Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/8295/25
Номер провадження 1-кс/711/2058/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року

м.Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси клопотання прокурора відділу забезпечення процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000647 від 07.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси із клопотанням про накладення арешту на вилучене 07.09.2025 в ході огляду місця події ДТП, який проводився на автодорозі Н-08 сполученням «Бориспіль-Запоріжжя» 96км + 67м., поблизу с. Піщане, Золотоніського району, Черкаської області, майно: велосипед марки «Україна», який належить ОСОБА_4 , з забороною його користування, відчуження та розпорядження до моменту прийняття рішення по кримінальному провадженню. Обов`язок зберігання велосипеда марки «Україна» покласти на ВРЗСТ СУ ГУНП в Черкаській області.

В обґрунтування клопотання зазначено, що у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000647, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 07.09.2025 року близько 12.40 год. водій автомобіля марки ВАЗ 211120 реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , рухаючись по проїзній частині автодороги Бориспіль-Запоріжжя в напрямку від м. Київ до м. Золотоноша на території Золотоніського району, а саме поблизу с. Піщане допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався попереду в попутньому напрямку руху та змінив свій рух вліво. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди велосипедист від отриманих травм загинув на місці події.

В ході проведення 07.09.2025 огляду місця події, автомобіль ВАЗ 211120 реєстраційний номер НОМЕР_1 та велосипед марки «Україна» були оглянуті із застосуванням фотографування, в процесі чого на даних транспортних засобах були виявлені пошкодження і сліди, які виникли внаслідок ДТП, та можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Після завершення огляду місця події автомобіль ВАЗ 211120 реєстраційний номер НОМЕР_1 та велосипед марки «Україна» було вилучено і направлено для подальшого зберігання на територію спеціального майданчику що за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, м. Золотоноша, вул. вул. Обухова 68 Б.

Прокурор вказує, що оглянутий 07.09.2025 року автомобіль ВАЗ 211120 реєстраційний номер НОМЕР_1 та велосипед марки «Україна» мають значення речового доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки зберігають (можуть зберігати) на собі сліди кримінального правопорушення, тому керуючись ст.ст.98, 100, 110 КПК України постановою слідчого вказані транспортні засоби було визнано речовим доказом та місцем його зберігання було визначено територію спеціального майданчику що за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, м. Золотоноша, вул. вул. Обухова 68 Б.

Під час досудового розслідування слідству необхідно перевірити технічний стан автомобіля ВАЗ 211120 реєстраційний номер НОМЕР_1 та велосипеда марки «Україна» на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, а також встановити механізм дорожньо-транспортної пригоди, що викликає необхідність проведення відповідних судових експертиз, методика проведення яких передбачає надання експертам для дослідження відповідних об`єктів, у даному випадку вказаних вище транспортних засобів, у стані, які вони мали на момент вилучення.

З цих причин слідству є вкрай важливим, з метою забезпечення кримінального провадження, запобігти можливостям приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження цього речового доказу, що можливо досягти лише шляхом позбавлення власників чи інших зацікавлених осіб, права на їх відчуження, розпорядження чи користування ними. При цьому слідство вважає, що повернення речового доказу власникам жодним чином не гарантує можливості запобігання указаним вище ризикам, адже такі ризики можуть бути вчинені як самими власниками, так і третіми, в тому числі зацікавленими, особами з будь-якою метою (перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні, відновлення транспортного засобу з метою його продажу, умисного пошкодження чи таємного викрадення майна і т.п.).

У процесі досудового розслідування встановлено, що автомобіль ВАЗ 211120 реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , належить ОСОБА_6 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та на момент дорожньо-транспортної пригоди знаходився під керуванням ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Велосипед марки «Україна» належить потерпілому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі викладеного, приймаючи до уваги те, що велосипед марки «Україна», є речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки зберіг на собі сліди кримінального правопорушення, під час досудового розслідування необхідно провести судові експертизи із його залученням у стані, які він мав на момент огляду місця події 07.09.2025, а також слідчі дії, в яких може виникнути необхідність, з метою забезпечення збереження указаного речового доказу та досягнення дієвості кримінального провадження, прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту.

