Справа № 521/9921/25
Номер провадження:1-кс/521/2303/25
УХВАЛА

19 червня 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Хаджибейського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого СВ Відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000076 від 14.09.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 197-1, ч. 3 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання слідчого, 14.09.2021 до Малиновської окружної прокуратури міста Одеси надійшли матеріали ГВ БКОЗ Управління СБУ в Одеській області, з яких вбачається факт самовільного зайняття земельної ділянки, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Середня, 59, та проведення самочинного будівництва.

Так, Одеською міською радою прийнято рішення від 16.09.2020 №6646-VII «Про надання дозволу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,1400 га, за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення ОСОБА_6 03.10 для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку), вид використання для будівництва і обслуговування офісного-торгового комплексу». Втім, розроблений та погоджений у встановленому законом порядку проект землеустрою не надходив до Департаменту комунальної власності Одеської міської ради.

Разом із цим, згідно відповіді Департаменту архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради від 19.05.2025 року, розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , до органу місцевого самоврядування не надходив.

Рішень щодо надання у користування земельної ділянки за адресою: м. Одеса, вул. Середня, 59, Одеською міською радою не приймалось.

У реєстрі будівельної діяльності наявні відомості щодо реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт на реконструкцію нежилого приміщення під квартири з приміщеннями торгівлі на 1-му поверсі, без зміни геометричних розмірів фундаменту у плані №ОД 36 від 29.05.2017 року, поданої ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та декларації про готовність до експлуатації об`єкта ОД 34 від 28.01.2021, що за класом наслідків належить до об`єктів з незначним наслідками СС1, зареєстрованої Управлінням ДАБК Одеської міської ради.

Одночасно, згідно з містобудівними умовами і обмеженнями забудови земельної ділянки від 20.04.2017 №72 у пункті 3 «Наміри забудовника» зазначено: реконструкція нежитлових приміщень з надбудовою другого та третього поверхів для розміщення офісно-торгівельного комплексу, без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані.

Втім, згідно з відомостями, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, рішенням державного реєстратора ОСОБА_7 від 04.03.2021 №56937417 внесені зміни про об`єкт нерухомого майна, а саме: «нежиле приміщення» змінено на «будинок квартирного типу», а загальна площу змінена з «501,7 кв.м» на «загальна площа 2500 кв.м, житлова площа: 1076,9 кв.м»

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Відповідно до вказаних вище положень Одеська міська рада від імені територіальної громади міста Одеси розпоряджається землею, в межах міста.

Згідно з ч. 1 ст. 79 Земельного кодексу України, земельна ділянка це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

При цьому, згідно з положеннями статті 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», яка є офіційним визнанням і підтвердженням державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, відповідно до наведених вимог закону обов`язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку та державної реєстрації майнового права на неї, а відсутність у особи таких документів є самовільним зайняттям вказаної земельної ділянки.

Відсутність оформленого відповідно до вимог законодавства речового права на земельну ділянку взагалі виключає можливість проводити на ній будь-які будівельні роботи, та, тим більш, вводити в експлуатацію реконструйований або побудований об`єкт, який будувався на земельній ділянці, що не була відведена в установленому законодавством порядку для цієї мети, що прямо вказує на самочинне будівництво, здійснене із порушенням прав територіальної громади м. Одеси.

Статтями 29, 34, 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. 4 Закону України «Про архітектурну діяльність», встановлено, що без документу, який посвідчує право власності або користування земельною ділянкою для будівництва, без отримання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, а також належно розробленої та затвердженої проектної документації, будівництво не допускається.

Згідно з ч. 4 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Так, 09.11.2021 на підставі ухвали слідчого судді Малиновського районного суду міста Одеси від 21.10.2021 (справа №521/16519/21) проведено огляд за адресою: м. Одеса, вул. Середня, 59, у результаті якого зафіксовано розширення геометричних меж фундаменту будівлі після реконструкції з 501,7 м2 до 584 м2, що підтверджено залученими до огляду спеціалістами КП «Одеспроект», у зв`язку з чим є підстави вважати, що вказаний об`єкт нерухомості займає частину земельної ділянки комунальної форми власності не відведену для будівництва, тим самим зберігає на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Одночасно, як зазначене вище, Одеською міською радою, яка в даному випадку є власником земельної ділянки, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Середня, 59, рішення про надання громадянам ОСОБА_5 , ОСОБА_8 або будь-якій іншій особі земельної ділянки, що розташована за вказаною вище адресою у власність чи користування, не приймалось.

Згідно із роз`ясненнями, наданими Державним комітетом України із земельних ресурсів 11.11.2008 №14-17-4/12991 «Щодо застосування терміна «самовільне зайняття земельної ділянки» не вважається самовільним зайняттям земельної ділянки, якщо орган виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування прийняв рішення про її передачу у власність або надання у користування (оренду). Даний перелік рішень є вичерпним. У разі використання земельної ділянки за наявності будь-яких інших рішень зазначених органів (наприклад, про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки, про погодження місця розташування об`єкту тощо), дані дії слід кваліфікувати як самовільне зайняття земельної ділянки.

Відповідно Одеській міській раді як представнику територіальної громади міста Одеси, заподіюється шкода.

Таким чином, наразі існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , є доказом кримінального правопорушення, оскільки зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, а також містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту вчинення кримінального правопорушення та обставин, які підлягають встановленню під час кримінального провадження.

09.06.2025 постановою слідчого СВ ВП №3 Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області об`єкт нерухомого майна будинок квартирного типу за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 2500 м2 визнано речовим доказом.

Слідчий у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, розгляд клопотання слідчого здійснювався у відсутність осіб у володінні яких знаходиться об`єкт нерухомого майна, із метою забезпечення арешту майна.

Вивчивши клопотання та матеріали надані до нього, вислухавши думку слідчого, слідчий суддя вважає, що клопотання необхідно задовольнити, оскільки слідчим доведена необхідність застосування арешту майна, з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 131 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, який застосовується на підставі ухвали слідчого судді.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Частиною 2 статті 170 КПК України, встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Так, слідчим суддею з матеріалів клопотання встановлено, що вказане майно є предметом кримінального правопорушення, може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а накладення арешту на вказане майно є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При вирішені питання про арешт майна слідчий суддя враховує: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та можливого цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 132, 170, 172, 173, 175, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000076 від 14.09.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 197-1, ч. 3 ст. 358 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна за адресою: м. Одеса, вул. Середня, 59, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна №01, із забороною розпоряджатися ним та здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо нього, а також вчиняти будівництво, реконструкцію, будь-які будівельні та монтажні роботи на об`єкті.

Виконання ухвали про арешт майна негайно доручити слідчому та прокурору, в порядку передбаченому Постановою КМ України №1104 від 19.11.2012.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_9