ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/711/25 Справа № 215/260/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року м. Кривий Ріг

16 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг в режимі відео конференції апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Тернівського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 04 березня 2025 року, якою продовжено застосування до підозрюваного, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 152 КК України, ОСОБА_7 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 09 квітня 2025 року включно, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно до ухвали слідчого судді, слідчий звернувся до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 152 КК України.

З клопотання вбачається, що 08.01.2025 ОСОБА_7 знаходився сумісно зі своєю співмешканкою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем їх сумісного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де в останніх винила сварка на ґрунті побутових відносин. У період часу з 00.20 годин 09.01.2025 по 00:40 годин 09.01.2025, більш точного часу під час досудового розслідування встановити не надалось можливим, на ґрунті виниклих раніше неприязних відносин до ОСОБА_8 , у ОСОБА_7 виник прямий злочинний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_8 смерті з мотивів гострої неприязні до останньої. Таким чином, ОСОБА_7 знаходячись в приміщенні кімнати вищевказаної квартири, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи у безпосередній близькості до ОСОБА_8 схопив її та почав умисно наносити їй почергово, в хаотичному порядку, удари власними руками та ногами по тулубу, голові та обличчю, на що ОСОБА_8 , у свою чергу, намагалась вирватись від нього та благала припинити вищевказані дії, проте ОСОБА_7 , не зупиняючись на досягнутому, схопив побутовий молоток, який знаходився в приміщенні вищевказаної квартири, та бажаючи довести свій злочинний умисел до кінця, тобто бажаючи настання фізичної смерті ОСОБА_8 , почав наносити ним хаотичні удари по тулубу, голові та обличчю у невизначеній на даний час кількості, від яких настала смерть ОСОБА_8 ..

Після цього, усвідомлюючи, що ОСОБА_8 померла, тобто вважаючи доведеним свій прямий умисел, спрямований на позбавлення життя ОСОБА_8 до кінця, ОСОБА_7 припинив наносити їй удари та залишив лежати труп ОСОБА_8 в приміщенні кімнати.

Згідно з остаточним лікарським свідоцтвом про смерть №94 від 09.01.2025, виданого Криворізьким районним відділом ДСУ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи», смерть ОСОБА_8 настала від травматичного шоку з додатковим діагнозом «Інші уточнені травми з залученням декількох ділянок. Напад з використанням тупого предмета з метою вбивства чи нанесення ушкодження».

Умисні дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.1 ст.115 КК України за ознаками вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині .

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що у період часу з кінця 2023 року по 09.01.2025 ОСОБА_7 , не перебуваючи у шлюбі, спільно проживав, вів спільний побут та мав взаємні права та обов`язки з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у тому числі з її донькою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка на той час не досягла чотирнадцятирічного віку, а отже є малолітньою. Тобто, вони перебували у сімейних відносинах та були членами однієї сім`ї. Так, у період часу з кінця 2023 року по 09.01.2025 (точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено) у ОСОБА_7 , який знаходився сумісно зі своєю малолітньою падчеркою ОСОБА_9 за місцем їх спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 виник прямий умисел, спрямований на вчинення із малолітньою ОСОБА_9 дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, оральним проникненням в тіло останньої з використанням геніталій. Так, ОСОБА_7 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , реалізуючи свій прямий умисел, розуміючи значення і суспільно небезпечний характер своїх дій, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, завідомо знаючи, що ОСОБА_9 не досягла чотирнадцятирічного віку, будучи членами однієї сім`ї, використовуючи безпорадний стан ОСОБА_9 , пов`язаний з малолітнім віком, скориставшись відсутністю свідків та своєю фізичною перевагою, систематично у період часу з кінця 2023 року по 09.01.2025 (точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено) вчиняв з останньою дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним, оральним проникненням в тіло малолітньої з використанням геніталій. Надалі ОСОБА_7 наказував потерпілій ОСОБА_9 нікому не розповідати про те, що між ними сталося, чим здійснював на неї моральний тиск та залякування.

Згідно з довідкою №83 від 09.01.2025, виданої структурним підрозділом КНП «Криворізька міська лікарня № 16» КМР у малолітньої Вифлянцевї ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серед іншого, встановлений діагноз «Травма зовнішніх статевих органів: садно ділянки задньої спайки статевих губ».

Умисні дії ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , кваліфіковано за ч. 4 ст. 152 КК України за ознаками вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій (зґвалтування), вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди.

ОСОБА_7 09.01.2025 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України за ознаками вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині.

17.01.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України за ознаками вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій (зґвалтування), вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди.

Ухвалою слідчого судді Тернівського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 04 березня 2025 року, продовжено застосування до підозрюваного, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 152 КК України, ОСОБА_7 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 09 квітня 2025 року включно.

На вказану ухвалу слідчого судді підозрюваним ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, в якій він просить ухвалу слідчого судді Тернівського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 04 березня 2025 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Вважає, що ризики на які посилається слідчий в своєму клопотанні, відсутні

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_6 , які підтримали доводи своєї апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, думку прокурора ОСОБА_5 , яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги підозрюваного, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

На думку колегії суддів, слідчий суддя при вирішенні питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прийшов до правильного висновку про недостатність застосування у відношенні підозрюваного ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, більш м`якого запобіжного заходу, а ніж тримання під вартою, для запобігання ризикам передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав.

Виходячи зі змісту ст. 177 ч. 2 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ст. 177 ч. 1 КПК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчинені інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Колегія суддів, вирішуючи питання щодо обґрунтованості та законності продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів враховує, що він обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 152 КК України, які відповідно до вимог ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, з санкцією до 15 років позбавлення волі, що дає обґрунтовані підстави вважати про існування ризику переховування підозрюваного від слідства та суду.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_7 будучи раніше неодноразово судимим за вчинення корисливих злочинів проти власності, на шлях виправлення не став, підозрюється у скоєнні особливо тяжких злочинів, за які передбачена кримінальна відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років; не має постійного джерела доходу, міцних соціальних зв`язків, може вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілих та свідків, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, змінити своє місце проживання, чим перешкоджати кримінальному провадженню шляхом неявки до слідчого, прокурора та суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд дійшов законного та обґрунтованого висновку про продовження застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки обмеження його права на свободу в даному випадку є виправданим та необхідним, через неможливість в жодний інший спосіб запобігти його втечі та забезпечити належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків. Таким чином, колегія суддів вважає, що прокурором було доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Доводи апеляційної скарги підозрюваного про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту, не є слушними, оскільки обмеження його права на свободу в даному випадку є виправданим та необхідним, через неможливість в жодний інший спосіб запобігти його втечі та забезпечити належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

За таких обставин застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вказаним ризикам, також суворість покарання за кримінальне правопорушення та особистість підозрюваного свідчить про те, що наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування.

Європейським судом з прав людини визнано виправданим тривале тримання під вартою за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя вирішуючи заявлене клопотання, повно та всебічно врахував обсяг пред`явленого обвинувачення ОСОБА_7 , всі ризики, які продовжують існувати та прийшов до правильного висновку про задоволення клопотання слідчого.

Таким чином, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких підозрюваний просить скасувати ухвалу слідчого судді - не обґрунтовані.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 194, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Тернівського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 04 березня 2025 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: