Справа №639/3833/25
Провадження №1-кп/639/325/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2025 року м. Харків

Новобаварський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню, зареєстрованому 03.05.2025 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0000086 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , неодруженого, не маючого будь-яких осіб на утриманні, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:

1) 21.01.2000 року Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.143, ст.17, ч.2 ст.143 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 24.09.2002 за відбуттям строку покарання,

2) 28.08.2003 року Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.190 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений 26.03.2005 за відбуттям строку покарання,

3) 06.09.2005 року Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.190, ч.1 ст.309, ч.2 ст.15 ч.2 ст.190, ст.70 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільнений 03.05.2006р. згідно п. «Г» ст.1 ЗУ «Про амністію» від 14.04.2006,

4) 11.10.2006 року Ахтирським міським судом Сумської області за ч.2 ст.190, ч.1 ст.14, ч.2 ст.190, ч.1 ст.309, ч.1 ст.311 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 15.04.2008 умовно-достроково на невідбутий строк 9 місяців 9 днів,

5) 02.06.2010 року Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.190 КК України до 2 років позбавлення волі, 27.11.2010 звільнений за відбуттям строку покарання,

6) 05.07.2011 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.2 ст.190 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком на 3 роки,

7) 05.09.2013 року Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.190, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ст.ст. 70, 71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі,

8) 10.02.2014 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.190, ч.4 ст.70, 71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, 12.08.2014 звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 10 місяців 8 днів,

9) 25.11.2015 року Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.190, ч.4 ст.71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі, 06.05.2016 звільнений за відбуттям строку покарання,

10) 03.02.2020 року Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.187, ч.2 ст.190, ч.2 ст.186 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 29.05.2020 за відбуттям строку покарання,

11) 17.08.2022 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч.2 ст.190 КК України до 2 років обмеження волі,

12) 30.03.2023 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 190, ст.ст.71,72 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі,

13) 17.10.2023 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч.1 ст.309, ст. ст.71,72 КК України до 3 років позбавлення волі,

14) 15.02.2024 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 4 ст. 186, ст.70 КК України до 7 років 1 місяця позбавлення волі,

15) 13.05.2024 року Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 190, ч.4 ст. 70 КК України до 7 років 1 місяця позбавлення волі, 11.12.2024 року звільнений умовно-достроково для проходження військової служби за контрактомна підставі ст. 81-1 КК України на невідбутий строк 5 років 8 місяців 12 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

02.05.2025 року приблизно о 17 годині 30 хвилин військовослужбовець в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_4 , знаходячись на автобусному терміналі поблизу станції метро Холодна Гора за адресою: м. Харків, пров. Розторгуївський, 2, поблизу платформи № 15, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, діючи повторно, шляхом обману, переслідуючи корисливу мету, зупинившись перед раніше незнайомою йому особою похилого віку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під виглядом знахідки, показав їй раніше виготовлений ним муляж грошових купюр у вигляді іноземної валюти доларів США, повідомивши неправдиві дані про те, що він знайшов вказані гроші та запропонував останній поділити їх між собою у дворі багатоповерхового будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Надалі, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння майном ОСОБА_5 , шляхом введення її в оману, передав останній біля в`їзних воріт до двору багатоповерхового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , на зберігання муляж грошових купюр, завернутий у прозорий полімерний пакет та повідомив їй неправдиві відомості про те, що йому треба відійти до дружини за документами, після чого вони поділять гроші порівну на двох. При цьому ОСОБА_4 , з метою заволодіння майном потерпілої, завідомо знаючи, що добуте обманним шляхом майно не поверне його власнику, попросив у ОСОБА_5 , у якості застави, належний їй мобільний телефон. Введена вказаними діями в оману, ОСОБА_5 передала ОСОБА_4 належний їй мобільний телефон Redmi Note 12S Onyx Black 6 Gb RAM 128 GB ROM, вартістю 4070,73 грн.

Після чого, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись звернутим на свою користь майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 4070,73 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.190 КК України визнав у повному обсязі, повністю підтверджує фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, надав пояснення щодо місця, часу, способу його вчинення так, як вони встановлені судом. Суду пояснив, що дійсно, 02.05.2025 року приблизно о 17:30 год., перебуваючи на автобусному терміналі поблизу станції метро Холодна гора він побачив потерпілу ОСОБА_5 , підійшов до неї та показав їй сувенірні грошові купюри доларів США на загальну суму 3600 $, які він нібито знайшов неподалік. Після чого запропонував їй поділити між собою, на що потерпіла погодилась. Трохи відійшовши від автобусного терміналу, вони зупинились біля воріт навпроти житлового будинку, він передав їй пакет із муляжами грошових коштів, після чого повідомив, що йому треба відійти до дружини та попросив у потерпілої у якості гарантії належний їй мобільний телефон. Потерпіла погодилась та передала йому мобільний телефон, який він забрав із собою та через кілька днів здав до ломбарду, гроші витратив на власний розсуд. У вчиненому щиро розкаюється, кваліфікацію злочину не оспорює.

Потерпіла ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, в порядку вимог ст.135 КПК України, що відповідно до вимог ст.325 КПК України не є перешкодою для проведення судового розгляду. Відповідно до наданої нею заяви до суду просить розглядати справу без її участі, цивільний позов до обвинуваченого не заявляє, просить призначити покарання ОСОБА_4 на розсуд суду (а.с.20 с/с).

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, а також те, що він не піддає сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності його позиції, суд, заслухавши думку прокурора, який не заперечував проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які не оспорюються обвинуваченим, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів досудового розслідування, зокрема даних, що характеризують особу обвинуваченого.

На виконання вимог ч.3 ст.349 КПК України, учасникам судового провадження роз`яснено про позбавлення права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в обсязі пред`явленого обвинувачення, є доведеною. Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше неодноразово судимий за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, всі судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, неодружений, не має будь-яких осіб на утриманні, є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 , за місцем попередньої військової служби у в/ч НОМЕР_2 характеризувався негативно, має місце постійного проживання та реєстрації.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до п.1 ч.1 ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до п.1, 6 ч.1 ст. 67 КК України, є рецидив злочинів, вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Відповідно до ч. 4 ст. 67 КК України, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

На підставі вищевикладеного обтяжуючу обставину - вчинення злочину особою повторно, суд вважає за необхідне виключити з обвинувачення, оскільки повторність є кваліфікуючою ознакою кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.

Що стосується обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме: вчинення злочину з використанням умов воєнного стану, то суд вважає необхідним зазначити наступне.

Поняття вчинення злочину з використанням умов воєнного стану означає, що винна особа з метою полегшення вчинення кримінального правопорушення використовує найбільш несприятливий для суспільства час, тяжкі обставини та умови, в яких опинилося суспільство, що свідчить про підвищений ступінь суспільної небезпеки злочинів, які вчиняються в умовах воєнного стану.

Дана обтяжуюча покарання обставина, передбачена п. 11 ч. 1 ст. 67 КК України, а саме вчинення злочину з використанням умов воєнного або надзвичайного стану, інших надзвичайних подій може бути врахована судом лише в аспекті індивідуалізації кримінальної відповідальності і не повинна застосовуватися в імперативній формі, як визначена в ч. 4 ст. 185 КК України кваліфікуюча ознака «вчинена в умовах воєнного стану».

Аналогічна правова позиція вказана в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 січня 2024 року у справі 722/594/22.

У даному випадку, сторона обвинувачення не мотивувала та судом не встановлено, яким саме чином ОСОБА_4 використав умови воєнного стану, при вчиненні ним кримінального правопорушення, а отже така обтяжуюча обставина також підлягає виключенню з обвинувачення.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно з статтею 12 КК України є нетяжким умисним злочином, дані про особу обвинуваченого, наведені вище, наявність однієї пом`якшуючої та двох обтяжуючих покарання обставин, відсутністю до останнього будь-яких претензій з боку потерпілої, у зв`язку з чим суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст.190 КК України у вигляді позбавлення волі, в межах санкції статті кримінального закону, яке є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

При цьому, згідно з ч. 3 ст. 81-1 КК України у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає такій особі покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03.12.2024 року по справі № 953/7677/21 було звільнено ОСОБА_4 умовно-достроково від відбування основного покарання у вигляді 7 років 1 місяця позбавлення волі за вироком Київського районного суду м. Харкова від 13.05.2024 року за ч.2 ст. 190, ч.4 ст. 70 КК України на невідбутий строк 5 років 8 місяців 20 днів для проходження військової служби за контрактом.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 02.05.2025 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 190 КК України, тобто у період умовно-дострокового звільнення від відбування невідбутої частини основного покарання, тому суд остаточно призначає обвинуваченому покарання відповідно до ч.1 ст. 71, ч. 3 ст. 81-1 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком до призначеного за цим вироком покарання.

Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» у разі, коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням (статті 75, 104 КК) або була звільнена від відбування покарання умовно-достроково і в період іспитового строку або строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання.

Відповідно до ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Оскільки по даному кримінальному провадженню ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі, яке він повинен відбувати реально, до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_4 слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду негайно.

Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, скасувавши арешт майна, накладений ухвалами слідчого суддізгідно вимог ч. 4 ст. 174, п. 14 ч. 1 ст. 368 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 71, ч.3 ст. 81-1 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 13.05.2024 року у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, визначивши ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 6 (шести) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

До набрання вироком суду законної сили обрати стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», взявши його під варту в залі суду негайно.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня ухвалення вироку - з 20.06.2025 року.

Скасувати арешт з майна, накладеного ухвалою Новобаварського районного суду м. Харкова від 08.05.2025 року, яке було вилучено 02.05.2025 року в ході огляду місця події за адресою: м. Харків, Григорівське шосе, буд. 10.

Після набрання вироком законної сили речові докази по кримінальному провадженню, а саме:

- сувенірні 100 доларові купюри США у кількості 36 штук, які зберігаються в камері схову речових доказів ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області знищити (к/п а.с. 29-30);

Процесуальні витрати за проведення судової технічної експертизи у загальному розмірі 2674 (дві тисячі шістсот сімдесят чотири) грн. 20 коп. стягнути з ОСОБА_4 на користь держави (к/п а.с. 47).

Процесуальні витрати в сумі 400 (чотириста) грн. 00 коп. за проведення судово-товарознавчої експертизи стягнути з ОСОБА_4 на користь приватного експерта ОСОБА_6 , які перерахувати на р/р UA0126618 (к/п а.с. 49).

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 392 КПК України до Харківського апеляційного суду через Новобаварський районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1