Провадження №1-кп/127/803/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №13 в м. Вінниці матеріали об`єднаних кримінальних проваджень за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309 КК України, відомості про які внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000150 від 01.07.2023 та №0000207 від 23.09.2023, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, будучи засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» незаконно придбав психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, яку зберігав при собі, а саме, 30.06.2023 близько 13.00 год. перебуваючи по просп. Космонавтів у м. Вінниця, на ділянці землі біля буд. №49, побачив та підійняв згорток обклеєний пластиліном, який помістив у лівий кросівок.

В подальшому, 30.06.2023 близько 13:20 год. перебуваючи у АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 був зупинений працівниками СКП відділення поліції №1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, який на запитання останніх про наявність заборонених речовин, повідомив, що у нього при собі, а саме у лівому кросівку, наявна психотропна речовина, обіг якої обмежено амфетамін .

В ході проведення огляду місця події, 30.06.2023 в період часу з 14:27 год. по 14:34 год., ОСОБА_4 добровільно видав згорток із поліетиленовим пакетом з порошкоподібною речовиною загорнутий в ізоляційну стрічку та обмотаний пластиліном.

Згідно висновку експерта №СЕ-19/102-23/12146-НЗПРАП від 06.07.2023 надана на експертизу речовина відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено амфетамін, масою 0,6154 г., що відповідно до Таблиці II «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої Наказом ІНФОРМАЦІЯ_1 № 188 від 01.08.2000 (у редакції Наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 № 634 від 29.07.2010) є невеликими розмірами (від 0,15 г до 1,5 г).

Крім того, ОСОБА_4 маючи умисел на незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, будучи засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» незаконно придбав психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, яку зберігав при собі, а саме, 23.09.2023 близько 11:20 год. перебуваючи по АДРЕСА_2 , на ділянці місцевості побачив та підійняв зіп-пакет з порошкоподібною речовиною рожевого кольору, який помістив у праву нагрудну кишеню своєї сорочки.

В подальшому, 23.09.2023 близько 11:30 год. перебуваючи у АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 був зупинений працівниками СКП відділення поліції №1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, який на запитання останніх про наявність заборонених речовин, повідомив, що у нього при собі, а саме у правій нагрудній кишені сорочки, наявна психотропна речовина, обіг якої обмежено амфетамін .

В ході проведення огляду місця події, 23.09.2023 в період часу з 12:26 год. по 12:29 год., ОСОБА_4 добровільно видав працівникам поліції зіп-пакет з порошкоподібною речовиною рожевого кольору.

Згідно висновку експерта №СЕ-19/102-23/16920-НЗПРАП від 04.10.2023 надана на експертизу речовина містить у своєму складі психотропну речовину, обіг яких обмежено амфетамін, масою 0,9740 г, що відповідно до Таблиці II «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000 (у редакції Наказу Міністерства охорони здоров`я України № 634 від 29.07.2010) є невеликими розмірами (від 0,15 г до 1,5 г).

Як вбачається з положень ст. 362 КПК України якщо під час судового розгляду будуть встановлені підстави для здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, суд постановляє ухвалу про зміну порядку розгляду і продовжує судовий розгляд згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу.

Після проведеної в ході судового розгляду судово-психіатричної експертизи, встановлені достатні підстави для здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, тому судом було прийнято рішення про продовження судового розгляду кримінального провадження згідно з правилами, передбаченими главою 39 КПК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 зважаючи на висновок проведеної під час судового розгляду експертизи, просила застосувати примусові заходи медичного характеру до ОСОБА_4 , на підставі наданих суду доказів та проведених в межах даного кримінального провадження судових експертиз.

Захисник ОСОБА_5 зазначила, що заявлене прокурором клопотання є обґрунтованим та мотивованим, тому просила суд його задовольнити.

Особа стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 з приводу обставин справи повідомив, що вину у вчиненому визнав, з приводу клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру не заперечував.

Вислухавши думку учасників справи, перевіривши фактичні обставини справи належними й допустимими доказами у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що: особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності; особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.

Положеннями ст. 513 КПК передбачено, що під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує питання: чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання;чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Відповідно до ч. 2 ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

З системного аналізу наведених вище норм КПК України вбачається, що при вирішенні питання про застосування примусових заходів медичного характеру суд, у кожному випадку, зобов`язаний встановити факт вчинення суспільно небезпечного діяння, кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення), вчинення його тією особою щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру та дослідити надані сторонами та наявні у справі докази із надання їм юридичної оцінки відповідно до ст. ст. 94, 84-89 КПК України. Висновок суду щодо оцінки доказів належить викласти у точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу.

В судовому засіданні було досліджено висновок судово-психіатричної експертизи №325 від 28.04.2025, відповідно до якого, в період часу, до якого відноситься інкриміноване ОСОБА_4 діяння, він виявляв психічні розлади у вигляді параноїдної шизофренії (F20.0), стан ремісії; розладів психіки та поведінки внаслідок вживання декількох наркотичних засобів та інших психоактивних речовин, синдром залежності (F19.2).

В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_6 міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

В теперішній час у ОСОБА_7 виявлені психічні розлади у вигляді параноїдної шизофренії (F20.0), стан медикаментозної ремісії; розладів психіки та поведінки внаслідок вживання декількох наркотичних засобів та інших психоактивних речовин, синдром залежності (F19.2).

В теперішній час ОСОБА_6 не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

ОСОБА_6 потребує застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги.

Крім того, судом було досліджено й інші надані письмові докази, а саме:

- заява ОСОБА_4 від 23.09.2023, відповідно до якої він добровільно видав працівникам поліції поліетиленовий пакет з амфетаміном, який він зберігав при собі без мети збуту (т.1 а.с. 166);

- протокол огляду місця події від 23.09.2023, відповідно до якого у ОСОБА_4 було виявлено та вилучено прозорий поліетиленовий пакет з порошкоподібною речовиною рожевого кольору (т.1 а.с. 167-169);

- висновок експерта за результатами судової експертизи матеріалів, речовин та виробів №СЕ-19/102-23/16920-НЗПРАП від 04.10.2023, відповідно до якого в наданій на експертизі речовині, масою 2,2945 г. виявлено психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, масою 0,9740 г. (т.1 а.с. 175-179);

- заява ОСОБА_4 від 30.06.2023, відповідно до якої він добровільно видав працівникам поліції згорток чорного кольору можливо з амфетаміном (т.1 а.с. 206);

- протокол огляду місця події від 30.06.2023, відповідно до якого у ОСОБА_4 було виявлено та вилучено поліетиленовий пакет з невідомою речовиною (т.1 а.с. 207-209);

- висновок експерта за результатами судової експертизи матеріалів, речовин та виробів №СЕ-19/102-23/12146-НЗПРАП від 06.07.2023, відповідно до якого в наданій на експертизі речовині, масою 0,8595 г. виявлено психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, масою 0,6154 г. (т.1 а.с. 213-217);

- протокол проведення слідчого експерименту від 10.08.2023, за участі ОСОБА_4 в ході якого він повідомив про обставини вчиненого ним кримінального правопорушення (т.1 а.с. 231-235).

Також судом досліджено:

- рапорт від 23.09.2023, від 30.06.2023 (т.1 а.с. 165, 205);

- витяг з кримінального провадження №0000207 від 23.09.2023, №0000150 від 01.07.2023 (т.1 а.с. 162, 195, 201);

- ухвала слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_2 про арешт майна від 27.09.2023, від 04.07.2023 (т.1 а.с. 171, 172, 220, 221);

- постанова про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 23.09.2023, від 15.10.2023, від 01.07.2023, від 17.07.2023 (т.1 а.с. 170, 180, 210, 218);

- постанова про зміну кваліфікації кримінального проступку від 22.11.2023, від 21.07.2023 (т.1 а.с. 189-191, 222, 223);

- постанова про визначення у кримінальному провадженні органу, що здійснюватиме досудове розслідування у формі досудового слідства від 22.11.2023, від 28.07.2023 (т.1 а.с. 193, 194, 224);

- ухвала слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_2 про надання дозволу на використання доказів від 21.12.2023, від 04.08.2023 (т.1 а.с. 197-200, 228, 229);

- постанова про тимчасовий доступ до речей та документів від 11.08.2023, від 15.08.2023 (т.1 а.с. 239-241, 245-247).

Аналізуючи показання обвинуваченого, всебічно, повно та неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, підтверджені доказами, які були оцінені відповідно до ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що в судовому засіданні було підтверджено факт причетності ОСОБА_4 до вчинення суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання психотропних речовин без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею.

Згідно положень ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року, примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках т в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінальним процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 №7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» вбачається, що примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.

Відповідно до ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Згідно ч. 1 ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 94 КК України госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Так, згідно абз. 1 п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України №7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» коло осіб, щодо яких можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру, визначено у ст. 93 КК України, а вичерпний перелік видів цих заходів у ст. 94 цього Кодексу.

Судом враховуються роз`яснення Верховного Суду України, викладені в абз. 2 п. 15 постанови Пленуму від 03.06.2005 року №7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», за якими в ухвалі (постанові) суду не треба наводити назву конкретного психіатричного закладу, до якого має бути госпіталізована неосудна особа.

Згідно ч. 2 ст. 512 КПК України судовий розгляд завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні.

Частиною 2 статті 513 КПК України передбачено, що визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

З урахуванням думки учасників судового розгляду, враховуючи обставини вчинених суспільно небезпечних діянь, а також характер захворювання, суд приходить до висновку, що до ОСОБА_4 слід застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Питання про долю речових доказів в кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, скасувавши відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України арешт, накладений на речові докази.

Керуючись ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст. 92, 93, 94 КК України, ст. ст. 506, 507, 512, 513 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні віднести на рахунок держави.

Арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області №127/29691/23 від 27.09.2023 та №127/19495/23 від 04.07.2023, після набрання ухвалою законної сили скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

- речовину рослинного походження, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, а саме, канабісом, яку передано на зберігання до камери зберігання речових доказів ІНФОРМАЦІЯ_4 , після набрання ухвалою законної сили знищити;

- психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, масою 0,6154 г., яка передана на зберігання до камери зберігання речових доказів ІНФОРМАЦІЯ_5 , після набрання ухвалою законної сили знищити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1