Справа № 366/1865/25
Провадження № 1-кс/366/477/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2025 с-ще Іванків

Слідчий суддя Іванківського районного суду Київської області ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання прокурора Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному проваджені № 0000234, внесеного в ЄРДР 24.06.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор звернувся до слідчого судді Іванківського районного суду Київської області із зазначеним клопотанням, у якому просив накласти арешт шляхом заборони користування та розпорядження на:

Сідловий тягач марки MAN з реєстраційним номером НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ;

Спеціалізований напівпричеп Н/ПР платформа Е, марки KOGEL з реєстраційним номером НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_4 ;

Деревину приблизним розміром 4, 30 м. в довжину та приблизно 15 см. в діаметрі, загальним об`ємом 37 куб.м.

Клопотання мотивоване тим, що 18.07.2025 до Вишгородського РУП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення про те, що по вул. Центральна в с. Демидів зупинено автомобіль марки MAN з реєстраційним номером НОМЕР_1 з приєднаним причепом марки KOGEL з реєстраційним номером НОМЕР_3 з вмістом в останньому деревини без дозвільних документів.

18.07.2025 під час огляду місця події автомобіль, причеп та деревину вилучено.

19.07.2025 відомості про цю подію внесені в ЄРДР за № 0000651.

Цього ж дня, кримінальне провадження № 0000651 об`єднане з кримінальним провадженням № 0000234, внесеним в ЄРДР 24.06.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України.

Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалась.

Статтею 1 КПК України передбачено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим Кодексом та іншими законами України.

Правила підсудності ґрунтуються на основних засадах судочинства, передбачених статтею 129 Конституції України, засадах кримінального провадження, визначених у главі 2 КПК України, а також принципах побудови системи судів загальної юрисдикції. Підсудність виступає процесуальним інститутом, що має велике значення для належного відправлення правосуддя.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому випадку підлягає скасуванню, якщо порушені правила підсудності. Крім того, порушення слідчим суддею правил територіальної юрисдикції розгляду справи (клопотання) в подальшому може стати підставою для визнання отриманих доказів недопустимими.

Встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати кримінальне провадження щодо конкретного кримінального правопорушення. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна кримінальна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним, незалежним і неупередженим, як того вимагають стаття8Загальної декларації прав людини та частина перша 1 статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) "кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на розгляд судом, встановленим законом", а відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Важливість суворого дотримання правил про підсудність доводиться і практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Зокрема, як порушення вимог пункту 1 статті 6 Конвенції Європейський суд з прав людини розглядає порушення правил територіальної підсудності внаслідок передання справи з одного суду до іншого без належного законного обґрунтування, незважаючи на наявність чітких підстав зміни територіальної підсудності, встановлених у КПК України (пункт 98 рішення ЄСПЛ у справі "Фельдман проти України").

Згідно з частиною другою статті 38 КПК України досудове слідство здійснюють:

1.Слідчі підрозділи:

а) органів Національної поліції;

б) органів безпеки;

г) органів Державного бюро розслідувань;

2. Підрозділ детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України.

3. Підрозділи детективів органів Бюро економічної безпеки України.

Отже, чинний кримінальний процесуальний закон визначає органами досудового розслідування не службових осіб - слідчих цих органів досудового розслідування, а відповідні державні установи - слідчі підрозділи та підрозділи детективів.

На підставі викладеного, територіальна підсудність визначається за місцем знаходження (реєстрації) відповідного державного органу, який є юридичною особою та в складі якого знаходиться слідчий підрозділ.

Такий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в ухвалах Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 13.10.2020 у справі № 607/16332/20 (провадження № 51-4916впс20), від 15.09.2020 у справі № 554/5111/20 (провадження № 51-4296впс20), від 03.09. 2020 у справі № 554/4830/20 (провадження № 51-4116впс20), від 22.04. 2020 у справі № 487/7605/19 (провадження № 51-1901впс20).

Відповідно до положень ч. 1, п. 7 ч. 2 ст. 131, ч. 1 ст. 132, ч. 1 ст. 171 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовуються на підставі ухвали слідчого судді за клопотанням прокурора або слідчого за погодженням з прокурором, з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 132 КПК України клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається:

1) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, якщо інше не передбачено пунктом 2 цієї частини;

2) у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду.

Таким чином, територіальна підсудність клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження обумовлюється виключно місцем розташування органу досудового розслідування, а не місцем знаходження слідчого, прокурора чи виконанням ними їх трудових обов`язків у тому чи іншому підрозділі.

