Справа №573/1580/25
Номер провадження 1-кс/573/299/25

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2025 року слідчий суддя Білопільського районного суду Сумської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 , погоджене начальником Білопільського відділу Сумської окружної прокуратури ОСОБА_3 , щодо

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Павленки Білопільського району Сумської області, неодруженого, з освітою 7 класів, перебуваючого на обліку у лікаря психіатра, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

- про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

УСТАНОВИВ:

04 серпня 2025 року слідчий ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором, про застосування підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання мотивоване тим, що у провадженні СВ ВП №1 (м. Білопілля) перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 02 серпня 2025 року за №0000361 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за фактом спричинення умисного тілесного ушкодження ОСОБА_7 , небезпечного для життя в момент заподіяння.

02 серпня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Також є необхідність у застосуванні йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На існування передбачених ст. 177 КПК України ризиків слідчий зазначила те, що ОСОБА_4 на даний час не має постійного місця роботи, проживає на території Сумського району Сумської області, що є прикордонним регіоном та межує з Російською Федерацією, з якою на даний час припинено міжнародно-правове співробітництво, що у свою чергу унеможливлює кримінальне переслідування підозрюваного у разі, якщо останній перебуватиме на території даної держави. Крім того, підозрюваний, потерпіла та свідок вчинення вказаного кримінального правопорушення проживають в одному будинку, а тому у разі застосування ОСОБА_4 менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, останній може незаконно впливати на них, що може суттєво вплинути на повноту та об`єктивність досудового розслідування кримінального провадження.

Більш м`які запобіжні заходи не можуть запобігти вказаним вище ризикам.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала, просила його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 проти задоволення клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід та відпустити його додому.

Захисник ОСОБА_5 підтримала підозрюваного та вказала на відсутність доказів, що підтверджують ризики, та просила застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання або домашнього арешту.

Заслухавши прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшла таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 29 Конституції України та п. 1 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ніхто не може бути позбавлений свободи інакше як за вмотивованим рішенням суду і на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно зі статтею 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Щодо поняття «обґрунтована підозра» слідчий суддя, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, враховує позицію ЄСПЛ, відображену в п. 175 рішення від 21 квітня 2011 року в справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення та в п. 32 рішення в справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, згідно з якою вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років.

Відповідно до матеріалів справи пред`явлена ОСОБА_4 підозра за ч. 1 ст. 121 КК України має місце та підтверджується на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів (а. п. 9-30, 41-43).

Затриманий ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України 02 серпня 2025 року о 09:05 год.

Оскільки на цьому етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме: питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів дійшла висновку, що причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, підозра в якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Також слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, що є тяжким злочином, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Віднесення вказаного злочину до категорії тяжких свідчить про ступінь можливої суспільної небезпечності особи підозрюваного та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності його поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинений злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитися від слідства й суду, незаконно впливати на потерпілу ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_8 , з якими проживає за однією адресою, матиме можливість уникнути відповідальності, оскільки проживає у прикордонному з російською федерацією районі, з якою на даний час припинено міжнародно-правове співробітництво, що у свою чергу унеможливлює кримінальне переслідування.

Слідчий суддя також відмічає, що згідно із характеристою Миколаївського селищного голови від 04 серпня 2025 року ОСОБА_4 проживає спільно із матір`ю та братом ОСОБА_8 , характеризується він як особа, яка зловживає спиртними напоями, внаслідок чого буває нестриманий, схильний до агресії. Органами поліції фіксувалися факти домашнього насильства з його боку.

Підозрюваний ОСОБА_4 не працює та не займається будь-якою іншою суспільно-корисливою працею.

Окрім того, злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , вчинений ним стосовно своєї матері, з якою спільно проживає у її ж будинку, що вказує на ступінь суспільної небезпеки підозрюваного та відсутність у нього міцних соціальних зв`язків.

Зазначене може вплинути на повноту та об`єктивність досудового розслідування кримінального провадження та судового розгляду.

Отже, слідчий суддя дійшла висновку, що вказані вище обставини свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України щодо переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідка ОСОБА_8 та потерпілу ОСОБА_7 , а тому застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для запобігання заявленим ризикам, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає за необхідне клопотання слідчого задовольнити.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання слідчого задовольнити та застосувати підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави, оскільки він підозрюється у вчиненні злочину, що пов`язаний із застосуванням насильства до потерпілої.

Керуючись статтями 176-178, 183, 193, 369-372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 , погоджене начальником Білопільського відділу Сумської окружної прокуратури ОСОБА_3 , задовольнити.

Застосувати ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 30 вересня 2025 року включно.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а підозрюваним, який перебуває під вартою, - з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя