ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2602/25 Справа № 191/5214/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Дніпровського апеляційного суду в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000748 від 19.08.2023 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2025 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Синельникове, Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , депутатом не обирався, раніше неодноразово судимого, в останнє: 28.10.2019 року Синельниківським міськрайонним судом за ч.ч.2,3 ст.185, ч.1 ст.309, ч.ч.1,4 ст.70 та ч.1 ст.71 Кримінального кодексу України (далі- КК) до покарання у виді 5 років 2 місяці позбавлення волі,-

визнано винним та засуджено:

- за ч.4 ст. 185 КК до 5 (п`яти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі;

- за ч.2 ст.190 КК до 2 (двох) років позбавлення волі;

- за ч.2 ст.125 КК - до 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 5 (п`яти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахується з моменту затримання а саме з 10.10.2023 року.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів та процесуальних витрат вирішено відповідно до положень ст.ст.100, 124 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК).

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваним вироком ОСОБА_8 визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень за наступних обставин.

ОСОБА_8 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень, на шлях виправлення не став, для себе висновків не зроби і знову умисно, повторно вчинив корисливі злочини в умовах воєнного стану (введеного указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022, продовженого указами Президента України: від 25.03.2022 № 133/2022 від 18.04.2022 №259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022 від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 №757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023, від 01.05.2023 № 254/2023 строком на 90 діб до 18.08.2023 року.

ОСОБА_8 тимчасово проживав за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_9 , маючи відповідний доступ до приміщення вказаної квартири, а також достовірно знаючи, що в квартирі є майно, яким можна заволодіти та обернути на свою користь ОСОБА_8 керуючись єдиним злочинним умислом, в період часу з 24.07.2023 року по 15.08.2023 року, вчинив корисливий злочин проти власності громадян за наступних обставин.

Так, 24.07.2023 року (точний час встановити не надалося можливим), ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 перебували в приміщенні квартири АДРЕСА_3 де в них виник конфлікт. В ході конфлікту, ОСОБА_8 з метою недопущення дзвінка до поліції, забрав у ОСОБА_9 мобільний телефон марки «Хіаоmі» моделі Redmi 12 С, ІМЕІ- 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , в корпусі чорного кольору, який належить останній. З метою уникнення сварки, ОСОБА_9 покинула приміщення вищевказаної квартири.

Далі, у ОСОБА_8 , який утримував при собі вищевказаний мобільний телефон, раптово виник прямий злочинний умисел направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану.

ОСОБА_8 перебуваючи у невстановленому місці, у невстановлений час, але не пізніше 31.07.2023, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, викрав мобільний телефон марки «Хіаоmі» моделі Redmi 12 С, ІМЕІ- 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , вартістю 5 414 (п`ять тисяч чотириста чотирнадцять) гривень 05 копійок, та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, а саме заклав до ПТ «Економ Ломбард», що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Миру, буд. 26, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 матеріальний збиток на суму 5 414 (п`ять тисяч чотириста чотирнадцять) гривень 05 копійок.

27.07.2023, приблизно о 15 год. 00 хв. (більш точний час встановити не надалося можливим), перебуваючи у приміщенні квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , до якої ОСОБА_8 має вільний доступ, реалізуючи єдиний злочинний умисел, направлений на таємне, викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, повторно, в умовах воєнного стану, впевнившись в тому, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, переслідуючи при цьому ціль незаконного збагачення викрав майно, яке належить потерпілій - ОСОБА_9 , а саме: акустичну систему марки «F&D», моделі А521Х, в корпусі чорного кольору, вартістю 3 782 (три тисячі сімсот вісімдесят дві) гривні 03 копійки, чим спричинив потерпілій - ОСОБА_9 , матеріальну шкоду на суму 3 782 (три тисячі сімсот вісімдесят дві) гривні 03 копійки.

З викраденим майном ОСОБА_8 , з місця скоєння злочину пішов, розпорядившись ним на власний розсуд.