Слід відзначити, що слідчим суддею Іванківського районного суду вирішувалось питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема 25.06.2025 в рамках кримінального провадження № 0000234 накладено арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування на вилучені під час проведення 23.06.2025 огляду місця події відкритої ділянки місцевості в лісовому масиві між с. Термахівка та с. Мусійки Вишгородського району Київської області, що відповідає 29 кварталу 22 виділу Димарського агролісництва «СЛП «ДП Київоблагроліс» колоди деревини породи «Вільха», довжиною приблизно по 5 м 40 см з такими діаметрами: 14 см 2 шт.; 15 см 10 шт.; 16 см 27 шт.; 17 см 25 шт.; 18 см 21 шт.; 19 см 9 шт.; 20 см 13 шт.; 21 см 2 шт.; 22 см 4 шт.; 23 см 5 шт.; 26 см 1 шт., в загальній кількості 119 колод.

Однак, станом на час розгляду того клопотання, органом досудового розслідування був СД ВП № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, який знаходиться під територіальною юрисдикцією Іванківського районного суду.

При цьому, як вбачається з матеріалів клопотання, прокурор ОСОБА_3 у постанові від 19.07.2025, якою об`єднав кримінальні провадження № 0000651 та № 0000234, визначив органом досудового розслідування відділення розслідувань злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, і цей орган не перебуває під територіальною юрисдикцією Іванківського районного суду Київської області.

Слід також відзначити те, що керівник Вишгородської окружної прокуратури у своїй постанові від 19.07.2025 про визначення прокурорів зазначив про направлення копії такої постанови до СВ Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, який територіально перебуває під юрисдикцією Вишгородського районного суду Київської області.

Поряд з цим, за ч. 7 ст. 132 КПК України до клопотання слідчого, дізнавача, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Прокурор додав до клопотання витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000234, сформований ще 24.06.2025, і відповідно він не містить відомостей про об`єднання кримінальних проваджень за постановою прокурора від 19.07.2024, у зв`язку з чим такий витяг втратив свою актуальність та не може бути прийнятий до уваги.

За таких обставин, розгляд цього клопотання слідчим суддею Іванківського районного суду та постановлення за його результатами відповідної ухвали є порушенням вимог процесуального закону та матиме беззаперечним наслідком скасування судового рішення, що негативно вплине на проведення досудового розслідування.

З огляду на наведене, слідчий суддя приходить до висновку, що подане клопотання не підсудне Іванківському районному суду Київської області, а тому підлягає поверненню прокурору, що не позбавляє останнього права на звернення до слідчого судді в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Кримінальним процесуальним законодавством не визначено, яка саме за формою та змістом має бути постановлена ухвала слідчим суддею (судом) у разі, якщо клопотання про арешт майна подане до суду органом досудового розслідування, який не знаходиться в межах його територіальної юрисдикції.

Разом з цим, постановлення слідчим суддею ухвали про повернення клопотання передбачено законом (ч. 3 ст. 151, ч. 2 ст. 156, ч. 3 ст. 172, ч. 4 ст. 244, ч. 2 ст. 295-1, ч. 3 ст. 297-3 КПК України).

За змістом ч.6 ст.9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст. 7 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до переконання, що постановлення ухвали про повернення клопотання про накладення арешту на майно не суперечитиме загальним засадам кримінального провадження та відповідатиме його завданням, закріпленим у ст.2 КПК України.

У постанові від 12.10.2017 у справі № 757/49263/15-к Верховний Суд України сформулював висновок про те, що в разі постановлення слідчим суддею ухвали, що не передбачена кримінальними процесуальними нормами, до яких відсилають положення ч. 3 ст. 309 КПК України, суд апеляційної інстанції не вправі відмовити в перевірці її законності, посилаючись на приписи ч. 4 ст. 399 КПК України.

Аналогічні правові позиції викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справах № 237/1459/17 та 243/6674/17-к.

Тому, постановлена ухвала про повернення клопотання може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Керуючись ст.ст.1, 2, 7, 9, 107, 131, 132, 170-173, 370-372, 309, 412 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному проваджені № 0000234, внесеного в ЄРДР 24.06.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України, повернути прокурору.

Роз`яснити прокурору, що повернення клопотання не позбавляє його права на звернення з таким клопотанням до слідчого судді в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1