До початку судового засідання прокурор ОСОБА_3 подав заяву, в якій просив розгляд клопотання про накладення арешту на велосипед розглядати без його участі. Клопотання просить задовольнити в повному обсязі.

Виклик власника велосипеду «Україна» не здійснювався, враховуючи зазначені обставини та наслідки кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України, неявка в судове засідання вказаних осіб не перешкоджає розгляду клопотання. Обов`язковості участі сторін кримінального провадження не встановлено.

Положеннями ч.4 ст.107 КПК України визначено, що у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

За вказаних обставин, слідчий суддя вважає за можливе розгляд клопотання проводити у відсутність учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів.

В судовому засіданні встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Черкаській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000647 від 07.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 України.

07.09.2025 в ході проведення огляду місця події встановлено, що на велосипеді «Україна» наявні пошкодження та сліди, що виникли внаслідок ДТП, та можуть буди використані, як доказу факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Після завершення огляду місця події, велосипед «Україна», було вилучено і передано для подальшого зберігання на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів, що за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, м. Золотоноша, вул. вул. Обухова 68 Б.

Постановою старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_7 від 07.09.2025 велосипед «Україна», визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000647 від 07.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та приєднано його в цій якості, у відповідності до положення ст.ст.98, 100 та 110 КПК України, до матеріалів провадження, оскільки даний транспортний засіб зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Встановлено, що велосипед марки «Україна» належить потерпілому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Положення статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод вказує, що, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч.1 ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Зі змісту ч.2 ст.167 КПК України вбачається, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Тимчасове вилучення майна може бути здійснене під час обшуку та огляду, що передбачено ч.2 ст.168 КПК України.

Як встановлено в судовому засіданні, вказане в клопотанні майно було вилучене 07.09.2025 в ході проведення огляду місця події, клопотання про накладення арешту направлено до суду 08.09.2025, тобто в межах строку, передбаченого ч.ч.3, 5 ст.171 КПК України.

Відповідно до положень частини 1 статті 131 КПК України, захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч.2 ст.131 КПК України).

Відповідно до ч.1-3 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

Положення частина 3 статті 170 КПК України передбачає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При цьому закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В свою чергу, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду (ч.2 ст.168 КПК України).

При обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном (ч.7 ст.236 КПК України).

Отже, встановлено, що вилучений 07.09.2025 під час огляду місця ДТП велосипед «Україна» є речовим доказом у даному кримінальному провадженні та відповідає вимогам ст.98 КПК України, оскільки вказаний транспортний засіб може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що вказане тимчасово вилучене майно є об`єктом, який зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчий суддя визнає, що матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою забезпечення кримінального провадження, та слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

З огляду на обставини ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, представлених доказів за матеріалами клопотання в їх сукупності, слідчий суддя з метою забезпечення дієвості досудового розслідування, запобігання можливості приховування та зникнення майна та збереження речових доказів, розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також враховуючи правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, вважає наявними підстави для задоволення клопотання в частині накладення арешту на вилучене майно з метою збереження речових доказів із забороною розпорядження даним майном.

При цьому, слідчий суддя враховує і те, що у відповідності до вимог ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Разом з тим, місце зберігання речових доказів визначається самостійно стороною обвинувачення, що передбачено ч.2 ст.100 КПК України, тому в цій частині клопотання слідчий суддя вважає необхідним відмовити.

Керуючись ст.ст.7, 110, 131, 132, 167-168, 170-173, 175, 369-372, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на вилучене 07.09.2025 в ході огляду місця події ДТП, майно, а саме: велосипед марки «Україна», який належить ОСОБА_4 , з метою збереження речових доказів.

Тимчасово, до скасування арешту у встановленому законом порядку, позбавити власників та інших зацікавлених осіб права на відчуження, розпорядження та користування арештованим майном.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1