Провадження № 1-кс/161/4199/25
У Х В А Л А

П Р О А Р Е Ш Т М А Й Н А

м. Луцьк 31 липня 2025 року

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , за участі слідчого ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, -

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 , за погодженням із прокурором у кримінальному провадженні прокурором Луцької окружної прокуратури ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області з клопотанням про накладення арешту на майно, яке було вилучено 17.07.2025 року ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , із встановленням заборони на відчуження, користування, розпорядження будь-яким чином ним до прийняття кінцевого рішення у вказаному кримінальному провадженні, а саме на транспортний засіб марки Volkswagen Transporter чорного кольору, д.н.з. « НОМЕР_1 ».

Клопотання вмотивоване тим, що 26.06.2025 Луцьким РУП ГУНП у Волинській області відомості про дане кримінальне правопорушення внесено у Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001155, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 26.03.2024 до Луцького РУП ГУНП у Волинській області надійшли матеріали з Волинського управління ДВБ Національної поліції України про те, що ОСОБА_7 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, шляхом обману, вчиняє шахрайські дії, спрямовані на заволодіння грошовими коштами інших осіб у великих розмірах, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислюваної техніки, чим завдала майнової шкоди на суму, що встановлюється.

17 липня 2025 року на підставі ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду про дозвіл на обшук транспортного засобу марки «Volkswagen Transporter», який розміщувався за адресою: м. Луцьк, вул. Мистецька, буд.4, в ході проведення якого вилучено транспортний засіб марки Volkswagen Transporter чорного коьору, д.н.з. « НОМЕР_1 ».

18.07.2025, вказаний транспортний засіб визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, вищевказаний транспортний засіб являється речовим доказом, щодо якого є достатні підстави вважати, що він зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, тобто відповідає критеріям, зазначеним у п. 3, 4 ч. 2 ст.167 КПК України, тому слідчий просить клопотання задовольнити та накласти запитуваний арешт.

В судовому засідання прокурор та слідчий підтримали подане клопотання, просили його задовольнити з підстав зазначених в ньому, представник власника майна заперечив щодо задоволення клопотання, оскільки автомобіль належить третій особі та він не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, оскільки в ньому нічого не знайшли.

Заслухавши думку учасників судового провадження, кожного зокрема, дослідивши клопотання, долучені до нього матеріали із кримінального провадження, заперечення власника майна, в їх сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підставне і підлягає до задоволення часткового.

Відповідно до положень ст.167 КПК України якими передбачено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у ч.2 цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

Ч.3 ст.170 КПК України встановлено, що з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що наданими до клопотання доказами частково підтверджується наявність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, передбачених ст.131 КПК України.

Відсутні підстави вважати, що майно вилучено з порушенням процесуальних норм.

Окрім того, вивченням матеріалів клопотання, встановлено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться у клопотанні слідчого.

За результатами розгляду клопотання, слідчий суддя приходить до переконання, що стороною обвинувачення доведено існування на даний час розумних підозр вважати, що транспортний засіб може містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та відповідає вимогам ст. 98 КПК України. З метою повного, всебічного та неупередженого проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, враховуючи характер та обставини розслідуваного кримінального правопорушення, наявні у матеріалах клопотання фактичні дані, які дають достатні підстави вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України, а тому з метою збереження речових доказів, попередження можливого його знищення, відчуження, забезпечення їх правомірного утримання та дослідження органами досудового розслідування, проведення необхідних слідчих дій, клопотання в частині накладення арешту на транспортний засіб марки Volkswagen Transporter чорного кольору, д.н.з. « НОМЕР_1 », слід задовольнити та накласти запитуваний арешт.

Крім того, щодо арешту даного транспортного засобу, який на праві власності належить третій особі, шляхом заборони користуватися та відчужувати вказане майно, слідчий суддя приходить до висновку, що вказаний автомобіль, хоча і є речовим доказом по справі, але арешт можливо накласти лише в частині заборони розпорядження вказаним майном. При цьому, беручи до уваги, що доказів про призначення експертиз на вказаний автомобіль до суду не надано, з метою уникнення невиправданого надмірного втручання в законне володіння власника майна, слідчий суддя вважає, що арешт слід накласти шляхом заборони власнику автомобіля відчуження у будь який спосіб вказаного вище транспортного засобу.

Також суд враховує, що вжиття зазначених заходів арешту автомобіля не обмежить права та законні інтереси власника майна, адже такі заходи мають тимчасовий характер та не позбавляють останнього його конституційних прав на користування майном, підприємницьку діяльність, отримання доходів, а також не перешкоджають займатись господарською діяльністю, як такою взагалі, у той час, як їх вжиття забезпечить збереження балансу інтересів сторін та узгоджується з критеріями розумності, обґрунтованості та адекватності.

Частиною 11 ст. 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що автомобіль є речовим доказом, а також враховуючи виправдані інтереси держави, пов`язані з порушенням загальносуспільних інтересів, а також у зв`язку з необхідністю подальшого проведення досудового розслідування, слідчий суддя вважає за необхідне вжити заходи забезпечення кримінального провадження, шляхом накладення арешту на вказане майно, а саме заборонити у будь-який спосіб відчужувати вказаний автомобіль.

Згідно ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Водночас, відповідно до п.4 ч.5 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Отже, відповідно до п.1 ч.5 ст. 173 КПК слідчий суддя, задовольняючи клопотання про арешт майна, повинен в резолютивній частині ухвали зазначити перелік майна, на який накладено арешт, а відповідно до п.4 ч.5 ст.173 КПК якщо слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, вважає за необхідне заборонити, обмежити право власників чи володільців розпоряджатися або користуватися майном,у резолютивній частині ухвали він повинен прямо про це зазначити, разом із вказівкою на майно, щодо якого застосовуються такі заборони чи обмеження.

Тому, клопотання прокурора про арешт майна, підлягає частковому задоволенню в частині зазначення способу арешту майна відносно автомобіля. Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено. Оскільки в матеріалах клопотання міститься достатньо підстав вважати, що тимчасово вилучене майно є речовим доказом в кримінальному провадженні, обмеження права власності на це майно є розумним і співмірним, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речового доказу. Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Разом з тим, слідчий суддя роз`яснює, що відповідно до положеньст.174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.167; 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Луцького РУП у Волинській області ОСОБА_5 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, задовольнити частково.

Накласти арешт у кримінальному провадженні, що внесено до ЄРДР за №0001155, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України на майно, яке було вилучено 17.07.2025 року ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , із встановленням заборони на його розпорядження шляхом відчуження майна, а саме на транспортний засіб марки Volkswagen Transporter чорного кольору, д.н.з. « НОМЕР_1 ».

Передати транспортний засіб марки Volkswagen Transporter чорного кольору, д.н.з. « НОМЕР_1 », на відповідальне зберігання належному власнику або його представнику.

Попередити власника майна про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України у разі незаконних дій щодо майна, на яке накладено арешт.

У задоволенні решти вимог клопотання - відмовити.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1