Справа №355/196/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2392/2025 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

13 травня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора Баришівського відділу Броварської окружної прокуратури ОСОБА_9 зі змінами на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 вересня 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком у кримінальному провадженні №0000001 обвинуваченого:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Баришівка, Баришівського району, Київської області, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, неодруженого, офіційно непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначенойому покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

Звільнено ОСОБА_8 на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного основного покарання у виді обмеження волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном у 2 (два) роки, з покладенням на нього, відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_8 ухвалено рахувати з моменту проголошення вироку.

Вирішено питання щодо речових доказів та цивільного позову у кримінальному провадженні.

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним в умисному заподіянні середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечними для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, за наступних обставин.

29.12.2019, близько 00 годині 10 хвилин, між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , які перебували в приміщенні ресторану «Маестро», що розташований за адресою: Київська область, смт. Баришівка, вулиця Київський шлях, 46-А, виник словесний конфлікт стосовно вибору музики.

У подальшому, 29.12.2019, приблизно о 00 годині 48 хвилині, у ході з`ясування виниклих неприязних стосунків, у ОСОБА_8 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .

Відразу після цього, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 підійшов до потерпілого ОСОБА_10 , який перебував біля вхідних дверей вище вказаного ресторану, де, діючи умисно та усвідомлюючи, що його дії можуть заподіяти шкоди здоров`ю потерпілого, бажаючи та передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, ОСОБА_8 наніс декілька ударів кулаками рук в обличчя ОСОБА_11 , а саме: один удар кулаком правої руки в область обличчя потерпілому, в область скуло-орбітального комплексу зліва, лівої верхньощелепної пазухи та один удар в область верхньої щелепи.

Від отриманих ударів ОСОБА_10 розвернувся та, ледь втримавшись на ногах, почав відходити від ОСОБА_8 , але ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, діючи умисно, підійшов до ОСОБА_10 та наніс йому знову один удар кулаком правої руки в область носа та один удар кулаком лівої руки в область правого ока.

Далі, продовжуючи свої протиправні дії, направлені на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 , ОСОБА_8 знову умисно наніс ОСОБА_10 кулаком правої руки один удар в область потилиці та два удари кулаками обох рук в область обличчя потерпілого.

Унаслідок вказаних протиправних дій ОСОБА_8 , у потерпілого ОСОБА_10 , згідно з висновком експерта, виявлені тілесні ушкодження у вигляді перелому скуло-орбітального комплексу зліва, перелом кісток лівої верхньощелепної пазухи, перелом верхньої щелепи по Ля Фор 1, виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупого твердого предмету, а саме удару рукою зжатою в кулак, перелом скуло-орбітального комплексу зліва, перелом кісток лівої верхньощелепної пазухи, перелом верхньої щелепи по Ля Фор 1, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (термін зрощення кісткової тканини більше 21 дня).

На вказаний вирок захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок, ухвалити новий вирок, яким визнати невинуватим за пред`явленим обвинуваченням ОСОБА_8 та виправдати у зв`язку з недоведеністю вчинення ним вказаного кримінального правопорушення.

Не погоджуючись з рішенням суду прокурор подала апеляційну скаргу зі змінами, в якій просить вирок місцевого суду скасувати та звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, а кримінальне провадження закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Вказує, що згідно вироку суду ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України 29.12.2019 року, а тому на даний час минуло більше ніж п`ять років від дати вчинення кримінального правопорушення, отже існують підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження.

Під час апеляційного розгляду захисник ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 подав клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності, в якому просить клопотання задовольнити, звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження, внесене в ЄРДР №0000001 від 02.01.2020 відносно ОСОБА_8 по обвинуваченню за ч. 1 ст. 122 КК України закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності.

Зазначає, що згідно обвинувального акта від 31.03.2020 ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, яке згідно обвинувачення було вчинене 29.12.2019 року. Таким чином, за вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 , передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України - 29.12.2024 року закінчився п`ятирічний строк давності притягнення останнього за вказане кримінальне правопорушення. З часу скоєння даного кримінального правопорушення ОСОБА_8 від слідства та суду не переховувався, перебіг давності не зупинявся та не переривався, відомості про вчинення останнім інших кримінальних правопорушень у матеріалах кримінального провадження відсутні, а тому наявні підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та можливості закриття кримінального провадження.

