тим, що він не стає доказом того, що інформацію поширювала конкретна особа.

Окрім цього, захисник ОСОБА_9 зазначає, що слідством навмисно при проведені НСРД були видалені переписки між ОСОБА_11 та ОСОБА_7 до 24.02.2022, інформація з мобільного додатку «GetContact» не доказом у справі, оскільки формується самими користувачами і може бути суб`єктивною, неточною або навіть недостовірною з застосуванням відповідного наклепу. Зазначає, що сайт «Миротворець», з якого була отримана інформація щодо особи ОСОБА_11 , є недопустимим джерелом інформації, так як він не містить, з якого саме загальновідомого або загальнодоступного джерела отримана вказана інформація.

Захисник вказує, що проведення НСРД відбулося без ухвали слідчого судді про дозвіл на зняття інформації з електронних інформаційних систем особи, то отримана таким чином інформація не може бути визнана допустимим доказом в кримінальному провадженні, оскільки додані диски DVD-R та USB-flash виготовлені раніше постановлення ухвал слідчим суддею Харківського апеляційного суду, а тому протоколи про результати проведення оперативно-розшукового заходу є недопустимими доказами. Також захисник ОСОБА_9 зазначає, що фото громадянки України ОСОБА_11 та фото копії паспорту громадянина НЗФ т.зв. «ЛНР» також є недопустимими доказами, оскільки їх отримання пов`язане із істотним порушенням порядку, встановленого КПК України.

В своїх апеляційних доводах захисник ОСОБА_9 також зазначав, що згідно відомостей ОУВ «Харків» підрозділами Сил оборони України виконувались завдання у районні с. Подвірки, с. Солоницівка, с. Сиряки Харківського району Харківської області у вищезазначений період часу, а інформація про їх дислокацію та переміщення офіційними джерелами у відкритому доступі не розміщувалась, але стороною обвинувачення не доведено причино-наслідковий зв`язок між перепискою обвинуваченого і події які в них зазначені, а також вони не відповідність часу і місця зазначених подій у переписці останнього.

Крім того, захисник ОСОБА_9 подав до суду апеляційної інстанції клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , посилаючись на те, що останній протягом тривалого часу зазнавав обстрілів та перебував у безпосередній близькості до зони активних бойових дій, а тому існує ймовірність того, що ОСОБА_7 міг зазнати значного психологічного впливу, який міг позначитися на його психічному стані.

Разом з цим, до початку апеляційного розгляду сторона захисту відмовилася від вищезазначеного клопотання.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні скарги сторони захисту, думку прокурора, який вважав за необхідне залишити без задоволення подані апеляційні скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши оскаржуваний вирок, колегія суддів, вважає, що усі апеляційні скарги задоволенню не підлягають, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Із цього випливає, що суд при розгляді справи повинен дослідити докази як ті, що викривають, так і ті, що ставлять під сумнів винуватість обвинуваченого, проаналізувати їх та дати їм оцінку.

Враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, перш ніж ухвалювати обвинувальний чи виправдувальний вирок, суд першої інстанції, з дотриманням норм ст. ст. 17, 22, 23 КПК України, повинен дослідити всі докази сторони обвинувачення та докази і позицію сторони захисту, надати їм належну, логічну оцінку, виходячи з вимог ст.ст. 91, 94 КПК України, та за наявністю підстав - визнати такі докази неналежними, недопустимими чи недостовірними, що в свою чергу унеможливить вибірковість їх оцінки.

Крім того згідно з п. 15 ст.7, ст.22 КПК України, однією з засад кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні суду своїх доказів і у доведенні перед ним їх переконливості.

При цьому суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Колегія суддів дійшла висновку, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону суд виконав в повному обсязі.

Надаючи оцінку такому твердженню обвинуваченого колегія суддів виходить із правової позиції, висловленій в постанові Верховного суду від 10.09.2020 у справі № 555/2067/18.

Зокрема, колегія суддів виходить із того, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Законодавець вимагає лише, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням, що у даному провадженні було дотримано.

Як пояснив обвинувачений ОСОБА_7 в суді першої інстанції та не заперечував під час апеляційного розгляду, що ОСОБА_11 є його хрещеною та рідною, яка проживає на тимчасово окупованій території України у місті Луганськ. При цьому, обвинувачений повідомив За допомогою «Telegram» ОСОБА_7 з 24.02.2022 по 03.03.2022 декілька разів направляв ОСОБА_11 скриншоти стосовно розташування блокпостів українських військових, боєкомплектів, військової техніки тощо. Натомість заперечував, що йому було відомо про те, що ОСОБА_11 служила у правоохоронних органах так званої «ЛНР».

Тобто, під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень не визнавав, але і не заперечував, що він направляв своїй рідній тітці за допомогою мобільного додатку скиншоти щодо розташування блокпостів українських військових, боєкомплектів, військової техніки тощо.

