УХВАЛА

Іменем України

25.08.2025 м. Харків

Холодногірський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

перекладача ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №0000089 від 17.01.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Батумі, Грузія, громадянина Грузії, одруженого, офіційно непрацевлаштованого, з вищою освітою, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 187 КК України,

встановив:

13.03.2025 до Ленінського районного суду м. Харкова з Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000089 від 17.01.2025 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 187 КК України

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 13.03.2025 у цьому кримінальному провадженні підготовче судове провадження призначене на 14.03.2025.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 14.03.2025 призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000089 від 17.01.2025 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною четвертою статті 187 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, мотивуючи його тим, що строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою спливає, на цей час наявні ризик, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень. Про наявність зазначених ризиків, на думку прокурора, свідчать такі обставини, як тяжкість інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, відсутність міцних соціальних зв`язків в Україні, цінічність його дій відносно потерпілого. На думку прокурора, обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить усунення наявних ризиків. Метою продовження строку тримання під вартою обвинуваченого є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків. Враховуючи викладене, прокурор стверджує про наявність підстав для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 .

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора заперечували, посилаючись на відсутність відповідних ризиків, недоведеність їх існування прокурором та на можливість застосувуання відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, а також зменшення розміру застави у випадку подовження строку тримання обвинуваченого під вартою. Докази, що підтверджують обставини, викладені в обвинувальному акті, відсутні. Зазначив, що ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. У матеріалах кримінального провадження відсутні докази, які б підтверджували вину обвинуваченого. Крім того, наголосив, що обвинувачений не має і не матиме можливості впливати на потерпілих чи свідків, оскільки навіть правоохоронним органам не вдалося встановити їх місцеперебування.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

17.01.2025 о 12:51 год. ОСОБА_5 фактично затриманий в порядку ст.208 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 20.01.2025 задоволено клопотання сілдчого, погоджене з прокурором, застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів в межах строків досудового розслідування, тобто до 17 березня 2025року,взято його під варту в залі суду негайно без визначення застави.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Харкова від 14.03.2025 задоволено клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Продовжено дію запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 12.05.2025 року включно.

Ухвалою судді Холодногірського районного суду м. Харкова від 09.05.2025 задоволено клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Продовжено дію запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 07.07.2025 року включно.

Ухвалою судді Холодногірського районного суду м. Харкова від 30.06.2025 задоволено клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Продовжено дію запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 28.08.2025 включно.

Під час судового провадження вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК (частина 3 статті 315, частина 2 статті 331 КК).

Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що (1) обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, (2) обставини, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою (частини 3-5 статті 199 КПК).

Частина 2 ст. 177 КПК України передбачає, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частина 2 ст. 177 КПК України передбачає, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, яка в силу положень ч. 6 ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, санкція ч. 4 ст. 187 КК України передбачає покарання від восьми до п`ятнадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою переховуватися від суду. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58).

Вивченням відомостей про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_5 не одружений, не працює, зареєстрованого в установленому законодавством порядку місця проживання в Україні не має, є громадянином Грузії, отже міцних соціальних зв`язків в Україні не має.

За зазначених вище обставин суд приходить до висновку, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість переховуватись від суду, продовжує існувати.

Також суд відмічає, що перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_5 матиме можливість спілкуватися зі свідком та потерпілим, які не допитані в судовому засіданні і чинити тиск на останніх для зміни своїх показань, а зміна показань вказаними учасниками кримінального провадження при здійсненні на них тиску з боку обвинуваченого, позбавить суд можливості встановити об`єктивну істину по справі.

Отже, ризик, передбачений п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, продовжує існувати.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, суд зазначає, що прокурором не доведено існування зазначеного ризику.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи, що передбачені п.п.1, 3 ч. 1ст.177 КПК України ризики продовжують існувати, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких обвинувачується, дані про особу обвинуваченого, який не працевлаштований, не одружений, а отже не має міцних родинних зв`язків, а також те, що свідок та потерпілий ще не допрошені в судовому засіданні, суд приходе до висновку, що застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, тому необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою на строк до 60 діб.

Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 30.06.2025 при продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою одночасно визначено суму застави у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 454 200 (чотириста п`ятдесят чотири тисячі двісті) гривень.

При цьому обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_4 посилаються на те, що розмір застави є завідомо непомірним для обвинуваченого, і у випадку подовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою просять встановити мінімальний розмір застави у вигляді 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу щодо розміру застави.

Відповідно до прецедентного права Суду, гарантія, передбачена статтею 5§3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судове засідання (дивіться Мангурас проти Іспанії [ВП], №. 12050/04, § 78, ЄСПЛ 2010 року). Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підсудного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі (дивіться Неймайстер проти Австрії, 27 червня 1968 року, § 14, серія А 8 )

Нездатність національних судів оцінити здатність заявника сплатити необхідну суму може викликати виявлення Судом порушення (дивіться Toшев проти Болгарії, № 56308/00,

У Рішенні від 22.05.2018 у справі Гафа проти Мальти (заява № 54335/14) в §§75, 76 ЄСПЛ зазначив, що тривале тримання під вартою після надання дозволу про звільнення під заставу, яке було обумовлено фінансовими умовами внаслідок неплатоспроможності заявника, на жодному етапі, протягом періоду майже в один рік, під час якого заявник подав декілька клопотань, суди не вважали за потрібне зменшити розмір застави та тим самим надати йому дійсну можливість звільнення під заставу. Під час розгляду справи національними судами не було подано жодних доречних або достатніх підстав, пов`язаних з майновим становищем заявника, внаслідок чого Судом констатовано порушення статті 5 §3 Конвенції.

Отже ЄСПЛ неодноразово наголошував, що розмір застави має визначатися з урахуванням матеріального становища обвинуваченого. Якщо особа залишається під вартою через неспроможність внести визначену суму, це свідчить про те, що національні органи не забезпечили ефективну реалізацію права на свободу.

Суд зазначає, що обвинувачений ОСОБА_5 є громадянином Грузії, не має дозволу на проживання в Україні, а також майна та грошових коштів в Україні, які б дозволяли йому внести раніше визначену суму застави, що підтверджується невнесенням застави у раніше визначеному розмірі ані ним, ані поручителями.

З огляду на вище викладене суд приходить до висновку про можливість зменшення суми застави, та встановлення її в мінімальному розмірі, передбаченому п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України. При визначенні розміру застави суд враховує обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан обвинуваченого, інші данні про його особу та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та, приймаючи до уваги, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, визначає суму застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 гривень, так як на думку суду саме цей розмір застави забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_5 процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 194, 196, 201, 331, 369, 372 КПК України, суд, -

постановив:

Клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити частково.

Продовжити дію запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 23.10.2025 року включно.

Одночасно визначити суму застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, яку можливо внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області в будь-який момент протягом дії ухвали до 23.10.2025 включно.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, на підставі ч.5 ст.194 КПК України покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки: 1) прибувати до суду за першою вимогою; 2) не відлучатися із міста Харкова без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утримуватися від спілкування з потерпілим ОСОБА_7 та свідком ОСОБА_8 ; 5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначити 2-місячний термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави,з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави має бути наданий уповноваженій службовій особі установи тимчасового тримання.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити обвинуваченому що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в частині продовження запобіжного заходу до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст судового рішення виготовлено 27.08.2025.

Суддя ОСОБА_1