Крім того, вказує, що обвинувачений усвідомлює усі наслідки закриття кримінального провадження у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності, тобто з нереабілітуючих підстав та жодних заперечень щодо зазначеного у нього немає.

Обвинувачений підтримав клопотання захисника та надав письмову згоду на закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Апеляційна скарга захисника, з огляду на подане клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності, задоволенню не підлягає.

Заслухавши доповідь судді, думки обвинуваченого та захисника, які підтримали подане клопотання та апеляційну скаргу прокурора зі змінами, думку прокурора, яка підтримала подану стороною обвинувачення апеляційну скаргу та не заперечувала проти задоволення клопотання захисника, перевіривши доводи клопотання, апеляційної скарги прокурора зі змінами та матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Строк давності - це передбачений кримінальним законом певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 286 КПК України, у разі, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК України.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа), але до набрання вироком суду законної сили.

Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою обвинуваченого ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

За висновком об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 6 грудня 2021 року (справа № 521/8873/18), імперативний обов`язок звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності покладено на суд, а не на сторони, тому нероз`яснення судом першої чи апеляційної інстанції відповідних правил є порушенням вимог кримінального процесуального закону та незастосуванням закону України про кримінальну відповідальність, який підлягав застосуванню.

Зі змісту вироку суду вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України було вчинено обвинуваченим ОСОБА_8 29 грудня 2019 року.

Загальне правило щодо дії закону про кримінальну відповідальність в часі відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України передбачає, що кримінальна протиправність і карність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Станом на 29 грудня 2019 року діяла санкція ч. 1 ст. 122 КК України, яка передбачала покарання у видівиправних робіт на строк до двох років або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на строк до трьох років.

Чинна редакція ч. 1 ст. 122 КК України відповідає вказаній попередній.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122КК України, відповідно до ст. 12 КК України, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення, є злочином середньоїтяжкості. Відповідно до чинної редакції ст. 12 КК України, зазначене кримінальне правопорушення віднесено до нетяжких злочинів.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Даних про те, що ОСОБА_8 ухилявся від слідства або суду чи вчинив новий нетяжкий, тяжкий чи особливо тяжкий злочин, в матеріалах кримінального провадження відсутні.

За таких обставин строки давності притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності не зупинялись та не переривались.

Оскільки із дня вчинення інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення минуло п`ять років, він підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України - у зв`язку із закінченням строків давності.

Апеляційним судом були роз`яснені обвинуваченому правові наслідки звільнення від кримінальної відповідальності за статтею 49 КК України та обвинувачений погодився з такими підставами для закриття кримінального провадження, не наполягав на розгляді кримінального провадження в загальному порядку.

Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 та апеляційну скаргу прокурора зі змінами, вирок суду першої інстанції скасувати, звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, а кримінальне провадження закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Погоджуючись із позицією усіх учасників провадження про необхідність застосування положень ст. 49 КК Україниу цьому провадженні, суд апеляційної інстанції повинен врахувати положення ст. 129 КПКУкраїни, за якою вирішення цивільного позову по суті заявлених вимог можливе лише в разі ухвалення обвинувального вироку або постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Тобто у зв`язку із закриттям кримінального провадження через звільнення особи від кримінальної відповідальності цивільний позов залишається без розгляду. Однак колегія суддів звертає увагу, що у такому випадку позивач вправі заявити свої вимоги в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає необхідним цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 залишити без розгляду.

Крім того, зважаючи на закриття кримінального провадження, необхідно вирішити питання щодо долі речових доказів у ньому.

Керуючись ст. ст. 284, 288, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргузахисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора зі змінами - задовольнити.

Клопотання захисника ОСОБА_7 про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КК України на підставі ст. 49 КК України - задовольнити.

Вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 вересня 2024 року щодо ОСОБА_8 - скасувати.

Звільнити ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України від кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Закрити кримінальне провадження №0000001 від 02.01.2020 року щодо ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 122 КК України на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КК України - у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 залишити без розгляду.

Речові докази: медичну карту стаціонарного хворого № 93076/2 на ім`я ОСОБА_10 та його рентген знімки у кількості 2 шт. від 30.12.2019, рентген знімок мультиспіральної комп`ютерної томографії з додатком від 15.01.2020, диск DVD-R з написом ОСОБА_10 ГМ від 15.01.2020 та диск СD-R з написом ОСОБА_10 від 31.12.2019 СКТ Г.М. , повернути ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Суддя Суддя