н/п 1-кп/766/2629/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2025 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинувачених: ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Херсона об`єднане кримінальне провадження №0001441 від 04.05.2019, № 0000502 від 15.09.2020, № 0001755 від 29.05.2019 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянина України, не одруженого, утриманців не має, офіційно не працевлаштованого, освіта загальна середня, без реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Чорнобаївка Херсонського ( Білозерського) району, Херсонської області, громадянина України, освіта загальна середня, не працевлаштованого, без реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України,-

в с т а н о в и в:

У провадженні Херсонського міського суду Херсонської області перебуває об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України та ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України.

Так, ОСОБА_4 , спільно з ОСОБА_5 , 03.05.2019 близько 13:00, за попередньою змовою, направленою на таємне викрадення чужого майна, з території Державної кримінально-виконавчої служби № 90, що розташована за адресою: м. Херсон, вул. Некрасова, 234, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи прямий умисел, направлений на таємне заволодіння чужим майном, керуючись корисливим мотивом, повторно, таємно, незаконно заволоділи майном, що на праві власності належить ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України № 90», а саме: трьома сталевими листами прямокутної форми, вартість яких, відповідно до висновку експерта № 1485-МТ від 15.05.2019 Херсонського НДЕКЦ, складає 817,53 грн, після чого намагалися покинути місце вчинення злочину, але будучи поміченими працівниками ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України № 90», на їх вимогу залишили викрадене майно та покинули місце вчинення злочину.

Вказані умисні дії ОСОБА_4 органи досудового розслідування вірно кваліфікували за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, але не закінчене з причини, що не залежали від волі осіб, які не вчинили всі дії, що вважали необхідними для доведення злочину до кінця.

Вказані умисні дії ОСОБА_5 органи досудового розслідування вірно кваліфікували за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, але не закінчене з причини, що не залежали від волі осіб, які не вчинили всі дії, що вважали необхідними для доведення злочину до кінця.

Крім того, ОСОБА_4 , 14.09.2020 близько 00:00 год, підійшовши з потерпілою ОСОБА_6 до зупинки громадського транспорту «Джон Говард», по вул. Джона Говарда в с. Степанівка м. Херсон, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів, з метою неправомірного збагачення, маючи прямий умисел, направлений на протиправне викрадення чужого майна, таємно, повторно, шляхом вільного доступу, скориставшись безпорадним станом потерпілої ОСОБА_6 , котра впала на асфальтне покриття, внаслідок раптового епілептичного нападу, в результаті чого короткочасно знепритомніла, з сумки потерпілої дістав рукою мобільний телефон торгівельної марки «Samsung», моделі «GT-S7710», вартість якого, відповідно до висновку експерта Херсонського НДЕКЦ МВС України № 1964-МТ від 22.09.2020, становить 360 грн., після чого помістив вищезазначений телефон собі до кишені та покинув місце вчинення злочину з неправомірно отриманим майном та попрямував до місця мешкання, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на зазначену суму.

Вказані умисні дії ОСОБА_4 органи досудового розслідування вірно кваліфікували за ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Під час судового засідання, обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заявили клопотання, про закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти закриття кримінального провадження, у зв`язку із внесенням змін до ст. 51 КУпАП щодо дрібної крадіжки.

Представник потерпілого ДП «ПВК-90», до судового засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява, відповідно якої просять кримінальне провадження розглядати без їхньої участі, цивільний позов не заявлений.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, в матеріалах наявна заява про розгляд кримінального провадження без її участі.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

09.08.2024 набрав чинності Закон України №3886-IX від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», згідно з яким були внесені зміни до ст.51 КпАП України, якими посилена відповідальність за вчинення дрібного викрадення чужого майна.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп.169.1.1 п. 169.1 ст. 169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

З 01.01.2024 набрав чинності Закон України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», яким встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01.01.2024 в сумі 3028 грн. Отже, податкова соціальна пільга у 2024 році складала 1514 грн. (3028 грн. х 50%).

Кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за попередньою змовою, мало місце у 2019 році, а кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_4 у 2020 році.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу складав 1 921 гривня, тоді як за Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу складав 2 102 гривні. Отже податкова соціальна пільга у 2019 році складала 960,50 гривень, а в 2020 році 1 051 гривню.

Положеннями ст. 185 КК України встановлено кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку). У нормах КК України не встановлено розміру вартості майна, що є предметом крадіжки.

Згідно нової редакції ст.51 КпАП України, відповідальність за ч.1 ст.51 КпАП України настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Відповідальність за ч.2 ст.51 КпАП України настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, з 09.08.2024 таємне викрадення чужого майна (крадіжка) стає кримінально караним діянням, якщо вартість викраденого майна на момент вчинення правопорушення становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Станом на 2019, 2020 роки (час вчинення кримінальних правопорушень), викрадення

чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувало 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Оскільки,за епізодом від 03.05.2019 року у якому ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спільно обвинувачуються, вартість майна, відповідно до висновку експерта № 1485-МТ від 15.05.2019 Херсонського НДЕКЦ, складає 817, 53 грн, а за епізодом від 14.09.2020, у якому обвинувачується ОСОБА_4 матеріальна шкода становить 360 гривень, тобто за кожним окремим епізодом не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у 2019 році (1 921 грн.) та 2020 році (2 102 грн.), тому ця сума була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону №3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, тому суд вважає, що вказані дії ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не підпадають під кримінально карані діяння, передбачені Особливою частиною КК України.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення.

Водночас відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Також, згідно із ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

При цьому, у ч. 6 ст. 3 КК України встановлено, що зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (№3886-ІХ від 18.07.2024), що набрав чинності 09 серпня 2024 року, внесено зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення, якими змінено розмір вартості майна на момент вчинення правопорушення - до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для кваліфікації як дрібного викрадення чужого майна. У той же час, даний розмір вартості майна є критерієм розмежування кримінально-караного викрадення чужого майна, передбаченого ст. 185 КК України, від дрібного викрадення такого майна.

Згідно ч. 7 ст. 284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

Згідно з п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, коли втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно з вимогами ч.3 ст.479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

За таких обставин, враховуючи імперативність вимог ч.3 ст.479-2 КПК України та позицію обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які надали згоду на закриття кримінального провадження щодо них з підстави, передбаченої п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 за ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч.2 ст.185 КК України та ОСОБА_5 за ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України підлягає закриттю на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Вирішуючи питання щодо закриття кримінального провадження, питання про стягнення витрат на залучення експерта та долю речових доказів суд не вирішує, оскільки стороною обвинувачення до матеріалів відповідні відомості не долучено.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись ст. ст. 284-287, 288, 369, 372, 479-2 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження- задовольнити.

Об`єднане кримінальне провадження в єдине судове провадження за № 766/11019/19 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України за епізодами від 03.05.2019, 14.09.2020 року, закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СуддяОСОБА_1