Колегія суддів, дослідивши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги захисників, встановила, що суд першої інстанції з достатньою повнотою, в межах визначеного судом обсягу, дослідив обставини та докази вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення згідно пред`явленого обвинувачення і обґрунтовано дійшов висновку про винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

На підтвердження винуватості ОСОБА_7 та доведеності його вини у вчиненні кримінального правопорушення згідно пред`явленого обвинувачення, суд обґрунтовано послався на показання свідка ОСОБА_13 , яка пояснила під час свого допиту в суді першої інстанції, що обвинувачений ОСОБА_7 це її син. Станом на 22.02.22 вона жила з мамою і онуком, а син жив у с-ще Солоницівка. З 03.03.2022 син став проживати з ними, коли його жінка поїхала за кордон та жив до 06.03.2024. ОСОБА_12 нікуди не ходив і ні с ким не спілкувався. ОСОБА_11 це її сестра, вона жила в с. Подвірки. Вона приватний підприємець. Раніше з нею вона спілкувалася, а зараз ні. Спілкувалися на тему здоров`я, побутові та сімейні теми. За три роки війни вона її бачила на початку березня. У мирний час вони були у ОСОБА_11 у Луганську в гостях. На тему війни вони з нею не спілкувалися. В перші дні війти вона подзвонила і сказала, що це страшно і якщо знайдемо зелений коридор, то щоб ми їхали в рф, але вони відмовилися. Пояснила, що знає яке обвинувачення пред`явлено сину, але вважає це помилкою, оскільки він допомагав військовим. Також вказала, що вона не бачила ОСОБА_11 у військовій формі, тому не може стверджувати, що це вона зображена на фотокартках, які знаходяться в матеріалах справи. Якої марки син користувався телефоном станом на 24.02.2022 вона не знає, андроїд, номер телефону НОМЕР_3 . Після 24.02.2022 з 03.03.2022 син почав проживати з нею і він не казав, що його телефон викрали, бо вони сиділи у погребі. З 06.03.2022 з сестрою вони не спілкувались. Син у 2018 році їздив в Луганськ, він їздив туди і жив там в приватному будинку. Їздив, щоб позичити грошей у тітки, бо вона займалася бізнесом, у неї два лакофарбових заводи і магазин. По телефону питати про гроші він не хотів. Проте гроші вона відмовилася дати, бо всі гроші вкладено у бізнес. Син це сприйняв звичайно, бо вона ніколи не допомагала. Син попав у Луганськ через Майорск, цей пункт тоді був відкритий. Він електронний пропускний замовляв по телефону. А вона їздила в Луганськ у 2016 чи 2017 році. Жила там у мами і сестру зараз вперше побачила у формі. Жила сестра там з чоловіком, з яким від сюди поїхала. Вони були ще тут, а заводи у неї були вже там, це до 2014 року. Перестала сестра жити з тим чоловіком в 2012 чи 2013 році і живе вона там з донькою і її чоловіком, який не працює, бо займається перепродажем машин

Крім того, судом першої інстанції співставлено, проаналізовано і покладено в основу обвинувального вироку відомості, що містяться у: повідомленні начальника ГВ КР УСБУ в Харківській області ОСОБА_14 про вчинення кримінального правопорушення; скриншотах з мобільного додатку «GetContact»; фото громадянки України ОСОБА_11 у військовій формі одягу; витязі з ЄРДР за № 0000150 від 31.01.2024 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України; витязі з ЄРДР за № 0000554 від 24.04.2024 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 111 КК України; постанові від 10.05.2024 про об`єднання кримінальних проваджень; постанові від 10.05.2024 про виділення матеріалів досудового розслідування; протоколі обшуку від 06.03.2024, який проведений за адресою АДРЕСА_1 ; протоколі огляду слідчого від 10.05.2024 інформації, розміщеної на компакт-диску PVD-R, марки «Verbatim», із написом №GD_24_04457/кі від 28.03.2024; протоколі огляду предметів від 12.03.2024; інформації наданої командиром Тактичної групи «Слобода» полковником ОСОБА_15 від 29.02.2024 № 39; повідомленні начальника 3 відділення СВ УСБ України ОСОБА_16 від 01.03.2024 № 70/6; ухвалі слідчого судді Харківського апеляційного суду від 07.02.2024 у справі № 818/956т/24 (провадження № 11кс/818/916/24); протоколі за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 20.02.2024; ухвалі слідчого судді Харківського апеляційного суду від 07.02.2024 у справі № 818/957т/24 (провадження № 11кс/818/917/24); протоколі за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 12.03.2024; протоколі за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 29.03.2024; протоколі за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 20.03.2024.

Зокрема, з відомостей повідомлення начальника ГВ КР УСБУ в Харківській області ОСОБА_14 про вчинення кримінального правопорушення вбачається, що ГВ КР УСБУ в Харківській області в ході виконання заходів з протидії диверсійній, розвідувально-підривній, терористичній діяльності спецслужб рф на шкоду державній безпеці України отримано інформацію про причетність громадянина України ОСОБА_7 до злочинної діяльності. При цьому, окрім іншого, встановлено, що останній з 24.02.2022 по 03.03.2022 здійснював збір та подальшу передачу представнику іноземної організації відомостей, що містять розвідувальний характер, зокрема про розташування сил та засобів сил оборони України на території Харківської області. Вказані відомості ОСОБА_7 передавав за допомогою мобільного додатку «Telegram» громадянці України ОСОБА_11 . Встановлено, що ОСОБА_17 на даний час проживає на ТОТ Луганської області в м. Луганськ та має відношення до одного з розвідувальних підрозділів НЗФ т.зв. «ЛНР». До повідомлення додано Інформацію про особу з реєстру осіб, які підозрюються в причетності до терористичної діяльності, незаконних збройних формувань, сепаратизму; скрін-шот з Інтернет-ресурсу «Миротворець»; скрін-шот з мобільного додатку «GetContact»; фото громадянки України ОСОБА_11 у військовій формі одягу.

З відомостей витягу з ЄРДР за № 0000150 від 31.01.2024 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, з коротким викладенням обставин вбачається, що ГВ КР УСБУ в Харківській області в ході проведення контррозвідувальних заходів встановлено, що громадянин України ОСОБА_7 , перебуваючи на території с-ше Солоницівка Харківської області, з 24.02.2022 по 03.03.2022 здійснював збір і подальшу передачу представнику іноземної держави відомостей, що містять розвідувальний характер, зокрема про розташування сил та засобів сил оборони України на території Харківської області.

Згідно відомостей витягу з ЄРДР за № 0000554 від 24.04.2024 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 111 КК України, з коротким викладенням обставин, ГВ КР (3 відділом) УСБУ в Харківській області в ході проведення контррозвідувальних заходів встановлено, що громадянка України ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебуваючи на тимчасово окупованій території Луганської області в м. Луганськ, з 24.02.2022 по 03.03.2022 здійснювала збір і подальшу передачу представнику іноземної держави відомостей, що містять розвідувальний характер, зокрема про розташування сил та засобів сил оборони України на території Харківської області.

Постановою від 10.05.2024 об`єднано в одне кримінальне провадження матеріали досудових розслідувань за № 0000150 та № 0000554, з присвоєнням їм загального номеру № 0000150. В подальшому постановою від 10.05.2024 виділені в окреме провадження з кримінального провадження № 0000150 копії матеріалів досудового розслідування за фактом вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.111 КК України. Виділені документи долучено до матеріалів кримінального провадження №0000592 від 10.05.2024 за ч.1 ст.111 КК України.

З відомостей протоколу обшуку від 06.03.2024, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 04.03.2024, за адресою АДРЕСА_1 , вбачається, що перед початком слідчої дії ОСОБА_7 видав: 1) мобільний телефон «Xiaomi», модель Росо ХЗ № FC, номер НОМЕР_3 , IMEI: НОМЕР_4 , IMEI: НОМЕР_5 . Під час обшуку у залі на трюмо виявлено мобільний телефон «Xiaomi» з номером НОМЕР_6 , IMEI: НОМЕР_7 , IMEI: НОМЕР_8 . У дитячій кімнаті виявлено мобільний телефон «Xiaomi» номер НОМЕР_9 , IMEI: НОМЕР_10 . У спальній кімнаті ОСОБА_7 виявлено стаціонарний комп`ютер «1389», з вказаного комп`ютера вилучено жорсткий диск «Seagate» S/n Z1D8FJP8. Крім того, у вказаній кімнаті, у шафі виявлено переносний 5) жорсткий диск «Apacer», S/n AP512GAS350XR. ОСОБА_7 добровільно надано код (пароль) до мобільного телефона «Xiaomi» модель Росо ХЗ № FC - «edit 92»; пароль менеджера «Telegram» - «tre 567 wer». За результатами обшуку вилучено вказані предмети. Разом з тим, у телефоні «Xiaomi» модель Росо ХЗ № FC наявна переписка із обліковим записом « ОСОБА_18 ».

Згідно відомостей протоколі огляду слідчого в ОВС 3 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області майора юстиції ОСОБА_19 від 10.05.2024 інформації, розміщеної на компакт-диску PVD-R, марки «Verbatim», із написом №GD_24_04457/кі від 28.03.2024, що був отриманий під час тимчасового доступу до речей і документів, що знаходяться у розпорядженні оператору зв`язку ПрАТ «ВФ Україна», стосовно надання телекомунікаційних послуг. Для проведення огляду компакт-диск поміщено до оптичного приводу «DVD-ROM» марки «LG» службового комп`ютера. Після відкриття компакт-диску та огляду його змісту було встановлено, що на ньому міститься електроні файли «GD_24_06804_0», «GD_24_06804_1», «GD_24_06804_950095888», «GD_24_06804_951988014» із наданими оператором зв`язку ПрАТ "ВФ Україна" відомостями стосовно деталізацій вхідних та вихідних з`єднань, вхідних та вихідних текстових (SMS) і мультимедійних (MMS) повідомлень із прив`язкою до базових станцій та ідентифікаційних номерів абонентського обладнання, а також відомостей щодо дати, часу, способу, виду, платника та іншої інформації щодо оплати за користування мобільним зв`язком: за номером мобільного телефону НОМЕР_1 за період часу з 01.01.2021 по 06.03.2024, за номером ІМЕІ НОМЕР_11 за період часу з 01.01.2021 по 06.03.2024 включно; за номером НОМЕР_2 за період часу з 01.01.2021 по 06.03.2024. При цьому, відомості за номером ІМЕІ НОМЕР_12 , номером телефону НОМЕР_13 , у наданому оператором файлі відсутні. Установлено, що відповідно до матеріалів кримінального провадження, номером телефону НОМЕР_1 та мобільним терміналом за номером ІМЕІ НОМЕР_11 у період 2021-2024 pp. користувався ОСОБА_7 ; номером телефону НОМЕР_2 у період 2021-2024 pp. користувалась ОСОБА_11 .

З протоколу протоколі огляду предметів від 06.03.2024 вбачається, що огляд проведено старшим оперуповноваженим 3 відділу ГВ КР УСБУ в Харківській області капітаном ОСОБА_20 предметів, що вилучені в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , стільникового телефону марки «Хіаоmі Росо хЗ NFC», ІМЕІ1: НОМЕР_4 , ІМЕІ2: НОМЕР_5 , із сім-карткою оператора мобільного зв`язку з номером НОМЕР_3 . Під час огляду встановлено, що даний телефон належить на праві приватної власності ОСОБА_7 . Корпус телефону має потертості та подряпини. Встановлено, що на телефоні присутня система логічного захисту доступу до його системи, а саме пароль із шести символів «edit92». За результатом відкриття розділу «настройки» встановлено, що даний телефон має марку «Росо ХЗ NFC», модель «M2007J20CG». У вказаному телефоні встановлена сім картка оператора зв`язку «ВФ-Україна» з номером НОМЕР_1 , що підтверджується даними користувача у інстальованих менеджерах для спілкування «Telegram», «WhatsApp» та «Viber». Встановлено, що у додатку «Telegram» та «Viber» присутня система логічного захисту доступу до його системи, а саме пароль із дев`яти символів «tre567wer».Також, за результатом відкриття додатку «Telegram» на головній сторінці із чатами зафіксовано чат-із користувачем « ОСОБА_18 », який має номер телефону « НОМЕР_13 ». Чат із вказаною особою починається з 20 лютого 2024 року та місить листування особистого характеру. Також, в розділі «Контакти» в результаті вводу в пошукове поле слова «ОСОБА_18» відкривається картка контакту із назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 » із номером телефону « НОМЕР_2 ».За результатом відкриття розділу «настройки», «о телефоне», «подробная информация и характеристики», «общая информация» встановлено, що даний телефон має унікальні ідентифікатори даного мобільного телефону - ІМЕІ 1: НОМЕР_14 , ІМЕІ 2: НОМЕР_12 . За результатом відкриття розділу «настройки», «Мій аккаунт», встановлено, що аккаунт Хіаоmі належить ОСОБА_21 . За результатом відкриття розділу «Контакты» та введення в пошукове поле номеру телефону « НОМЕР_2 » відкривається картка контакту із назвою « НОМЕР_15 ». Також в результаті введення в пошукове поле слова «ОСОБА_18» відкриваються картки із назвою « НОМЕР_15 » із номером телефону « НОМЕР_2 » та « ОСОБА_18 » із номером « НОМЕР_13 ».

З інформації наданої командиром Тактичної групи «Слобода» полковником ОСОБА_15 від 29.02.2024 № 39 на запит начальника 3 відділення СВ УСБ України в Харківській області ОСОБА_16 щодо надання інформації про наявність та переміщення Сил оборони України, які були задіяні при виконанні завдань по відсічі збройної агресії рф на території міста Харків та Харківської області у період з 24.02.2022 по 03.03.2022, вбачається, що за вказаними у запиті датами, в районах визначених ділянок місцевості, безпосередній близькості до них, дійсно виконувались завдання за призначенням підрозділами Сил оборони України, зокрема, на визначених та обладнаних позиціях.

Згідно повідомлення начальника 3 відділення СВ УСБ України ОСОБА_16 від 01.03.2024 № 70/6 на запит слідчого в ОВС СВ УСБ України в Харківській області ОСОБА_22 щодо надання відомостей про наявні кримінальні провадження в рамках яких було отримано докази (показання, речові докази, документи) щодо здійснення обстрілів російськими військовими ділянок місцевості, що зазначені у протоколі за результатами проведення НСРД (реєстр. № 70/2-1677т від 20.02.2024), з якого вбачається, що СВ УСБУ в Харківській області здійснюються досудове розслідування кримінальних проваджень №0003110 від 06.10.2022, №0000763 від 13.08.2022, № 0000480 від 08.07.2022, №0003005 від 28.02.2022. В рамках даного кримінального провадження отримано окремі матеріали щодо здійснення обстрілів російськими військами, визначених у запиті, ділянок місцевості та ділянок, що перебувають у безпосередній близькості до них.

Ухвалою слідчого судді Харківського апеляційного суду від 07.02.2024 у справі № 818/956т/24 (провадження № 11кс/818/916/24) надано дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій стосовно громадянина України ОСОБА_11 .

Згідно протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії: зняття інформації з електронної інформаційної системи від 20.02.2024, прим. №1 розсекречено, про те, що з 07.02.2024 по 16.02.2024 із застосуванням Центру оперативно-технічних заходів УСБУ в Харківській області, на виконання доручення слідчого відділу УСБУ в Харківській області (№ 70/6-1509т від 07.02.2024), в рамках кримінального провадження № 0000150 від 31.01.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст.111 КК України, на підставі ухвали слідчого судді Харківського апеляційного суду № 918т від 07.02.2024, проведено негласну слідчу (розшукову) дію: зняття інформації з електронної інформаційної системи, зокрема месенджера «Telegram» абонента - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка використовує номер мобільного телефону: НОМЕР_2 . За результатами проведеної негласної слідчої (розшукової) дії встановлено, що за вказаним номером ОСОБА_11 використовує обліковий запис у месенджері «Telegram» з нікнеймом « ОСОБА_23 ». В ході аналізу зазначеного месенджера зафіксовано що вказаний телеграм акаунт був створений 20.02.2022 року о 12:48 з використанням мобільного телефону марки Redmi 10Х 4G. Остання сесія із вказаного мобільного телефону згідно зазначеної іР-адреси - ТОТ Луганської області, м. Луганськ. В ході подальшого аналізу зазначеного месенджера зафіксовано листування із контактом, який підписаний як « ОСОБА_12 ». Вказаний абонент збережений у ОСОБА_11 в контактах месенджера «Telegram» та використовує номер мобільного телефону НОМЕР_1 .

Ухвалою слідчого судді Харківського апеляційного суду від 07.02.2024 у справі № 818/957т/24 (провадження № 11кс/818/917/24) надано дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій стосовно громадянина України ОСОБА_7 .

