Справа №333/2325/14-к
Провадження №1-в/333/123/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2025 року Комунарський районний суду міста Запоріжжя

в складі головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора: ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05.05.2021 року у відповідність до вимог закону відповідно до ч.2 ст.74 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання ОСОБА_4 про приведення вироку Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05.05.2021 року у відповідність до вимог закону відповідно до ч.2 ст.74 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив, що його засуджено за ч.2,3 ст. 185 КК України за крадіжки в невеликому розмірі, тому просив виключити ці епізоди та призначити його покарання в меншому розмірі.

Прокурор ОСОБА_3 заперечила проти заяви, оскільки ОСОБА_4 засуджений вироком від 05.05.2021 року не лише за крадіжки, а й грабіж.

Заслухавши заявника, прокурора, дослідивши матеріали, суд приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає виходячи з такого.

Вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05.05.2021 року ОСОБА_4 засуджено ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185 та ч.2 ст. 186 КК України та призначенопокарання: - за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі; за ч.3 ст. 185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі; за ч.2 ст. 186 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням призначено ОСОБА_4 покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

Відповідно до положення ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодекс України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

ОСОБА_4 окрім крадіжок, визнано винним у вчиненні грабежу та саме за цією статтею йому призначено більш суворе покарання ніж за крадіжки. Оскільки Законом України «Про внесення змін до Кодекс України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 декриміналізовано викрадення чужого майна лише шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, то підстав для застосування вимог цього Закону до грабежу не має.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень ПК України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п. 169.1.1 п.169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2013 рік» з 1 січня 2013 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1147 грн.

Як вбачається з вироку суду від 05.05.2021 року ОСОБА_4 вчинив крадіжки наприкінці березня 2013 року на суму 138 грн.60 коп., в червні 2013 року в сумі 170 грн., в червні 2013 року в сумі 162 грн., 11.10.2013 р. в сумі 1000 грн., 26.08.2013 р. в сумі 1500 грн.

Вчинення крадіжки 26.08.2013 року на суму 1500 грн. є кримінально караним діянням, підстав для її декриміналізації не має.

Остаточне покарання ОСОБА_4 призначено шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за крадіжки, більш суворим, який призначений за грабіж в мінімальному розмірі санкції статті 186 ч.2 КК України.

Отже, декриміналізація крадіжок по епізодам за червень 2013 року на суми 170 грн. та 162 грн., 11.10.2013 року на суму 1000 грн., в даному випадку не вплине на розмір призначеного покарання, тому не має підстав приводити вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05.05.2021 року у відповідність.

Керуючись статтями 369, 376, 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, статтею 74 Кримінального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05.05.2021 року у відповідність до вимог закону відповідно до ч.2 ст.74 КК України залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1