Провадження № 1-кс/554/8710/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2025 року м. Полтава

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання слідчого СВ ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Диканської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000539 від 07.07.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України.

в с т а н о в и л а:

Слідчий звернувся до суду із клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого зазначив, що 07.07.2025 року до чергової частини ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області надійшло повідомлення зі служби «102» від ОСОБА_5 про те, що за адресою: АДРЕСА_1 невідомі особи підпалили їй будинок.

07.07.2025 року слідчим відділом відділу поліції № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області відомості про вказаний кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000539 з попередньою правовою кваліфікацією за ч.2 ст.194 КК України.

07.07.2025 рокув період часу з 13 години 48 хвилин до 13 години 56 хвилини 07.07.2025 на підставі статті 237 КПК України проведено огляд господарства та літньої кухні за адресою: АДРЕСА_1 , де постійно проживає ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , де виявлено і вилучено пластикову ємність об`ємом 1 л. із рідиною червоного кольору, яку запаковано до спец-пакету Національна поліція України № RAWO 107336 підписами понятих та присутніх.

07.07.2025 року слідчим СВ ВП № 2 Полтавського РУП винесено постанову про визнання речовими доказами вищевказаного майна.

Оскільки у даному випадку є всі підстави вважати, що вилучені 07.07.2025 року в ході огляду вищевказані речі зберігають на собі сліди кримінального правопорушення, з метою їх подальшого використання під час проведення експертних досліджень та слідчих дій, унеможливлення втрати слідів злочину, слідчий просить накласти на них арешт. Не застосування арешту майна може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна та слідів злочину.

У судове засідання слідчий ОСОБА_3 не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій розгляд клопотання просив проводити без його участі.

Власник майна ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки не повідомив, заяви про відкладення судового засідання не подав. Неприбуття останнього у відповідності до ч.1 ст.172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Зважаючи на неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть у ньому участь, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді на підставі ч.4 ст.107 КПК України не здійснюється.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом скоєння кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За правилами ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Речовим доказом у розумінні положень ст.98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно з ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до п.п.1, 2, 5 і 6 ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як слідує зі змісту клопотання, метою накладення арешту на вилучене 07.07.2025 року в ході проведення огляду майно є забезпечення збереження речових доказів, що узгоджується із вимогами п.1 ч.2 ст.170 КПК України

Встановлено, що постановою слідчого від 07.07.2025 року спірне майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Слідчим доведено, що вилучені 07.07.2025 року в ході проведення огляду пластикова ємність об`ємом 1 л. із рідиною червоного кольору є доказом злочину, зберігає на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідають критеріям речового доказу, зазначеним у статті 98 КПК України.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту надасть можливість провести із вказаним майном необхідні органу досудового розслідування слідчі та процесуальні дії, експертні дослідження. Висновки, сформульовані за результатами виконання таких процесуальних дій слугуватимуть доказами у справі.

Вказане майно підлягає арешту, так як не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту, вказаного в клопотанні сторони обвинувачення майна, враховує можливість використання його як доказу у зазначеному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.98, 131, 132, 170 173, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и л а:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучено в ході огляду 07.07.2025 року господарства та літньої кухні за адресою: АДРЕСА_1 , де постійно проживає ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: пластикову ємність об`ємом 1 пластикову ємність об`ємом 1 л. із рідиною червоного кольору, - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1