28.07.2023, приблизно о 08 год. 00 хв., разом зі свідком ОСОБА_10 , перебуваючи у приміщенні квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , до якої ОСОБА_8 має вільний доступ, реалізуючи єдиний злочинний умисел, направлений на таємне, викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, повторно, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи, що свідкові ОСОБА_10 не відомо про те, що телевізор не належить йому, переслідуючи при цьому ціль незаконного збагачення викрав майно, яке належить потерпілій - ОСОБА_9 , а саме: телевізор марки «Hisense», моделі 32A5710FA, діагоналлю 32 дюйми, в корпусі чорного кольору, вартістю 7 274 (сім тисяч двісті сімдесят чотири) гривні 03 копійки, чим спричинив потерпілій - ОСОБА_9 , матеріальну шкоду на суму 7 274 (сім тисяч двісті сімдесят чотири) гривні 03 копійки.

З викраденим майном ОСОБА_8 , з місця скоєння злочину пішов, розпорядившись ним на власний розсуд.

04.08.2023, приблизно о 12 год. 00 хв., перебуваючи у приміщенні квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , до якої ОСОБА_8 має вільний доступ, реалізуючи єдиний злочинний умисел, направлений на таємне, викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, повторно, в умовах воєнного стану, впевнившись в тому, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, переслідуючи при цьому ціль незаконного збагачення викрав майно, яке належить потерпілій - ОСОБА_9 , а саме: системний блок марки «ASUS» моделі М11ВВ А10- 6700, в корпусі чорного кольору, вартістю 2 821 (дві тисячі вісімсот двадцять одна) гривня 00 копійок, чим спричинив потерпілій - ОСОБА_9 , матеріальну шкоду на суму 2 821 (дві тисячі вісімсот двадцять одна) гривня 00 копійок.

З викраденим майном ОСОБА_8 , з місця скоєння злочину пішов, розпорядившись ним на власний розсуд.

12.08.2023, приблизно о 10 год. 00 хв., перебуваючи у приміщенні квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , до якої ОСОБА_8 має вільний доступ, реалізуючи єдиний злочинний умисел, направлений на таємне, викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, повторно, в умовах воєнного стану, впевнившись в тому, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, переслідуючи при цьому ціль незаконного збагачення викрав майно, яке належить потерпілій - ОСОБА_9 , а саме: монітор марки «асеr», моделі AL1917C, в корпусі сіро-чорного кольору, вартістю 1 169 (одна тисяча сто шістдесят дев`ять) гривень 00 копійок, чим спричинив потерпілій - ОСОБА_9 , матеріальну шкоду на суму 1 169 (одна тисяча сто шістдесят дев`ять) гривень 00 копійок.

З викраденим майном ОСОБА_8 , з місця скоєння злочину пішов, розпорядившись ним на власний розсуд.

15.08.2023 приблизно о 15 год. 30 хв., перебуваючи у приміщенні квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , до якої ОСОБА_8 має вільний доступ, реалізуючи єдиний злочинний умисел, направлений на таємне, викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, повторно, в умовах воєнного стану, впевнившись в тому, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, переслідуючи при цьому ціль незаконного збагачення викрав майно, яке належить потерпілій - ОСОБА_9 , а саме: мікрохвильову піч марки «GRUNHELM», моделі 20MX701-W, в корпусі білого кольору, вартістю 2 171 (дві тисячі сто сімдесят одна) гривня 83 копійки, чим спричинив потерпілій - ОСОБА_9 , матеріальну шкоду на суму 2 171 (дві тисячі сто сімдесят одна) гривня 83 копійки.

З викраденим майном ОСОБА_8 , з місця скоєння злочину пішов, розпорядившись ним на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_8 в період часу з 24.07.2023 по 15.08.2023 спричинив потерпілій - ОСОБА_9 , матеріальну шкоду на загальну суму 22 631 (двадцять дві тисячі шістсот тридцять одна) гривня 94 копійки.

Такі умисні дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Крім того, 24.07.2023 року приблизно о 16 годині 00 хвилин, продовжуючи свою злочинну діяльність направлену на заволодіння чужим майном, ОСОБА_8 , маючи при собі раніше викрадений ним мобільний телефон марки «Хіаоmі» моделі Redmi 12 С, з сім картою мобільного оператора ПРаТ«Vodafone» НОМЕР_3 , достовірно знаючи, що до вказаного номеру телефону прив`язаний банківський рахунок АТ КБ «ПриватБанк» з картковим номером № НОМЕР_4 , відкритий на ім`я ОСОБА_9 та на зазначеному рахунку маються грошові кошти, у ОСОБА_8 виник прямий злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану (введеного указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, продовженого указами Президента України: від 25.03.2022 133/2022, від 18.04.2022 №259/2022, від 17.05.2022 №341/2022, від 12.08.2022 №573/2022, від 07.11.2022 №757/2022, від 06.02.2023 №58/2023, від 01.05.2023, №254/2023 строком на 90 діб - до 18.08.2023), а саме грошових коштів, які належать потерпілій ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій прямий злочинний умисел, направлений на таємне повторне викрадення чужого майна, вчинене умовах воєнного стану, усвідомлюючи спільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_8 прибув до автоматичного касового апарату (банкомат) AT КБ ПриватБанк», що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Миру, буд. 26 та використовуючи раніше викрадений мобільний телефон марки «Хіаомі» моделі Redmi 12 С, з сім картою мобільного оператора ПРаТ«Vodafone» НОМЕР_3 , який належить потерпілій ОСОБА_11 , за допомогою функції «зняти без картки», 24.07.2023 у період часу з 17 години 48 хвилин до 17 години 50 хвилин зняв з банківської картки потерпілої грошові кошти в сумі 7 000 (сім тисяч) гривень 00 копійок. Після чого, ОСОБА_8 разом з викраденими коштами покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись ними на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 матеріальний збиток на суму 7 000 (сім тисяч) гривень 00 копійок.

Такі умисні дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Крім того, 24.08.2023 приблизно о 10 годині 30 хвилин, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , знаходилися за адресою: АДРЕСА_2 , а саме перебував в коридорі вищезазначеної квартири, при цьому, перебуваючи а відстані витягнутої руки один від одного.

Далі, на ґрунті особистих неприязних відносин між ними виник конфлікт, в ході якого у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

Далі, ОСОБА_8 , з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на спричинення ОСОБА_9 , тілесних ушкоджень, усвідомлюючи можливість настання наслідків та бажаючи їх настання, стоячи на відстані витягнутої руки від ОСОБА_9 , різким рухом руки схопив останню та потягнув на себе, при цьому остання, втративши рівновагу, впала на підлогу.

В цей момент, ОСОБА_12 з метою припинення нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , почав відтягувати ОСОБА_8 від ОСОБА_9 та у ОСОБА_8 по відношенню до ОСОБА_12 , раптово виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень останньому.

Далі, ОСОБА_8 , з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на спричинення ОСОБА_12 тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, розуміючи, що шляхом завдання ударів по тілу людини будуть спричинені тілесні ушкодження, передбачаючи такі наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, перебуваючи в стоячому положенні, повернувся обличчям до ОСОБА_12 та різким рухом правої руки наніс 5-6 ударів в область лівого ока та лівої губи, потерпілому ОСОБА_12 .

В цей момент Потерпіла ОСОБА_9 , з метою виклику допомоги вибігла з приміщення квартири, попрямувавши до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: АДРЕСА_4 .

В цей час, ОСОБА_8 припинивши спричиняти тілесні ушкодження ОСОБА_12 , продовжив реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, попрямував до вищезазначеного магазину та, в подальшому, перебуваючи в приміщенні магазину, наздогнавши при цьому ОСОБА_9 , перебуваючи позаду неї, схопив обома руками останню за волосся та по умовній дузі зверху до низу за допомогою сили рук, спричинив удар головою об поверхню морозильної камери.