Згідно протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії: зняття інформації з електронної інформаційної системи від 12.03.2024, прим. №1 розсекречено, про те, що з 07.02.2024р. по 12.03.2024р. із застосуванням Центру оперативно-технічних заходів УСБУ в Харківській області, на виконання доручення слідчого відділу УСБУ в Харківській області (№ 70/6-1509т від 07.02.2024р.), в рамках кримінального провадження №0000150 від 31.01.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, на підставі ухвали слідчого судді Харківського апеляційного суду № 919т від 07.02.2024 року, проведено негласну слідчу (розшукову) дію: зняття інформації з електронної інформаційної системи, зокрема месенджера «Telegram» абонента - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який використовує номер мобільного телефону: НОМЕР_1 . За результатами проведеної негласної слідчої (розшукової) дії, встановлено, що за вказаним номером ОСОБА_7 використовує месенджер «Telegram», з нікнеймом « ОСОБА_24 ». В ході подальшого аналізу зазначеного месенджера зафіксовано листування із контактом, який підписаний як « ОСОБА_18 ». Вказаний абонент збережений у ОСОБА_7 в контактах месенджера «Telegram» та використовує номер мобільного телефону НОМЕР_2 ;ухвалі слідчого судді Харківського апеляційного суду від 12.03.2024 (справа № 818/1699т/24, провадження № 11кс/818/1623/24) про дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій, з грифом «Розсекречено», якою надано дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій стосовно громадянина України ОСОБА_7 .

З відомостей протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії: зняття інформації з електронної інформаційної системи від 29.03.2024, прим. №1 розсекречено, про те, що з 12.03.2024р. по 21.03.2024р. із застосуванням Центру оперативно-технічних заходів УСБУ в Харківській області, на виконання доручення слідчого відділу УСБУ в Харківській області (№ 70/6-3717т від 12.03.2024р.), в рамках кримінального провадження №0000150 від 31.01.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, на підставі ухвали слідчого судді Харківського апеляційного суду № 1626т від 12.03.2024 року, вбачається, що проведено негласну слідчу (розшукову) дію: зняття інформації з електронної інформаційної системи - мобільного телефону марки «Хіаоmі» модель «Росо ХЗ NFC», ІМЕІ1: НОМЕР_4 , ІМЕІ2: НОМЕР_5 , з сім-карткою оператора мобільного зв`язку з номером НОМЕР_3 , яким користується ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після проведення негласної слідчої (розшукової) дії, отримано дані, які можуть бути використані у вказаному кримінальному провадженні, за результатом чого сформовано файл: «EvidenceCollection_2024-03- 14_Отчет», який знаходиться у папці під назвою «EvidenceCollection», «00429_00430-24». Отримані відомості завантажено на USB-flash № 7437/ГВКР, 28.02.2024, таємно. В ході огляду файлу «EvidenceCollection»_2024-03-14_Отчет», було виявлено наступні матеріали, які знаходились на вищевказаному мобільному телефоні. У розділі «Чати/Vibeг», зокрема, на сторінці НОМЕР_16 , у листуванні з абонентом « ОСОБА_25 », який використовує номер телефону « НОМЕР_17 » мобільного оператора «Лугаком», виявлено фотографії з передуючими повідомлення, « Три прилета». «Тец5».

Відповідно до відомостей протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії: зняття інформації з електронної інформаційної системи від 20.03.2024, прим. №1 розсекречено, про те, що з 07.02.2024 по 19.03.2024 із застосуванням Центру оперативно-технічних заходів У СБУ в Харківській області, на виконання доручення слідчого відділу У СБУ в Харківській області (№ 70/6-1509т від 07.02.2024р.), в рамках кримінального провадження №0000150 від 31.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, на підставі ухвали слідчого судді Харківського апеляційного суду № 919т від 07.02.2024, проведено негласну слідчу (розшукову) дію: зняття інформації з електронної комунікаційної мережі, а саме інформації щодо змісту розмов, текстових повідомлень абонента - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який використовує номер мобільного телефону: НОМЕР_1 . В ході проведення НСРД зі зняття інформації з електронних комунікаційних мереж за номером мобільного телефону НОМЕР_1 не було зафіксовано інформацію, яка має значення для досудового розслідування в рамках кримінального провадження №0000150 від 31.01.2024.

Отже, в основу обвинувального вироку покладено виключно ті докази, що не викликають сумнівів у їхній достовірності. Зі змісту вказаного вироку вбачається, що суд першої інстанції у мотивувальній частині вироку виклав формулювання обвинувачення, визнаного доведеним, встановив і зазначив місце, час, спосіб вчинення злочину, його наслідки.

Судом першої інстанції повністю дотримані вимоги чинного законодавства, досліджено усі обставини кримінального провадження та оцінено надані докази з точки зору належності, допустимості і достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку, можуть бути покладені в основу обвинувального вироку, оскільки стороною захисту не доведено наявність підстав для виправдання обвинуваченого за пред`явленим обвинуваченням чи зміни оскаржуваного вироку, з урахуванням доводів, наведених в апеляційних скаргах захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Щодо апеляційних доводів захисників про порушення судом порядку дослідження доказів, які надані прокурором під час судового розгляду та надання їм оцінки при ухваленні оскаржуваного вироку, колегія суддів зазначає наступне.

За приписами ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. За змістом ч. 2 ст. 357 КПК України огляд речових доказів, які не можна доставити в судове засідання, проводиться за їх місцезнаходженням за необхідності.

Відповідно до ч. 1 ст. 358 КПК України, протоколи слідчих (розшукових) дій та інші долучені до матеріалів кримінального провадження документи, якщо в них викладені чи посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження, повинні бути оголошені в судовому засіданні за ініціативою суду або за клопотанням учасників судового провадження та пред`явлені для ознайомлення учасникам судового провадження, а в разі необхідності - також іншим учасникам кримінального провадження.

Згідно ч.3 ст.358 КПК України, якщо долучений до матеріалів кримінального провадження або наданий суду особою, яка бере участь у кримінальному провадженні, для ознайомлення документ викликає сумнів у його достовірності, учасники судового провадження мають право просити суд виключити його з числа доказів і вирішувати справу на підставі інших доказів або призначити відповідну експертизу цього документа

Зазначені вимоги судом виконано, документи, що містять відомості, які мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження і які було визнано судом доказами, що підтверджують винуватість обвинуваченого, досліджено в судовому засіданні за ініціативою суду (висновки експертиз, зміст протоколу огляду місця події тощо).

Як вбачається з аудіо-, відеозапису с (файл «fc42125a0c86d362da7a7950838da4c5_1d-4f7d-a5fb-eb7752654ea3.mp4») та журналу цього судового засідання (арк.189-194 т.1 суд. пров-ня), прокурором надані матеріали досудового розслідування в 2-х томах (1-й том арк.1-161, 2-й том арк.1-288), які він вважав за необхідне долучити до матеріалів судового провадження.

При цьому, з аудіо- та відеозапису судового засідання від 02.12.2024 вбачається, що головуючим суддею тричі роз`яснені стороні захисту положення ч.ч.1, 3 ст.358 КПК України, а також з`ясував у захисників та обвинуваченого, чи ознайомлені вони з матеріалами досудового розслідування в порядку ст.290 КПК України.

Крім того, захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_9 і обвинувачений підтвердили суду, що вони в повному обсязі ознайомлені з матеріалами досудового розслідування під час дослідження доказів не звертали увагу суду на конкретні докази, які, за версією сторони захисту, необхідно дослідити в повному обсязі.

Згідно відомостей матеріалів судового провадження, сторона захисту в повному обсязі була ознайомлена з матеріалами досудового розслідування в порядку ст.290 КПК України, які було долучені прокурором під час судового розгляду (арк.157-161 т.1).

Зазначені обставини також підтверджені стороною захисту і під час судового розгляду.

В судовому засіданні від 02.12.2024 оголошено перерву, в тому числі, для надання письмових заперечень щодо долучених письмових доказів сторони обвинувачення.

З аудіо- та відеозапису судового засідання від 27.01.2025 (файл «4939585a7d105eb815371ad9f847dcc9_3d57fe7f-357b-47cd-bc79-e59f20c0aed5.mp4» вбачається, що сторона захисту заявила клопотання про оголошення письмових доказів спочатку, оскільки прокурор зачитав їх швидко, не в повному обсязі або взагалі не оголошував. При цьому, на запитання головуючого захисник ОСОБА_8 не зміг відповісти, які докази необхідно повторно дослідити, а зазначив про необхідність дослідження доказів сторони обвинувачення в повному обсязі.

Суд першої інстанції, посилаючись на положення ч.ч.1, 3 ст.358 КПК України, обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання захисників про повторно дослідження усіх доказів долучених доказів стороною обвинувачення, оскільки сторона захисту не звертала своїх зауважень при їх дослідженні цих доказів, з якими була ознайомлена в порядку ст. 290 КПК України.

При цьому, після постановлення ухвали суд першої інстанції сторона захисту надала свої письмові заперечення щодо долучених доказів, в порядку ч.3 ст.358 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів ставиться критично до апеляційних доводів захисників про порушення принципу безпосередності дослідження доказів та порушення права на захист при дослідженні доказів, з урахуванням принципу змагальності сторін, який передбачає самостійне обстоювання сторонами обвинувачення та захисту своїх правових позицій і законних інтересів, та принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Наведена позиція узгоджується з правовими висновку Верховного Суду, що викладена в його постанові 05.09.2024 у справі № 953/4935/22 (провадження № 51-1974км24).

Колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції про критичну оцінку доводів сторони захисту про недопустимість в якості доказів протоколів про результати проведення оперативно-розшукового заходу - зняття інформації з електронної інформаційної системи, з огляду на наступне.

Зокрема, сторона захисту як під час судового розгляду в суді першої інстанції, так і в своїх апеляційних скаргах, зазначала, що до вказаних протоколів додані диски DVD-R та USB-flash виготовлені раніше постановлення ухвал слідчим суддею Харківського апеляційного суду.

Як вбачається з відомостей матеріалів судового провадження, до протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії: зняття інформації з електронної інформаційної системи від 20.02.2024 додано диск DVD-R № 6970 ГВ КР виготовлений 05.02.2024 року (арк.132-220 т.2), до протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії: зняття інформації з електронної інформаційної системи від 12.03.2024 - диск DVD-R № 7383 ГВ КР від 23.02.2024 року (арк.228-264 т.2), до протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії: зняття інформації з електронної інформаційної системи від 29.03.2024 - USB-flash № 7437/ГВКР від 28.02.2024 (арк.272-283 т.2), до протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії: зняття інформації з електронної інформаційної системи від 20.03.2024 - диск DVD-R № 6906 ГВ КР від 30.01.2024 року.

При цьому, ухвалами слідчих суддів Харківського апеляційного суду № 918т від 07.02.2024, № 919т від 07.02.2024 та №1626т від 12.03.2024 надано на проведення негласних слідчих (розшукових) дій на два місяці.

Разом з цим, як правильно зазначив суд першої інстанції, наявність запису реєстраційного номеру на носії, не означає виготовлення самого додатку і не є датою його створення. Процес реєстрація носіїв інформації здійснюється згідно постанови Кабінету Міністрів України від 18.12. 2013 № 939 «Про затвердження Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях».

Крім того, сторона захисту посилалася на те, що в матеріалах кримінального провадження повинен міститись оригінальний примірник технічних носіїв інформації, яким може бути будь-який носій інформації, спроможний її зберігати, передати будь-яким способом іншому носію та відтворювати її. Також у жодному з протоколів про результати проведення оперативно-розшукового заходу не зазначено жодних технічних характеристик технічних засобів фіксації.

