Справа № 740/4015/24
Провадження № 1-кп/740/108/25
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2025 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ніжині у кримінальному провадженні, зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000300 від 15.04.2024, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Боршна Прилуцького району Чернігівської області, громадянки України, з вищою освітою, працює на посаді заступника начальника управління освіти Ніжинської міської ради Чернігівської області, вдова, раніше не судима, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Під час судового провадження захисник заявив клопотання про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, та закриття кримінального провадження.

Клопотання обґрунтовував тим, що згідно з обвинувальним актом зі зміненим обвинуваченням кримінальне правопорушення вчинено 10.07.2020, є кримінальним проступком за який передбачено покарання у виді обмеження волі, а отже передбачений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення закінчився. Відтак, кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність.

Обвинувачена ОСОБА_4 підтримала клопотання у повному обсязі. Просила і дала згоду на звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

У судовому засіданні представник потерпілого Ніжинської міської ради - ОСОБА_6 не заперечував проти задоволення клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Прокурор проти задоволення заявленого клопотання та звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.367 КК України, на підставі ст. 49 КК України, і закриття кримінального провадження, не заперечував.

Заслухавши учасників судового провадження та дослідивши наявні у розпорядженні суду матеріали кримінального провадження, суд приходить до такого.

Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання (ч. 4 ст. 286 КПК України).

За ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Виходячи з фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 367 КК України, вчинене 10.07.2020.

Санкція ч. 1 ст. 367 КК України передбачає покарання у виді штрафу від двох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Згідно з ч. 1 - 4, 7 ст. 12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі.

Нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Ступінь тяжкості злочину, за вчинення якого передбачене одночасно основне покарання у виді штрафу та позбавлення волі, визначається виходячи зі строку покарання у виді позбавлення волі, передбаченого за відповідний злочин.

Наведені правила класифікації кримінальних правопорушень набули чинності з 01.07.2020 з набранням чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" від 22.11.2018 № 2617-VIII.

Аналіз наведених правових норм свідчить, що законом України про кримінальну відповідальність критерієм легальної диференціації кримінальних правопорушень за їх тяжкістю визначено суворість кримінального покарання, яке передбачено за їх вчинення в санкції статті чи частини статті Особливої частини КК України.

При цьому, якщо за вчинення кримінального правопорушення передбачено основне покарання у виді штрафу та не передбачено основного покарання у виді позбавлення волі, ступінь тяжкості правопорушення визначається виходячи з розміру штрафу.

Отже, у відповідності до положень ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 367 КК України, у вчиненні 10.07.2020 якого обвинувачується ОСОБА_7 , відноситься до категорії нетяжких злочинів, так як, за його вчинення передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі більше трьох тисяч, але не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тоді як покарання у виді позбавлення волі не передбачено.

Наведене свідчить, що доводи захисника про те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 367 КК України, є кримінальним проступком не грунтуються на нормах закону України про кримінальну відповідальність.

Як встановлено ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Отже, положення п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України чітко встановлюють, що у разі вчинення нетяжкого злочину, особа звільняється від кримінальної відповідальності якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення минуло п`ять років.

Ураховуючи, що на час вирішення 22.04.2025 клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення 10.07.2020 нетяжкого злочину не пройшло п`ять років, правових підстав для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на даний час немає.

Як зазначено судом вище, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 367 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів, адже за його вчинення передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі від двох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто більше трьох тисяч, але не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому, у ст. 12 КК України визначено градацію тяжкості злочинів (нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі) залежно від розміру штрафу або строку покарання у виді позбавлення волі.

Системний аналіз положень ст. 12 КК України свідчить, що ступінь тяжкості злочину, за вчинення якого передбачене одночасно основне покарання у виді штрафу та позбавлення волі, визначається виходячи зі строку покарання у виді позбавлення волі, передбаченого за відповідний злочин. Відповідно, якщо за вчинення злочину передбачено основне покарання у виді штрафу та не передбачено основного покарання у виді позбавлення волі, ступінь тяжкості правопорушення визначається виходячи з розміру штрафу.

Однак, у пунктах 2 та 3 ч. 1 ст. 49 КК України для нетяжких злочинів встановлено диференційовані строки давності притягнення до кримінальної відповідальності в залежності тільки від строку покарання у виді позбавлення волі. Диференційованих строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за нетяжкі злочини в залежності від розміру штрафу законом не встановлено.

За таких обставин, суд вважає, що положення п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, якими визначено трирічний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, у даному випадку застосуванню не підлягають, оскільки кримінальне правопорушення, у вчиненні якого висунуто обвинувачення ОСОБА_7 , не є ні кримінальним проступком, ні нетяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

При цьому, закріплена у ст. 51 КК України ієрархія кримінальних покарань за їх суворістю, де штраф є найменш суворим покаранням, не свідчить про можливість тлумачення норм ст. 12 та пунктів 2, 3 ч. 1 ст. 49 КК України у спосіб, що положення п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України поширюються і на випадки вчинення нетяжких злочинів, за які передбачено основне покарання у виді штрафу, адже градація злочинів у ст. 12 КК України здійснена як за розміром штрафу, так і за строком позбавлення волі, а у ст. 49 КК України передбачено диференціацію строків давності тільки в залежності від тривалості строку позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 49 КК України, ст.ст. 284, 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання захисника - адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, зареєстрованого у Єдиному реєстрі досудових розслідувань 15.04.2024 за № 0000300 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.367 КК України,та звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 23 квітня 2025 року.

Суддя ОСОБА_1