ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року

м. Київ

справа № 522/13067/20

провадження № 51-4604км24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 16 грудня 2024 року про повернення апеляційної скарги,

установив:

Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 13 березня 2024 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 382 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_6 звернувся до апеляційного суду зі скаргою на вирок.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 09 липня 2024 року, яку залишено без зміни постановою Верховного Суду від 10 грудня 2024 року, відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вказаний вирок районного суду, а апеляційну скаргу повернуто особі, що її подала, разом з усіма доданими до неї матеріалами. Ухвала мотивована тим, що апеляційну скаргу подано після закінчення строку апеляційного оскарження вироку, а особа, яка подала скаргу, не порушила питання про поновлення цього строку, а тому апеляційний суд, керуючись п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, повернув її захиснику ОСОБА_6

15 липня 2024 року захисник ОСОБА_6 повторно подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16 грудня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про поновлення строку апеляційного оскарження вироку суду першої інстанції, та повернуто апеляційну скаргу захиснику.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду і призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Стверджує, що, отримавши ухвалу апеляційного суду від 09 липня 2024 року про повернення апеляційної скарги, без зайвого зволікання повторно подав 15 липня 2024 року апеляційну скаргу з клопотанням, у якому зазначив про поважність причин пропуску строку із посиланням на відповідні документи. На його думку, суд апеляційної інстанції залишив поза увагою викладені в апеляційній скарзі поважні причини пропуску ним строку на апеляційне оскарження та ухвалив незаконне рішення про відмову в задоволенні клопотання про його поновлення і повернення апеляційної скарги, чим безпідставно обмежив йому доступ до правосуддя.

За таких обставин вважає, що ухвала апеляційного суду про повернення апеляційної скарги підлягає скасуванню.

Від учасників судового провадження заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Позиції інших учасників судового провадження

У судовому засіданні захисник підтримав касаційну скаргу, прокурор висловила свою думку щодо задоволення касаційної скарги захисника.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника, позицію прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши викладені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Мотиви Суду

Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно зі ст. 370 та ч. 2 ст. 418 КПК України ухвала суду апеляційної інстанції повинна бути законною, обґрунтованою і вмотивованою. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Однак ухвала апеляційного суду вказаним вимогам кримінального процесуального закону повною мірою не відповідає.

Так, приписи ст. 395 КПК України передбачають, що апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом 30 днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга у такому разі подається через суд, який ухвалив судове рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження і повертаючи його апеляційну скаргу, апеляційний суд в оскаржуваній ухвалі зазначив, що захисник до клопотання про поновлення строку долучив копії відповіді на адвокатський запит від ТОВ «Двадцять п`ять годин» та копію квитанції до прибуткового касового ордера від 12 квітня 2024 року. При цьому, апеляційний суд установив, що ТОВ «Двадцять п`ять годин» здійснює поштово-кур`єрську діяльність за КВЕД 53.20 та відповідно до Єдиного державного реєстру операторів поштового зв`язку є повноважним оператором надання послуг поштового зв`язку. Водночас апеляційний суд зазначив, що у накладній кур`єрської служби № 3311, відповідно до якої було направлено першу апеляційну скаргу, відсутній відбиток штемпеля та не вказано назва оператора поштового зв`язку, що не дало можливості достеменно встановити здійснення поштового відправлення 12 квітня 2024 року кур`єрською службою ТОВ «Двадцять п`ять годин». Крім того, цей суд зазначив, що надана захисником копія квитанції до прибуткового касового ордера від 12 квітня 2024 року № 323 не містить всіх законодавчо визначених обов`язкових реквізитів. Тому з урахуванням встановленого, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи клопотання захисника про те, що він направив першочергову апеляційну скаргу засобами кур`єрської служби у строк, передбачений ст. 395 КПК України, а повторну апеляційну скаргу подав із пропуском строку на апеляційне оскарження з підстав, які об`єктивно не залежали від волевиявлення апелянта, не підтверджуються наявною в матеріалах провадження інформацією.

Верховний Суд погоджується з висновком апеляційного суду щодо неналежного оформлення поштової документації при здійсненні захисником направлення апеляційної скарги до суду, проте, на переконання Суду, у ході вирішення питання про поновлення строку треба брати до уваги і низку інших обставин.

Так, згідно з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 27 березня 2019 року (справа № 127/17092/18), під час вирішення питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на апеляційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінка особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема те, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску); інші доречні обставини.

Варто також звернути увагу, що доступ до правосуддя є одним із основоположних принципів верховенства права, гарантованих Конституцією та законами України, а забезпечення права на апеляційний перегляд справи віднесене законодавцем до основних засад судочинства (ч. 2 ст. 55, п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 7, ст. 24 КПК України).

Відповідно до ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому зазначеним Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Як випливає з матеріалів провадження, захисник засудженої ОСОБА_7 , діючи в інтересах останньої, через кур`єрську службу доставки подав апеляційну скаргу на вирок районного суду від 13 березня 2024 року щодо підзахисної. Скарга надійшла до суду першої інстанції 19 квітня 2024 року.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 09 липня 2024 року, відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника таповернуто йому апеляційну скаргу у зв`язку тим, що скаргу подано після закінчення строку апеляційного оскарження вироку, а особа, яка подала скаргу, не порушила питання про поновлення цього строку.

17 липня 2024 року захисник знову звертається до суду з апеляційною скаргою та з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку, а також додав відповідь на адвокатський запит від кур`єрської служби. Крім того, ним було оскаржено до суду касаційної інстанції попереднє рішення апеляційного суду про повернення його скарги.

Отже, беручи до уваги процесуальну поведінку захисника ОСОБА_6 , те, що він після повернення його скарги, звернувся з новою скаргою та заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, без зайвого зволікання, витребував та надав документи на підтвердження своєї позиції, оскаржував судові рішення до суду касаційної інстанції, окрім того, зважаючи на незначний час, який минув з дати завершення процесуального строку, колегія суддів вважає непереконливими висновки апеляційного суду про те, що наведені захисником обставини не можуть бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки в іншому випадку це може свідчити про непропорційне обмеження права особи на апеляційний перегляд справи внаслідок надмірного формалізму.

Таким чином, Верховний Суд доходить висновку, що доводи клопотання захисника залишились без належної уваги суду апеляційної інстанції, який не надав їм об`єктивної оцінки та не з`ясував усіх обставин провадження, у тому числі й зазначених вище.

З урахуванням викладеного Верховний Суд вважає, що ухвали апеляційного суду постановлено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, тому вони підлягають скасуванню, а провадження - призначенню до нового розгляду у суді апеляційної інстанції, під час якого суду необхідно усунути вказані недоліки, належним чином виконати всі вимоги КПК України та постановити законне й обґрунтоване судове рішення.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженої ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Одеського апеляційного суду від 16 грудня 2024 року скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3