Натомість, як правильно зазначив суд першої інстанції, що на підставі ч. 1 ст. 246 КПК відомості про факт та методи проведення НСРД не підлягають розголошенню, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Вичерпний перелік відомостей (на час судового розгляду), що є державною таємницею, визначений Зводом відомостей, що становлять державну таємницю, затвердженим наказом голови Служби безпеки України від 12 серпня 2005 року № 440, за змістом пунктів 4.5.1, 4.5.6 якого до державної таємниці належать відомості про номенклатуру, фактичну наявність спеціальних технічних засобів чи спеціальної техніки устаткування, апаратури, приладів, пристроїв, програмного забезпечення, препаратів та інших виробів, призначених (спеціально розроблених, виготовлених, запрограмованих або пристосованих) для негласного отримання інформації, що розкривають найменування, принцип дії чи експлуатаційні характеристики технічних засобів розвідки, спеціальних технічних засобів чи спеціальної техніки, призначених для здійснення та забезпечення оперативно-розшукової, контррозвідувальної чи розвідувальної діяльності, володіння якими дає змогу зацікавленій стороні впливати на її результати, що створює загрозу національним інтересам і безпеці.

Право на обмеження розкриття в кримінальному провадженні відомостей, визначених ст. 246 КПК, обумовлено віднесенням їх до державної таємниці та потребою зберігати таємні методи розслідування злочинів.

Отже, не суперечить положенням КПК України незазначення відомостей щодо назви спеціальної техніки та порядку її застосування в ході проведення НСРД, ураховуючи, що такі відомості призначені для негласного отримання інформації, є державною таємницею й стосуються не тільки цього кримінального провадження, їх розголошення без належних і обґрунтованих підстав загрожує національним інтересам та безпеці, поняття й ознаки яких визначені в Законі України «Про національну безпеку України».

Крім того, постановою об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29.03.2021 (справа № 554/5090/16-к) надано ґрунтовне роз`яснення, що у частині 3 ст. 99 КПК законодавець визначив, що оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа - ще і його відображення, якому надається таке ж значення як документу. При цьому відповідно до ч. 1 ст. 99 КПК документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі матеріали звукозапису та електронні носії інформації.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що посилання сторони захисту на порушення вимог КПК України при проведенні оперативно-розшукового заходу - зняття інформації з електронної інформаційної системи є безпідставним.

Перевіривши твердження захисту про неможливість використання даних із сайту «Миротворець» та мобільного додатку «GetContact», колегія суддів зазначає наступне. Так, відомості сайту «Миротворець», соціального додатку «GetContact», розміщені в публічному доступі, які встановлені в ході оперативно-розшукових заходів та дослідженні під час судового розгляду в суді першої інстанції.

Водночас, за наявним повідомленням начальника ГВ КР УСБУ в Харківській області ОСОБА_14 від 30.01.2024 вбачається, ГВ КР УСБУ в Харківській області в ході виконання заходів з протидії диверсійній, розвідувально-підривній, терористичній діяльності спецслужб рф на шкоду державній безпеці України отримано інформацію про причетність громадянина України ОСОБА_7 до злочинної діяльності. Зокрема, встановлено, що останній з 24.02.2022 по 03.03.2022 здійснював збір та подальшу передачу представнику іноземної організації відомостей, що містять розвідувальний характер, зокрема про розташування сил та засобів сил оборони України на території Харківської області. Вказані відомості ОСОБА_7 передавав за допомогою мобільного додатку «Telegram» громадянці України ОСОБА_11 . Встановлено, що ОСОБА_17 на даний час проживає на ТОТ Луганської області в м. Луганськ та має відношення до одного з розвідувальних підрозділів НЗФ т.зв. «ЛНР». До повідомлення додано Інформацію про особу з реєстру осіб, які підозрюються в причетності до терористичної діяльності, незаконних збройних формувань, сепаратизму; скриншот з Інтернет-ресурсу «Миротворець»; скриншот з мобільного додатку «GetContact»; фото громадянки України ОСОБА_11 у військовій формі одягу (арк.19, 20-23, 24).

При цьому, будь-яких розбіжностей або суперечностей, які б могли вплинути на правильність висновків суду щодо винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК, ці докази не містять. А доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_7 не контактував з ОСОБА_11 , яка є представником іноземної держави-агресора Російської Федерації - військовослужбовцем приватної військової компанії «Редут», що підпорядковується головному управлінню генерального штабу збройних сил російської федерації, спростовується сукупністю досліджених судом доказів.

За статтями 86, 87 КПК України доказ визнається допустимим, якщо його отримано у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використано при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може послатися суд при ухваленні судового рішення. Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та іншими законами України, в тому числі внаслідок порушення права особи на захист та шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених КПК України, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.

З огляду на наведене посилання захисників на допущені численні порушення вимог КПК України під час проведення досудового розслідування під час цього кримінального провадження, на переконання колегії суддів, є безпідставними, про що правильно зазначив і суд першої інстанції.

Що стосується доводів захисників про те, що Оперативне угруповання військ «Харків» не є розпорядником інформації про розташування військових підрозділів у період часу з 24.02.2022 по 03.03.2022 на території Харківської області, оскільки не було створено у зазначений період часу та не володіє даною інформацією, колегія суддів дійшла до наступного.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, начальником 3 відділення СВ УСБ України в Харківській області ОСОБА_26 було направлено два запити щодо надання інформації про наявність та переміщення Сил оборони України, які були задіяні при виконанні завдань по відсічі збройної агресії рф на території міста Харків та Харківської області у період з 24.02.2022 по 03.03.2022 на ділянках місцевості, що зазначені у протоколі за результатами проведення НСРД (реєстр.№70/2-1677т від 20.02.2024), один з яких було направлено до командування ОУВ «Харків» (арк.44 т.2), а другий - до командування тактичної групи «Слобода» (арк.46 т.2).

Відповідно до наданої інформації командира Тактичної групи «Слобода» полковником ОСОБА_15 від 29.02.2024 № 39 на запит начальника 3 відділення СВ УСБ України в Харківській області ОСОБА_16 щодо надання інформації про наявність та переміщення Сил оборони України, які були задіяні при виконанні завдань по відсічі збройної агресії рф на території міста Харків та Харківської області у період з 24.02.2022 по 03.03.2022, повідомлено, що за вказаними у запиті датами, в районах визначених ділянок місцевості, безпосередній близькості до них, дійсно виконувались завдання за призначенням підрозділами Сил оборони України, зокрема, на визначених та обладнаних позиціях (арк. 47-48 т.2).

При цьому, згідно повідомлення начальника 3 відділення СВ УСБ України ОСОБА_16 від 01.03.2024 № 70/6 на запит слідчого в ОВС СВ УСБ України в Харківській області ОСОБА_22 щодо надання відомостей про наявні кримінальні провадження в рамках яких було отримано докази (показання, речові докази, документи) щодо здійснення обстрілів російськими військовими ділянок місцевості, що зазначені у протоколі за результатами проведення НСРД (реєстр. № 70/2-1677т від 20.02.2024), яким повідомлено, що СВ УСБУ в Харківській області здійснюються досудове розслідування кримінальних проваджень №0003110 від 06.10.2022, №0000763 від 13.08.2022, № 0000480 від 08.07.2022, №0003005 від 28.02.2022. В рамках даного кримінального провадження отримано окремі матеріали щодо здійснення обстрілів російськими військами, визначених у запиті, ділянок місцевості та ділянок, що перебувають у безпосередній близькості до них (арк.49, 50, 51-105).

За таких обставин, колегія суддів не погоджується з доводами сторони захисту про те, що командир Тактичної групи «Слобода» полковник ОСОБА_15 не мав в своєму розпорядженні інформації про наявність та переміщення Сил оборони України, які були задіяні при виконанні завдань по відсічі збройної агресії рф на території міста Харків та Харківської області у період з 24.02.2022 по 03.03.2022 на ділянках місцевості, що зазначені у протоколі за результатами проведення НСРД (реєстр.№70/2-1677т від 20.02.2024).

Судом першої інстанції також надано повну та обґрунтовану оцінку доводам сторони захисту щодо відсутності в діянні ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України (у редакції станом на 05.01.2022), з якою погоджується і колегія суддів, у зв`язку з чим апеляційні скарги сторони захисту також є необґрунтованою та суб`єктивною.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що захисниками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в своїх апеляційній скарзі не наведено жодних доводів, які би переконливо свідчили про те, що такі процесуальні дії суду в цій справі призвели до істотних порушень кримінального процесуального закону, які вплинули чи могли вплинути на законність і обґрунтованість судових рішень. Не зазначено цих обставин стороною захисту і під час апеляційного розгляду.

Щодо інших доводів апеляційної скарги захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про незаконність оскарженого вироку колегія суддів враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1) ст.6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень («Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції»), (dec.); «Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2») [ВП], § 41).

За таких обставин, у вироку суду в повній відповідності до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України наведено докази, на яких ґрунтується висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, які суд дослідив та оцінив із дотриманням положень ст. 94 КПК України. В основу обвинувального вироку покладено виключно ті докази, що не викликають сумнівів у їхній достовірності. Зі змісту вказаного вироку вбачається, що суд першої інстанції у мотивувальній частині вироку виклав формулювання обвинувачення, визнаного доведеним, встановив і зазначив місце, час, спосіб вчинення злочину, його наслідки. Судом першої інстанції повністю дотримані вимоги чинного законодавства, досліджено усі обставини кримінального провадження та оцінено надані докази з точки зору належності, допустимості і достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку, можуть бути покладені в основу обвинувального вироку, оскільки стороною захисту не доведено наявність підстав для виправдання обвинуваченого за пред`явленим обвинуваченням чи скасування оскаржуваного вироку, з урахуванням доводів, наведених в апеляційних скаргах захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Отже, версія та доводи захисників щодо незгоди з оскаржуваним вироком, суперечливість та відсутність достовірних доказів на підтвердження вини ОСОБА_7 у інкримінованих кримінальних правопорушень мають суто суб`єктивний та безпідставний характер, пов`язаний з обраним способом захисту, що обумовлює необхідність відмови у задоволенні поданих апеляційних скарг.

Належить також зазначити, що ч.2 ст. 17 КПК України передбачає, що винуватість особи має бути доведена «поза розумним сумнівом». Стандарт доведення винуватості «поза розумним сумнівом» полягає у тому, що за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, які були досліджені в суді, можливо дійти висновку про те, що встановлена під час судового розгляду сукупність обставин, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка була предметом судового розгляду, крім того, що кримінальне правопорушення вчинене і обвинувачений є винним у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Колегія суддів звертає увагу, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Кожен доказ має підтверджувати певну обставину, яка має значення для конкретного кримінального провадження, і лише сукупність усіх доказів, оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, у своєму взаємозв`язку доводять винуватість чи невинуватість особи. Тобто, суд робить свій висновок не на окремо взятому доказі, а на сукупності доказів (як прямих, так і непрямих), які доповнюють та уточнюють один одного.

Таким чином, колегія суддів констатує, що суд першої інстанції дослідивши докази надані сторонами кримінального провадження, оцінивши кожний доказ за своїм внутрішнім переконанням, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, тобто у державній зраді, а саме у діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній та інформаційній безпеці України: надання представникам іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були би підставами для скасування чи зміни судового рішення при перевірці цього кримінального провадження, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 ч. 1 п. 1, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 02 квітня 2025 року стосовно ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий -

Судді :