Справа № 624/302/25
провадження № 1-кп/624/51/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року Кегичівський районний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Кегичівського районного суду Харківської області кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000021, № 0000031 стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Катеринівка, Сахновщинського району, Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст.164 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

- обвинувачення: прокурора Кегичівського відділу Берестинської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5

- захисту: обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

На підставі судового наказу, виданого Кегичівським районним судом Харківської області від 17.01.2023 по справі № 624/27/23 стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 11.01.2023 і до досягнення нею повноліття.

На підставі вищезазначеного судового рішення Кегичівським відділом державної виконавчої служби у Красноградському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відкрито виконавче провадження № 70937788 від 06.02.2023 року про примусове стягнення з ОСОБА_3 аліментних платежів на утримання неповнолітнього сина.

ОСОБА_3 не маючи наміру працювати задля заробітку коштів на утримання своїх неповнолітніх дітей, тобто маючи прямий злочинний умисел на злісне ухилення від сплати аліментів встановлених судовим рішенням від 17.01.2023 по справі № 624/27/23 в період з січня 2023 року по березень 2025 року не здійснив жодної виплати щомісячних аліментних платежів, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 98895,34 гривень.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною, Держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. ст. 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно положень ч. 1 ст.З Конвенції ООН, ч.ч.7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини і, тимбільше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання.

Таке право кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дитину до її повноліття, який закріплений в Основному Законі (ст. 51 Конституції України), а також в Сімейному кодексі (ст. 180) та гарантується Державою. В свою чергу, статтею 15 Сімейного кодексу чітко регламентовано, що сімейні обов`язки не можуть бути перекладені на іншу особу.

Під злісним ухиленням від сплати коштів на утримання дітей (аліментів) слід розуміти будь-які діяння боржника, спрямовані на невиконання рішення суду (приховування доходів, зміну місця проживання чи місця роботи без повідомлення державного виконавця, приватного виконавця тощо), які призвели до виникнення заборгованості зі сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають суму виплат за три місяці відповідних платежів.

При цьому діяння можуть виразитись, як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку.

За змістом ст.27 Конвенції ООН та вимог ст.8 Закону України « Про охорону дитинства» саме батьки несуть основну відповідальність за забезпечення фінансових можливостей та умов життя, необхідних для розвитку дитини, яка потребує піклування кожного дня, а тому, навіть у випадку тимчасової втрати доходу, батьки зобов`язані невідкладно вжити всіх необхідних заходів для її належного забезпечення, зокрема шляхом працевлаштування на іншу роботу чи звернення до центру зайнятості.

Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_3 не виконує судовий наказ, виданий Кегичівським районним судом Харківської області від 17.01.2023 по справі № 624/27/23 про стягнення аліментів, і таким чином умисно, злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання його неповнолітнього сина - ОСОБА_6 ,у зв`язку з чим, відповідно до розрахунку за виконавчим провадженням № 70937788 від 06.02.2023 заборгованості зі сплати аліментів у період з січня 2023 по березень 2025 становить 98895,34 гривень.

Отже, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення - проступок, передбачений ч. 1 ст. 164 КК України, а саме злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Крім цього, на підставі судового рішення від 02.02.2023 по справі 624/28/23 виданого Кегичівським районним судом Харківської області стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, починаючи з дня предявлення позову, тобто з 11 січня 2023 року та до досягнення нею 23 років за умови, що вона буде продовжувати навчання.

На підставі вищезазначеного судового рішення Кегичівським відділом державної виконавчої служби у Красноградському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відкрито виконавче провадження № 71266836 від 13.03.2023 року про примусове стягнення з ОСОБА_3 аліментних платежів на утримання спільної доньки.

ОСОБА_3 не маючи наміру працювати задля заробітку коштів на утримання своєї доньки, тобто маючи прямий злочинний умисел на злісне ухилення від сплати аліментів встановлених судовим рішенням від 02.02.2023 по справі № 624/28/23 в період з січня 2023 року по квітень 2025 року не здійснив жодної виплати щомісячних аліментних платежів, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 103106,22 гривень.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною, Держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. ст. 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно положень ч. 1 ст.З Конвенції ООН, ч.ч.7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини і, тимбільше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання.

Таке право кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дитину до її повноліття, який закріплений в Основному Законі (ст. 51 Конституції України), а також в Сімейному кодексі (ст. 180) та гарантується Державою. В свою чергу, статтею 15 Сімейного кодексу чітко регламентовано, що сімейні обов`язки не можуть бути перекладені на іншу особу.

Під злісним ухиленням від сплати коштів на утримання дітей (аліментів) слід розуміти будь-які діяння боржника, спрямовані на невиконання рішення суду (приховування доходів, зміну місця проживання чи місця роботи без повідомлення державного виконавця, приватного виконавця тощо), які призвели до виникнення заборгованості зі сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають суму виплат за три місяці відповідних платежів.

При цьому діяння можуть виразитись, як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку.

За змістом ст.27 Конвенції ООН та вимог ст.8 Закону України « Про охорону дитинства» саме батьки несуть основну відповідальність за забезпечення фінансових можливостей та умов життя, необхідних для розвитку дитини, яка потребує піклування кожного дня, а тому, навіть у випадку тимчасової втрати доходу, батьки зобов`язані невідкладно вжити всіх необхідних заходів для її належного забезпечення, зокрема шляхом працевлаштування на іншу роботу чи звернення до центру зайнятості.

Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_3 не виконує судове рішення, видане Кегичівським районним судом Харківської області від 02.02.2023 по справі № 624/28/23 про стягнення аліментів, і таким чином умисно, злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання його доньки - ОСОБА_7 , у зв`язку з чим, відповідно до розрахунку за виконавчим провадженням № 71266836 від 13.03.2023 заборгованості зі сплати аліментів у період з січня 2023 по квітень 2025 становить 103106,22 гривень.

Отже, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення - проступок, передбачений ч. 1 ст. 164 КК України, а саме злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

16.04.2025 між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_5 була укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст. 469 КПК України. Згідно угоди ОСОБА_3 визнає свою винуватість і щиро розкаюється у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень проступків, передбачених ч. 1 ст. 164 КК України. Потерпіла ОСОБА_5 цивільний позов не заявляла, будь-яких претензій морального характеру до обвинуваченого не має. Обвинуваченим ОСОБА_3 станом на квітень 2025 року завдано потерпілій ОСОБА_5 матеріальні збитки на загальну суму 202001,56 гривень. Обвинувачений зобов`язується сплачувати щомісячні аліментні платежі, а також до 30.06.2026 виплатити заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_5 у розмірі 202001,56 гривень. Сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 164 КК України. Також сторони дійшли згоди щодо покарання, яке має понести обвинувачений у виді 1 року пробаційного нагляду, з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 2 та п. 3 ч. 3 ст. 59-1 КК України.

Крім цього, угодою встановлені відомості щодо розуміння сторонами угоди наслідків її укладання та затвердження зазначеної угоди.

В судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину у скоєнні інкримінованих йому проступків за вищевикладених обставин. Пояснив суду, що угоду він укладав добровільно і наслідки укладання і затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі. Просив затвердити зазначену угоду.

Потерпіла суду пояснила, що зазначену угоду укладала добровільно, наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для неї зрозумілі. Також просила затвердити зазначену угоду.

Суд, заслухавши думку прокурора, який проти затвердження угоди не заперечував, погодився із мірою покарання, обвинуваченого та потерпілої, доходить таких висновків.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним про примирення.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується та визнає вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 164 КК України, які згідно зі ст. 12 КК України є проступками.

Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч. 1 ст. 164 КК України.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені абзацами 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом також з`ясовано, що потерпіла цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

В судовому засіданні встановлено, що дана угода відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та може бути затверджена і на підставі цієї угоди може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать його вимогам, правова кваліфікація кримінального правопорушення правильна, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань, не відсутні фактичні підстави для визнання винуватості. Крім того, судом береться до уваги те, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про примирення відповідають вимогам ст.ст. 469, 471 КПК України, міра покарання, узгоджена обвинуваченим та потерпілою, визначена у межах санкції ч. 1 ст. 164 КК України, а тому не суперечить інтересам суспільства. Підстав для відмови в затвердженні угоди про примирення, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не встановлено.

За таких обставин, виходячи з позиції обвинуваченого, висловленої у судовому засіданні щодо погодження із призначенням узгодженої сторонами міри покарання, позиції потерпілої, яким зрозумілі наслідки затвердження угоди, враховуючи вимоги діючого законодавства, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення від 16.04.2025, укладеної між потерпілою та обвинуваченим у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Дослідженням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, на обліку в органі пробації, у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, перебуває на обліку військовозобов`язаних запасу в ІНФОРМАЦІЯ_5 , за місцем проживання характеризується як такий, що на комісії Кегичівської селищної ради не розглядався.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставинами, пом`якшуючими покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття в скоєних кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлені.

Із врахуванням скоєних кримінальних правопорушень, особи обвинуваченого, обставини, яка пом`якшує покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, обставин скоєння кримінальних правопорушень та ставлення до скоєного, суд призначає покарання ОСОБА_3 узгоджене сторонами угоди про примирення від 16.04.2025.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого під час досудового розслідування не обирався.

Цивільний позов не заявлено. Арешт на майно не накладався.

Речові докази та судові витрати відсутні.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_5 , укладену 16 квітня 2025 року.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 164 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання - у виді 1 (одного) року пробаційного нагляду.

На підставі п.п. 1, 2, 3 ч. 2, п. 3 ч. 3 ст. 59-1 КК України, покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу).

Строк відбування покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили стосовно ОСОБА_3 не обирати.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Кегичівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1