Справа № 308/3065/25
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

19.08.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні №11-кп/4806/390/25, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.07.2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.07.2025 року, задоволено клопотання прокурора і продовжено обвинуваченому за ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 369, ч. 5 ст. 426-1 КК України ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, а саме до 08.09.2025 року без визначення розміру застави.

З матеріалів судового провадження слідує, що в провадженні Ужгородського міськрайонного суду знаходиться на розгляді обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000387 від 15.08.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 369, ч. 5 ст. 426-1 Кримінального кодексу України та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України

Під час проведення судового засідання прокурором заявлено клопотання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу в виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, оскільки обраний раніше запобіжний захід у вигляді тримання під вартою спливає.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_6 може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Усвідомлюючи можливу міру і строк покарання за скоєне, в разі застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, обвинувачений ОСОБА_6 задля уникнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, матиме реальну можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; на даний час вже встановлено факт тиску обвинуваченим ОСОБА_6 на свідків у кримінальному провадженні; обвинувачений ОСОБА_6 , будучи обізнаний про обставини кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, матиме реальну можливість будь-яким чином перешкоджати всебічному, повному і неупередженому дослідженню його обставин та в цілому належному виконанню завдань кримінального провадження; беручи до уваги, що ОСОБА_6 інкримінуються умисні тяжкі корупційні кримінальні правопорушення, досліджуються обставини можливої його причетності до вчинення інших кримінальних правопорушень, наявні обґрунтовані підстави вважати про присутність ризику вчинення інших злочинів.

Ухвалою слідчого судді констатовано, що ОСОБА_6 інкримінуються вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, ч. 1 ст. 369 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких, та ч. 5 ст. 426-1 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких. Також слідчий суддя вказав, що на стадії досудового розслідування, слідчим суддею 23.09.2024, щодо ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави та покладенням відповідних обов`язків в разі внесення застави. ОСОБА_6 вніс відповідний розмір застави на спеціальний рахунок ТУ ДСА, проте, у зв`язку з порушенням ОСОБА_6 покладеного на нього обов`язку не спілкуватися зі свідками у кримінальному провадженні, ухвалою від 08.11.2024 змінено ОСОБА_6 запобіжний захід у виді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, а заставу звернуто в дохід держави. Врахувавши вказані обставини, місцевий суд не знайшов підстав для визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави та прийшов до переконання про необхідність задоволення клопотання сторони обвинувачення.

Не погоджуючись з цією ухвалою, адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій вказує на незаконність оскаржуваного рішення. Зазначає, що місцевий суд прийшовши до висновку про наявність правових підстав продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, необґрунтовано зазначив про відсутність підстав для визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави. посилання слідчого судді на факт обрання обвинуваченому альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, умови якого були ним порушені, не ґрунтується на положеннях процесуального закону. На думку захисника наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків, який є діючим військовослужбовцем, учасником бойових дій, нагороджений численними грамотами та подяками, в тому числі від Президента України, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимий, свідчить про те, що до останнього можна застосувати заставу. Просить скасувати ухвалу слідчого судді та частково задовольнити клопотання прокурора. Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 302800 грн.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора, неявка яких, з огляду на положення ст. 405, 422 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності учасників, апеляційний суд бере до уваги, що: учасники судового провадження належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги. Обвинувачений ОСОБА_6 , який перебуває в СІЗО, клопотань про його бажання брати участь у розгляді апеляційної скарги не подавав. Клопотань про відкладення розгляду від вказаних учасників не надходило. Адвокат ОСОБА_5 не заперечував щодо продовження розгляду за відсутності обвинуваченого та прокурора.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення адвоката ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги про незаконність судового рішення не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий. У разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в умовах воєнного стану продовження строку тримання під вартою здійснюється у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу. Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Зі змісту апеляційної скарги та матеріалів контрольного провадження слідує, що висновки слідчого судді про необхідність застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, - не оспорюються, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України апеляційним судом не перевіряються і визнаються такими, що ґрунтуються на фактичних обставинах та матеріалах контрольного провадження і є належним чином вмотивованими.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції переглядає ухвалу слідчого судді в межах апеляційної скарги, зокрема в частині не визначення обвинуваченому альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Доводи апеляційної скарги про те, що слідчий суддя необґрунтовано зазначив про відсутність підстав для визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави - апеляційний суд відхиляє, оскільки вважає їх необґрунтованими та безпідставними.

Матеріалами контрольного провадження встановлено, що на стадії досудового розслідування слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду ухвалою від 23.09.2024 ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави та покладенням відповідних обов`язків в разі її внесення. ОСОБА_6 вніс відповідний розмір застави на спеціальний рахунок ТУ ДСА, однак, у зв`язку з порушенням ОСОБА_6 покладеного на нього обов`язку не спілкуватися зі свідками у кримінальному провадженні, слідчим суддею ухвалою від 08.11.2024 змінено ОСОБА_6 запобіжний захід у виді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, а заставу звернуто в дохід держави.

Місцевий суд прийшовши до висновку про необхідність продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, обґрунтовано взяв до уваги, відсутність підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді застави, а також те, що встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання обвинуваченому обов`язків. Разом із цим взяв до уваги, що раніше обвинуваченим вже були порушені умови запобіжного заходу у виді застави, і прийшов до обґрунтованого висновку про неможливість визначення обвинуваченому розміру застави, із чим погоджується і колегія суддів, вважаючи, що факт неможливості визначення обвинуваченим розміру застави підтверджується вищенаведеними обставинами та ґрунтується на вимогах КПК України, зокрема, положеннях ст. ст. 177, 178 та ч. 4 ст. 183 цього Кодексу.

При цьому, твердження сторони захисту про наявність у обвинуваченого ОСОБА_6 постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків, який є діючим військовослужбовцем, учасником бойових дій, нагороджений численними грамотами та подяками, в тому числі від Президента України, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимий, жодним чином не зменшує встановлені судом ризики та не є беззаперечною обставиною для висновку щодо можливості застосування до обвинуваченого альтернативного запобіжного заходу.

Колегія суддів відхиляє й апеляційну скаргу в частині доводів про те, що посилання слідчого судді на факт обрання обвинуваченому альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, умови якого були ним порушені, не ґрунтується на положеннях процесуального закону, оскільки такі є безпідставними. Місцевий суд діяв у межах процесуальних повноважень та відповідно до вимог КПК України.

На переконання апеляційного суду, застава не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 підозрюваного у кримінальному провадженні та буде недостатнім запобіжним заходом для запобігання встановленим ризикам.

Разом з цим, оцінюючи доводи апеляційної скарги та прийнятті судового рішення береться до уваги і те, що стороною захисту не вказується на наявність у підозрюваного ОСОБА_6 захворювань, які перешкоджають його триманню під вартою; що підозрюваний із урахуванням захворювань не може триматися під вартою; що тримання ОСОБА_6 під вартою може негативно відобразитись на стані його здоров`я.

Інші обставини, які б давали підстави для скасування судового рішення апеляційним судом не встановлено.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що жодних доказів чи даних про обставини, які б свідчили про незаконність ухвали слідчого судді, до апеляційної скарги не додано й будь-яких обґрунтованих клопотань прокурором із цього приводу прокурором не заявлялось.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , відхилити.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.07.2025 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: