Справа № 526/3213/24
Провадження № 1-кп/526/125/2025
В И Р О К

іменем України

15 травня 2025 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

представника потерпілої адвоката ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Заморське Нижньоілімського району Іркутської області рф, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта незакінчена вища, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,-

встановив:

08 серпня 2024 року близько 11 години 50 хвилин ОСОБА_7 перебував на місцевому ринку, що знаходиться за адресою площа Миру, м. Гадяч, Миргородського району, Полтавської області, де на грунті особистих неприязних відносин, почав вчиняти конфлікт з ОСОБА_4 . В ході даної сварки у ОСОБА_7 раптово виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_4 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підійшов до потерпілої ОСОБА_4 та наніс їй один удар кулаком правої руки в область лівої частини голови. В подальшому, ОСОБА_7 , продовжуючи свій умисел на заподіяння тілесних ушкоджень схопив своєю правою рукою за волосся ОСОБА_4 , за допомогою механічної сили своєї руки почав смикати, чим спричинив потерпілій фізичне страждання та біль. Після цього, в цьому ж положенні, ОСОБА_7 умисно схопив потерпілу за праву руку в області кисті та продовжуючи спричиняти фізичний біль останній, пальцями руки сильно стискав руку потерпілої ОСОБА_4 .

Внаслідок умисного нанесення ОСОБА_7 вищевказаних ударів та здійснення інших протиправних дій, згідно висновку експерта, за наслідками проведення судово-медичної експертизи №193 від 15.08.2024 у потерпілої ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження: гематома тильної поверхні правої кисті, яка кваліфікується, як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав, фактичні обставини справи не заперечував. Пояснив, що потерпіла висловилась відносно нього образливо, тому він не стримався та завдав їй тілесні ушкодження. Цивільний позов визнав частково в сумі 4000 грн, оскільки заявлена сума відшкодування моральної шкоди в розмірі 40 000 грн є необґрунтованою та непомірною для нього, так як він не працює та здійснює догляд за матір`ю, якій встановлено 2 групу інвалідності.

Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні також підтвердила фактичні обставини справи, наполягала на суворій мірі покарання відносно ОСОБА_7 та на повному задоволенні своїх позовних вимог з підстав, викладених в заяві.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи згоду учасників процесу, судом було визнано недоцільним дослідження показів свідків та інших доказів стосовно фактичних обставин справи, зібраних в ході досудового слідства, так як вони правильно усвідомлюються обвинуваченим, іншими учасниками процесу і ніким не оспорюються.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, ОСОБА_7 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст.125 КК України.

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом враховується ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України віднесено до категорії кримінальних проступків, обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 , згідно ст.66 КК України, є активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

При призначенні покарання обвинуваченому суд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного.

Так, згідно із приписами ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.125 КК України, є проступком, який карається штрафом від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до одного року, або пробаційним наглядом на строк до двох років, або обмеженням волі на той самий строк.

На думку суду, призначення покарання у виді громадських робіт буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 і попередження вчинення ним та іншими особами нових кримінальних правопорушень.

Питання заявленого потерпілою ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_7 цивільного позову про відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням, суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 129 КПК України та правилами цивільного судочинства, вважаючи його таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Розглядаючи питання стягнення моральної шкоди, суд виходив з наступного.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч.4 ст. 23 ЦК).

Згідно ч.1, п.1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.

Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації.

Виходячи з досліджених доказів, суд вважає, що внаслідок умисних протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпіла ОСОБА_4 пережила фізичні, душевні та психологічні страждання.

Визначаючи розмір відшкодування потерпілій, понесеної нею моральної шкоди, суд виходить з того, що визначаючи розмір відшкодування, слід керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності та розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення, про що також зазначила Велика Палата Верховного Суду у справі № 752/17832/14-ц від 15.12.2020 року.

Заявлена потерпілою сума завданої моральної шкоди в розмірі 40000 грн, на думку суду є завищеною, з урахуванням кількості та характеру нанесених тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 та пережитих нею страждань, а тому підлягає частковому задоволенню в розмірі 10000 грн.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні, не обирався.

Арешт на майно у даному кримінальному провадженні не накладався. Судові витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 129, 366-371,373- 376,395 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_7 визнати винним за ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 задовольнити частково. Стягнути на її користь з ОСОБА_7 в якості відшкодування завданої моральної шкоди 10 000 (десять тисяч) грн. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Гадяцький районний суд Полтавської області до Полтавського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1