ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 529/33/25 Номер провадження 11-кп/814/1335/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001096, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Диканського районного суду Полтавської області від 06 березня 2025 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком суду

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Диканька Полтавської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, одруженого, на утриманні має одну малолітню дитину, військовозобов`язаного, раніше судимого 17.01.2024 вироком Октябрського районного суду м. Полтави за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, визнано винуватим та засуджено:

- за ст. 336 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до даного покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 17.01.2024 і за сукупністю вироків, з урахуванням ч. 1 ст. 72 КК України остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирався.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 встановлено обчислювати з моменту фактичного його затримання в порядку виконання вироку після набрання вироком законної сили.

Згідно з вироком суду, 24 лютого 2022 року, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, указом Президента України № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався та триває і на даний час.

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 Про загальну мобілізацію, затвердженого Законом України від 03.03.2022 Про затвердження Указу Президента України Про загальну мобілізацію, Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію від 21.10.1993 оголошено загальну мобілізацію, у тому числі і на території Полтавської області.

Згідно довідки військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 від 09.11.2024, солдат ОСОБА_8 визнаний придатним до військової служби.

09.11.2024 обвинуваченому ОСОБА_8 особисто вручено повістку про явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 15.11.2024, для призову по мобілізації з направленням до в/ч НОМЕР_1 . При цьому, обвинуваченому ОСОБА_8 оголошено та роз`яснено зміст повістки та він був попереджений про відповідальність за ухилення від призову під час мобілізації.

Однак, обвинувачений ОСОБА_8 будучи військовозобов`язаним і діючи з прямим умислом, тобто, завідомо знаючи про придатність його до військової служби у воєнний час під час загальної мобілізації, будучи обізнаним про його призов під час загальної мобілізації та заздалегідь попередженим про необхідність його явки о 13:00 год. 15.11.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_3 для призову по мобілізації та направлення до в/ч НОМЕР_1 , всупереч ч. 3 ст. 22 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", бажаючи ухилитися від призову за мобілізацією, на зазначену дату без поважних причин не з`явився, чим ухилився від призову на військову службу за мобілізацією, на особливий період.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду змінити та призначити йому покарання за ст. 336 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

Вважає, що йому призначено занадто суворе покарання, що не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винного.

Вказує, що обставини, що обтяжують покарання відсутні та просить визнати обставинами, що пом`якшують покарання його щире каяття, повне визнання вини, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність тяжких наслідків, висновок досудової доповіді представника центру пробації про можливість виправлення без ізоляції від суспільства, позитивну характеристику за місцем проживання, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, одружений, має на утриманні дружину та неповнолітню дитину, які потребують стороннього догляду та матеріальної допомоги.

Зазначає, що враховуючи всі обставини, що пом`якшують покарання, йому можливо призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Позиції учасників судового провадження.

До суду апеляційної інстанції ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, не з`явився. Про поважність причини неявки не повідомив. У своїй апеляційній скарзі не просив про розгляд скарги за його обов`язкової участі та не звертався до суду апеляційної інстанції з такою заявою.

Захисник в суді апеляційної інстанції просив визнати поважною причиною неявки необхідність спланувати поїздку до Києва для проведення медичного обстеження неповнолітнього сина ОСОБА_8 . При цьому йому невідомо коли саме обвинувачений має намір їхати до Києва.

Колегія суддів після заслуховування думки прокурора про безпідставність клопотання про відкладення розгляду справи на невизначений термін, ухвалила проводити розгляд скарги ОСОБА_8 за його відсутності, оскільки в апеляційній скарзі не ставилося питання про погіршення становища ОСОБА_8 , а тому його явка не є обов`язковою.

Захисник підтримав апеляційну скаргу з підстав у ній наведених та просив її задовольнити. Прокурор заперечив проти доводів апеляційної скарги, вважав вирок суду обґрунтованим та просив залишити його без змін.

Мотиви суду.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції у повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, та кваліфікація вчиненого за ст.336 КК України, як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період - є правильним, оскільки ґрунтується на зібраних під час досудового розслідування та перевірених у суді належних та допустимих доказах та в апеляційній скарзі не оспорюється.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що, досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Суд першої інстанції, при призначенні покарання виконав вказані вимоги закону та роз`яснення Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким кримінальним правопорушенням, особу обвинуваченого, який є особою раніше судимою, вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку, має постійне місце проживання та неповнолітню дитину на утриманні. Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнав вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких сімейних обставин. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Доводи сторони захисту про можливість застосування до обвинуваченого положень ст.ст. 69 КК України є необґрунтованими на підставі наступного.

Згідно зі ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429, 437-439, 442, 442-1 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Таким чином вбачається, що для застосування даних положень, необхідно встановити декілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення при цьому підлягає врахуванню і особа обвинуваченого. В іншому випадку застосування таких положень неможливе.

Судом правильно встановлено обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченому збіг тяжких сімейних обставин, які можна врахувати як таку, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Також суд вказав про неможливість врахування як обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого щире каяття та активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_8 не вжив заходів щодо усунення злочинних наслідків вчиненого, що вказує на відсутність осуду своєї неправомірної поведінки та критичного ставлення до наслідків. ОСОБА_8 є особою раніше судимою, вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку, а отже відсутні підстави для застосування положень ст. 69 КК України.

Колегія суддів враховує, що неповнолітній син та дружина обвинуваченого потребують лікування, проте вказана обставина не впливає на правильність рішення суду.

Покарання ОСОБА_9 призначено з урахуванням всіх обставин справи і тих, які він просить врахувати та йому призначено мінімальне покарання.

Враховуючи наведене, підстави для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого відсутні.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Диканського районного суду Полтавської області від 06 березня 2025 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4