Потерпілий ОСОБА_12 , попрямувавши за останніми, з метою припинення нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 та з метою завершення конфлікту попрямував до вищезазначеного магазину та побачивши, що ОСОБА_8 намагається спричинити тілесні ушкодження ОСОБА_9 підбіг до ОСОБА_8 та намагаючись зупинити останнього, перешкоджав наблизитись до ОСОБА_9 .

В цей момент, ОСОБА_8 припинивши спричиняти тілесні ушкодження ОСОБА_9 , продовжив реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_12 тілесних ушкоджень, схопив потерпілого правою рукою за шию та за допомогою сили рук намагався душити.

Далі, ОСОБА_12 поштовхами відвів ОСОБА_8 до виходу з магазину та, перебуваючи на порозі, ОСОБА_12 , втративши рівновагу, впав на підлогу, а ОСОБА_8 , скориставшись положенням потерпілого, різким рухом, по умовній дузі зверху до низу, правою рукою наніс 2-3 удари (точну кількість досудовим розслідуванням встановити не надалося можливим) в область обличчя.

В результаті своїх умисних протиправних дій ОСОБА_8 , спричинив потерпілому ОСОБА_12 , тілесні ушкодження у вигляді наскрізної забитої рани шкіри і м`яких тканин верхньої губи зліва, які за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

В результаті своїх умисних протиправних дій ОСОБА_8 , спричинив потерпілій ОСОБА_9 , тілесні ушкодження у вигляді «ЗЧМТ. Струс головного мозку», які за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Такі умисні дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 2 ст. 125 КК, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Крім того, 05.09.2023, приблизно о 23 годині 00 хвилин, ОСОБА_8 , маючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану (введеного указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, продовженого указами Президента України: від 25.03.2022 133/2022, від 18.04.2022 №259/2022, від 17.05.2022 №341/2022, від 12.08.2022 №573/2022, від 07.11.2022 №757/2022, від 06.02.2023 №58/2023, від 01.05.2023, №254/2023, від 26.07.2023 №451/2023, строком на 90 діб - до 15.11.2023), поєднане із проникненням у сховище, а саме до огородженої парканом території домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_5 , достовірно знаючи, що на території вказаного домоволодіння перебувають цінні речі, визначив його як об`єкт свого злочинного посягання.

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на повторне таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, поєднаного з проникненням у сховище, ОСОБА_8 , за допомогою сили рук відчинив вхідну хвіртку та таємно проник на територію домоволодіння, розташованого за вищевказаною адресою, де побачив біля паркану спортивний велосипед марки «Formula» синього кольору.

Реалізуючи свій прямий злочинний умисел, направлений на таємне, викрадення чужого майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням у сховище, ОСОБА_8 підійшов до велосипеду марки «Formula» синього кольору та з корисливих мотивів, переслідуючи при цьому ціль незаконного збагачення, впевнившись, що його дії носять таємний характер та за ним ніхто не спостерігає, викрав велосипед марки «Formula» синього кольору та з викраденим майном покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись ним на власний розсуд та своїми діями спричинивши потерпілій ОСОБА_13 матеріальний збиток на суму 3 400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок.

Такі умисні дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням у сховище.

Крім того, 10.09.2023 року, приблизно о 09 годині 00 хвилин, разом з ОСОБА_14 перебуваючи в приміщенні житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_6 , у ОСОБА_8 , раптово виник прямий злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану (введеного указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, продовженого указами Президента України: від 25.03.2022 №133/2022, від 18.04.2022 №259/2022, від 17.05.2022 №341/2022, від 12.08.2022 №573/2022, від 07.11.2022 №757/2022, від 06.02.2023 №58/2023, від 01.05.2023, №254/2023, від 26.07.2023 №451/2023, строком на 90 діб - до 15.11.2023), а саме мобільного телефону марки «SAMSUNG», моделі Galaxy А12, в корпусі чорного кольору, ІМЕІ-1: НОМЕР_5 , ІМЕІ-2: НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_14 .

Реалізуючи свій прямий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_8 , скориставшись тим, що ОСОБА_14 відволікся, з корисливих мотивів, переслідуючи при цьому ціль незаконного збагачення, впевнившись, що його дії носять таємний характер та за ним ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, викрав мобільний телефон марки «SAMSUNG», моделі Galaxy А12, в корпусі чорного кольору, ІМЕІ-1: НОМЕР_5 , ІМЕІ-2: НОМЕР_6 , вартістю 4 031 (чотири тисячі тридцять одна) гривня 30 копійок.

Після чого, ОСОБА_8 разом з викраденим майном покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_14 матеріальний збиток на суму 4 031 (чотири тисячі тридцять одна) гривня 30 копійок.

Такі умисні дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Крім того, 11.09.2023 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин, ОСОБА_8 , перебуваючи на привокзальній площі ст. Синельникове-1 у м. Синельникове, Дніпропетровської області, зустрів раніше знайомого ОСОБА_15 .

Маючи умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, діючи з корисливих мотивів, під вигаданим приводом, попрохав у потерпілого мобільний телефон марки «HUAWEI», моделі Y6p, ІМЕІ-1: НОМЕР_7 , ІМЕІ-2: НОМЕР_8 , в корпусі фіолетового кольору, не маючи наміру в подальшому його повернути.

Потерпілий ОСОБА_15 , не підозрюючи про злочинний умисел ОСОБА_8 , будучи введеним в оману, погодився на прохання і передав мобільний телефон марки «HUAWEI», моделі Y6p, ІМЕІ-1: НОМЕР_7 , ІМЕІ-2: НОМЕР_8 , в корпусі фіолетового кольору.

Після чого ОСОБА_8 , вважаючи, що своєю поведінкою він не викличе підозри з боку потерпілого ОСОБА_15 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, утримуючи при собі мобільний телефон марки «HUAWEI», моделі Y6p, ІМЕІ-1: НОМЕР_7 , ІМЕІ-2: НОМЕР_8 , в корпусі фіолетового кольору, який належить потерпілому ОСОБА_15 , зник з місця скоєння злочину та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Таким чином ОСОБА_8 заподіяв потерпілому ОСОБА_15 матеріальний збиток на суму 4 681 (чотири тисячі шістсот вісімдесят одна) гривня 60 копійок.

Такі умисні дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 2 ст. 190 КК, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Крім того, 17.09.2023 приблизно о 18 годині 30 хвилин, ОСОБА_8 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_7 , а саме перебуваючи біля входу до домоволодіння та при цьому перебуваючи на відстані витягнутої руки від потерпілої ОСОБА_16 .

Далі, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ними виник конфлікт, в ході якого у ОСОБА_8 раптово виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_16 .

Далі, ОСОБА_8 , з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на спричинення ОСОБА_16 , тілесних ушкоджень, усвідомлюючи можливість настання наслідків та бажаючи їх настання, відштовхнувши за допомогою сили рук вхідні двері, зайшов до приміщення коридору житлового будинку, розташованого за вищевказаною адресою та при цьому стоячи на відстані витягнутої руки від ОСОБА_16 , діставши кухонний ніж, який він зберігав при собі, різким рухом лівої руки по умовній прямій лінії наніс перший удар потерпілій ОСОБА_16 в правий бік поверхні живота на рівні пупка.

Далі, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_16 тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, розуміючи, що шляхом завдання ударів по тілу людини будуть спричинені тілесні ушкодження, передбачаючи такі наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, не змінюючи своє місце перебування, наніс різким рухом лівої руки по умовній прямій лінії кухонним ножем другий удар потерпілій ОСОБА_16 в правий бік поверхні живота, трохи нижче пупка.

В цей час, ОСОБА_8 припинивши спричиняти тілесні ушкодження ОСОБА_16 , покинув територію домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_7 , попрямувавши в невідомому напрямку.

