Справа № 750/7381/24
Провадження № 1-кп/750/118/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2025 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_12 ,

захисника адвоката ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене 14.05.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000577 по обвинуваченню :

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Чернігова, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, маючого на утриманні двох дітей ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше не судимого, маючого статус УБД, який зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 ,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.407 КК України,

У С Т А Н О В И В :

24 лютого 2022 року Президентом України видано Указ «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022, затверджений Законом № 2102-ІХ від 24.02.2022, у зв`язку з чим почав діяти воєнний стан на території України.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 №46 від 15.02.2024 солдат ОСОБА_12 зарахований у розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Під час проходження військової служби за призовом під час мобілізації солдат ОСОБА_12 відповідно до положень Військової присяги та вимог ст.ст.11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен свято і непорушно додержуватися Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 за №9-РС від 20.02.2024 солдата ОСОБА_12 було призначено на посаду стрільця-помічника гранатометника відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку із чим 20.02.2024 ОСОБА_12 видано припис №2-158-к від 20.02.2024 про необхідність прибути 21.02.2024 до нового місця служби ІНФОРМАЦІЯ_4 , розташованого в АДРЕСА_2 .

В порушення ст.ст.17, 65 Конституції України, п.1,2, ст.1, п.4 ст. Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.11, 16 Статуту військової служби Збройних Сил України, ст.ст.1,3,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем та повинен проходити військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_5 , військовослужбовець військової служби за мобілізацією солдат ОСОБА_12 , діючи з прямим умислом, з особистих мотивів, з метою тимчасового ухилення від військової служби, в умовах воєнного стану, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, 21.02.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_4 , розташованого у АДРЕСА_2 , не з`явився, обов`язки військової служби з 22.02.2024 до 03.03.2024 не виконував, займаючись особистими справами, не пов`язаними із проходженням військової служби. Після проходження стаціонарного лікування у військовій частині НОМЕР_1 в період з 04.03.2024 по 07.03.2024 солдат ОСОБА_12 08.03.2024 самостійно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 та приступив до виконання військових обов`язків.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні не визнав. Показав, що він не з`явився на військову службу за станом здоров`я. Весь час знаходився за місцем свого проживання, був на зв`язку, але йому ніхто не телефонував та не шукав його. Сам він також не повідомив військову частину про місце свого знаходження. Після того, як пройшов лікування у шпиталі, повернувся на службу. Поки перебував вдома, то ні матеріальної, ні фізичної шкоди нікому не завдав. По місту не переміщався, був вдома, алкоголь не вживав. Відпочивав, оскільки з 2022 року жодного разу не був у відпустці. 04.03.2024 викликав швидку, піднявся тиск і він не міг самостійно пересуватися. Лікарям швидкої повідомив, що він військовослужбовець, і його повезли у військовий госпіталь. Вже у госпіталі він повідомив військову частину про те, що він на лікуванні. Після повернення з лікування він заявив, що бажає надалі проходити військову службу, проте йому сказали йти додому, бо його вже подали в СЗЧ. Зазначив, що бажає і надалі проходити військову службу в будь-якій іншій військовій частині, але не в ТЦК. Обвинувачений також просив врахувати, що воював з 2022 року, в СЗЧ опинився не з бойової частини, має двох дітей на утриманні, старший син також на війні. Наголосив на тому, що не відмовляється проходити військову службу, проте не бажає служити в ТЦК, а іншу частину знайти самому складно. Зараз має хворобливий стан, лікарі СІЗО прописали приймати ліки на постійній основі.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_12 вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, його винуватість повністю доводиться безпосередньо дослідженими судом в ході судового розгляду наступними доказами:

-заявою про кримінальне правопорушення, подана т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_16 про вчинення ОСОБА_12 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 КК України;

-приписом від 20.02.2024 №2/158-к згідно із яким ОСОБА_12 запропоновано вам 21.02.2024 вибути в розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 для подальшого проходження служби, строк прибуття 21.02.2024;

-довідкою ВЛК від 29.03.2024, згідно із якою в/ч НОМЕР_1 від 29.03.2024 проведено медичний огляд ОСОБА_12 та визначено, що він обмежено придатний до військової служби, придатний до військової служби в частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах;

-рапортом ОСОБА_12 на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 08.03.2024 про те, що він приступив до виконання обов`язків на посаді стрільця помічника гранатометника першого відділення охорони 1 взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 з 08.03.2024,

-витягом із наказу від 08.03.2024 №68 начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 , згідно із яким рядового ОСОБА_12 з 08.03.2024 зараховано до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_4 на всі види забезпечення;