В результаті своїх умисних протиправних дій ОСОБА_8 , спричинив потерпілій ОСОБА_16 , тілесні ушкодження у вигляді «двох колото-різаних, не проникаючих поранень шкіри передньої черевної стінки», які за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Такі умисні дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 2 ст. 125 КК, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду першої інстнації змінити, застосувати положення ст.ст.75,76 КК та звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком. Своє вимоги аргументує тривалістю судового розгляду справи, через що половину призначеного строку покарання він вже провів в ДУ Дніпропетровська установа виконання покарань ( № 4) в камері загального типу, що рахується законом України, як позбавлення волі особого режиму утримання та що не відповідає тяжкості вчинених ним злочинів, в яких він щиро кається.

В судове засідання апеляційної інстанції потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату та час судового розгляду, про причини своєї неявки суд не повідомили, але їх неявка, відповідно до приписів ч.4 ст.405 КПК не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши захисника на підтримку доводів поданої апеляційною скаргою, яка просила помякшити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання до 5 років позбпавлення волі та застосувати ст.75 КК, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим стрком 2 роки, вислухавши думку прокурора, яка заперечувала проти апеляційної скарги сторони обвинуваченого та просила залишити вирок без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, встановлених вироком суду першої інстанції, та правова кваліфікація його дій за ч.4 ст.185, ч.2 ст.190, ч.2 ст.125 КК ґрунтуються на зібраних по справі, перевірених та оцінених судом доказах, являються обґрунтованими, належним чином мотивованими, не оспорюються обвинуваченим в апеляційній скарзі, а тому судом апеляційної інстанції, відповідно до ч.1 ст.404 КПК, не перевіряються.

Зі змісту апеляційної скарги убачається, що обвинуваченим ОСОБА_8 фактично порушується питання про недотримання судом визначених законом вимог, що стосуються призначення покарання і пов`язані із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями).

Відповідно до вимог ст.ст.50, 65 ККта роз`яснюючих положень п.п.1,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи із принципів співмірності й індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

У постанові від 06 лютого 2020 року (справа № 756/6268/18, провадження №51-1763 км 19) ККС ВС зазначив, що термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й в межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

При цьому повноваження суду (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття «судова дискреція» (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.

Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

Відповідно положень ч.1 ст.75 КК якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Таким чином, зі змісту ст.75 КК вбачається, що застосування інституту звільнення від відбування покарання допустиме лише за наявності обґрунтованих підстав для висновку, що, виходячи з тяжкості кримінального правопорушення, даних про особу винного та інших обставин справи, виправлення засудженого є можливим без відбування покарання.

Зміст оскаржуваного вироку свідчить про те, що суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненим ним кримінальних правопорушень, які згідно ст. 12 КК відносяться до категорії кримінальних проступків, до нетяжких та тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має тимчасові заробітки, за місцем мешкання характеризується задовільно, вину у скоєному визнав та щиро розкаявся.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , відповідно до ст.66 КК, суд визнав - щире каяття. Водночас обставиною, що відповідно до вимог ст.67 КК обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнав рецидив злочину.

Отже, враховуючи ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд першої інстанції дійшов правильних обґрунтованих висновків, що для виправлення винного та попередження нових кримінальних правопорушень обвинуваченому ОСОБА_8 необхідно призначити покарання за сукупністю злочинів на підставі ч.1 ст.70 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці, яке максимально наближене до мінімальної санкції ч.4 ст.185 КК.

Таке покарання, на переконання колегії суддів, є законним, справедливим, воно буде відповідати тяжкості правопорушення, сприятиме виправленню винного та попередженню вчинення ним нових злочинів, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», адже відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Тому підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 та застосування положень статті 75 КК, на чому наполягає сторона захисту, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 є безпідставною та такою, що задоволенню не підлягає, а вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2025 року є законним, обґрунтованим та відповідає вимогам ст.370 КПК. Підстав для його зміни чи скасування апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 та 418, 419 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2025 року відносно обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.4 ст.185, ч.2 ст.190, ч.2 ст.125 КК залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили після її оголошення, але на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який утримується під вартою, в той саме строк з дня вручення йому копії ухвали суду апеляційної інстнації.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4