-медичною характеристикою ОСОБА_12 ;

-службовою характеристикою ОСОБА_12 :

-інформацією, наданою командиром військової частини НОМЕР_1 , надана слідчому П`ятого СВ (з дислокацією у м.Чернігові) ТУ ДБР, розташоване у м.Києві, про те, що ОСОБА_12 02.01.2024 звертався до в/ч НОМЕР_1 , був оглянутий черговим лікарем, був скерований до Чернігівської обласної психо-неврологічної лікарні з діагнозом : невротичні реакції ситуаційно обумовлені вживанням алкоголю, перебував на стаціонарному лікуванні по 08.01.2024. Також ОСОБА_12 перебував на стаціонарному лікуванні у в/ч НОМЕР_1 з 04.03.2024 по 07.03.2024 в кардіологічному відділенні з діагнозом : гіпертонічна хвороба І ст., ступінь 3, ризик помірний;

-актом службового розслідування від 01.03.2024, згідно із яким ОСОБА_12 визнано таким, який не з`явився на службу без поважних причин до ІНФОРМАЦІЯ_4 з 00 год 00 хв 22.02.2024;

-доповідною начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_17 про те, що станом на 24.02.2024 ОСОБА_12 до ІНФОРМАЦІЯ_4 для подальшого проходження військової служби не прибув;

-витягом з наказу від 26.02.2024 №147 про призначення службового розслідування щодо не прибуття військовослужбовця до місця подальшого проходження військової служби;

-витягом із наказу від 15.02.2024 №46, відповідно до якого ОСОБА_12 зараховано з 15.02.2024 у розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 ;

-рапортом ОСОБА_12 на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 15.02.2024 про те, що йому не були видані в/ч НОМЕР_2 фінансовий та продовольчий атестати;

-витягом із наказу від 20.02.2024 №9-РС, відповідно до якого ОСОБА_12 призначено стрільцем-помічником гранатометника відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

-витягом із наказу від 20.02.2024 №51, відповідно до якого ОСОБА_12 з 20.02.2024 виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення;

-витягом із журналу обліку документообігу відділу персоналу ІНФОРМАЦІЯ_4 ,

-бланком отримання пояснень від ОСОБА_18 ,

-бланком отримання пояснень від ОСОБА_19 ,

-довідкою-доповіддю оперативного чергового ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_20 про відсутність на службі стрільця-помічника гранатометника роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_12 20.02.2024;

-бланком отримання пояснень від ОСОБА_21 ;

-анкетою, заповненою ОСОБА_12 ,

-військовим квитком ОСОБА_12 ,

-витягом із наказу від 04.03.2024 №180 про підсумки службового розслідування щодо не прибуття військовослужбовця до місця подальшого проходження військової служби, відповідно до якого ОСОБА_12 визнано таким, який е з`явився на службу без поважних причин до ІНФОРМАЦІЯ_4 з 00 год 00 хв 22.02.2024;

-довідкою в/ч НОМЕР_1 від 05.03.2024, відповідно до якої ОСОБА_12 перебуває на стаціонарному лікуванні з 04.03.2024 по теперішній час.

Порушень норм КПК України, які відповідно до ст. 86, 87 КПК України тягнуть за собою недопустимість зазначених доказів, в суді не встановлено.

Також судом були допитані свідки сторони обвинувачення.

Свідок ОСОБА_22 надав показання про те, що обвинувачений був його підлеглим. ОСОБА_12 був переведений з обласного ТЦК до міського ТЦК. Отримавши припис, ОСОБА_12 на службу не з`явився. Під час несення служби ОСОБА_12 до обов`язків військової служби відносився не дуже сумлінно, великого бажання служити у нього не було. Про бажання служити у бойовій частині не знає. Обвинувачений казав, що втомився служити і хотів перепочити.

Свідок ОСОБА_18 показав, що проходить військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_5 . Обвинуваченого знає, відношення до нього нейтральне. Він у березні 2024 року оформлював на нього документи про переведення до ОМТЦК та СП. З обвинуваченим у спілкуванні провів десь годину. Що при цьому спілкуванні казав ОСОБА_12 не пам`ятає. Документи були підготовлені і ОСОБА_12 повинен був приїхати на 8 годину на шикування до ОМТЦК та СП. Йому (свідку) доповіли, що ОСОБА_12 не з`явився. Причини не з`явлення ОСОБА_12 на службу не знає.

Свідок ОСОБА_21 показав, що проходить військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_5 . Обвинувачений ОСОБА_12 прибув із якоїсь військової частини, проте у нього не було всіх необхідних документів для оформлення, тому його відправили до військової частини отримати ці документи. Він поїхав та не повернувся. Йому доповіли, як оперативному черговому, що ОСОБА_12 не прибув до місця служби. Була складена довідка про неприбуття і доповідь керівництву.

Суд приходить до висновку про доведеність «поза розумним сумнівом» вини обвинуваченого ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 4 ст.407 КК України як нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про міру покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також особу винного його вік, сімейний та матеріальний стан, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, посередню характеристику з місця проходження військової служби, враховується відсутність даних щодо попередніх притягнень до адміністративної відповідальності, те, що до кримінальної відповідальності не притягувався, що на обліку у лікаря психіатра не перебуває, в той же час перебував на стаціонарному лікуванні в ЧОПНЛ з 02.01.2024 по 08.01.2024 з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю.

Також суд враховує відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання. Зазначене в обвинувальному акті щире каяття, як обставина, що пом`якшує покарання, судом не приймається до уваги, зважаючи на не визнання обвинуваченим своєї вини.

Суд доходить висновку, що ОСОБА_12 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, якою передбачене покарання за вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, що є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, а також буде відповідати справедливому співвідношенню між вчиненим кримінальним правопорушенням та заходами, які застосовуються до винного і зумовлені метою кримінального покарання, є необхідними і не надмірними.

Суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого ст. 75 КК України.

Положеннями статей 69, 75 КК України визначено, що до винної особи, яка засуджується за кримінальне правопорушення, передбачене ст. 407 КК України, вчинене в умовах воєнного стану не можна призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення, а також звільнити її від відбування призначеного покарання з випробуванням.

При цьому висновки суду про неможливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням також узгоджуються з висновками, викладеним у постанові Верховного Суду від 11.07.2023 у справі №726/78/23, згідно з якими «звільнення від відбування покарання з випробуванням військовослужбовця за невиконання ним наказу в умовах воєнного стану, а саме наказу на вибуття в район бойових дій для захисту Батьківщини від збройної агресії ворога, не лише не сприятиме запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень іншими особами, а навпаки створить у таких осіб впевненість у безкарності за відмову від виконання наказів командирів, а також відмову від захисту Батьківщини. Вказане свідчить про підвищену суспільну небезпечність вчиненого злочину, оскільки може призвести до підриву військової дисципліни, розлагодженості дій, спрямованих на захист суверенітету держави, що в умовах воєнного стану є неприпустимим».

Звільнення від відбування покарання з випробуванням особи, яка, будучи військовослужбовцем, самовільно залишила місце служби, сприятиме тому, що інші громадяни України, які проходять військову службу під час мобілізації на особливий період та самовільно залишатимуть місце служби, будуть впевненими у безкарності за залишення місця служби під час мобілізації, на особливий період, для виконання обов`язку із захисту Батьківщини, що є неприпустимим та сприятиме погіршенню обороноздатності та захисту держави в умовах ведення війни з країною-агресором російською федерацією.

Підстав для застосування до ОСОБА_12 положень ст. 69-1 КК України судом не встановлено.

Також, у суду відсутні підстави, передбачені ч.5 ст. 401 КК України, для звільнення ОСОБА_12 від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, для продовження проходження військової служби, у зв`язку з відсутністю письмової згоди командира (начальника) будь-якої військової частини (установи) на продовження проходження ним військової служби, незважаючи на наявність у обвинуваченого бажання проходити військову службу, про що ним було заявлено у судовому засіданні.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Згідно з даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 21 квітня 2025 року ОСОБА_12 затримано у порядку ст.191 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні 21.04.2025 о 12 год. 20 хв.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Чернігова від 22.04.2025 щодо ОСОБА_12 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Підстав для зміни чи скасування застосованого щодо ОСОБА_12 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили судом не встановлено. Дію вказаного запобіжного заходу слід продовжити до набрання вироком законної сили, без визначення розміру застави.

На підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_12 у строк відбування покарання слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення у період з 22 квітня 2025 року і до дня набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільного позову не заявлено.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_12 обчислювати з дня набрання цим вироком законної сили.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_12 у строк відбування призначеного покарання строк його попереднього ув`язнення з моменту затримання 21 квітня 2025 року і до дня набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили продовжити дію застосованого щодо ОСОБА_12 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Речові докази та судові витрати у справі відсутні.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду через Деснянський районний суд міста Чернігова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку вручити прокурору та обвинуваченому. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_23