Провадження № 1-кс/638/1905/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова в складі:

слідчої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

слідчої - ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківський області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.06.2025 за № 0001207 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, українця, громадянина України, із середньою освітою, одружений, на посаді стрільця військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 11.07.2017 вироком Зарічного районного суду м. Суми за ч. 2 ст. ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки;

- 22.01.2018 вироком Ковпаківського районного суду м. Суми за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;

- 27.09.2018 вироком Зарічного районного суду м. Суми, за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 6 років;

- 22.06.2021 вироком Ковпаківського районного суду м. Суми, за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186, ч.1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

у с т а н о в и в:

27 червня 2025 року до Шевченківського районного суду м. Харкова надійшло клопотання старшого слідчого СВ Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківський області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.06.2025 за № 0001207 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Клопотання обгрунтовано тим, що слідчим відділом Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001207 від 25.06.2025 за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що 25.05.2025 о 21 год 55 хв за адресою: м. Харків, вул. Євгена Котляра, 7, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано у порядку ст. 208 КПК України.

26.06.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру за фактом вчинення ним кримінального правопорушення - злочину передбаченогоч. 4 ст. 186 КК України, у відкритому викраданні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, в умовах воєнного стану.

Слідчий вказує, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Суми, українець, громадянин України, із середньою освітою, одружений, працюючий на посаді стрільця військової частини НОМЕР_1 , який зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, а саме:

- 11.07.2017 вироком Зарічного районного суду м. Суми за ч. 2 ст. ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки;

- 22.01.2018 вироком Ковпаківського районного суду м. Суми за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;

- 27.09.2018 вироком Зарічного районного суду м. Суми, за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 6 років;

- 22.06.2021 вироком Ковпаківського районного суду м. Суми, за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Згідно зі ст. 68 Конституції України ОСОБА_5 зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Згідно ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції країни покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Органи військового управління забезпечують неухильне додержання вимог Конституції України стосовно того, що Збройні Сили України не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів державної влади чи перешкоджання їх діяльності. Ніякі надзвичайні обставини, накази чи розпорядження командирів і начальників не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій по відношенню до цивільного населення, його майна та навколишнього середовища. За віддання і виконання явно злочинного розпорядження чи наказу військовослужбовці несуть відповідальність згідно з законом. Права і обов`язки військовослужбовців, які залучаються до здійснення заходів, передбачених частиною четвертою цієї статті, визначаються законом.

Відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 50, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ОСОБА_5 був зобов`язаний додержуватись Конституції і Законів України, бути прикладом високої культури, скромності та витримки, з повагою ставитися до інших військовослужбовців, поважати чужу гідність, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від їх вчинення інших, дотримуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, берегти державне майно, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, вести бойові дії ініціативо, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання та виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, досконало володіти зброєю і технікою, тримати їх справними, чистими та готовими до бою, неухильно виконувати правила безпеки під час використання зброї.

Досудовим розслідуванням встановлено, що солдат контрактної служби ОСОБА_5 , на підставі Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 призваний 28.08.2024, ІНФОРМАЦІЯ_2 у Збройні Сили України та наказом (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 зарахований до складу військової частини НОМЕР_1 на посаду стрільця (100915А).

ОСОБА_5 всупереч вимогам вказаних вище нормативно-правових актів, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, став на шлях злочинної діяльності за наступних обставин.

25.06.2025 приблизно о 13 год 40 хв, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не вдалося за можливим, солдат ОСОБА_8 , перебував за адресою: м. Харків, площа Привокзальна, 1, поблизу будівлі із синіми літерами «КАСИ», та розпивав алкогольні напої разом із малознайомим ОСОБА_9 та з іншою невстановленою особою чоловічої статі. В цей момент у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправність своїх злочинних дій, враховуючи період воєнного стану, поширеного на території України, будучи обізнаним про Указ Президента України N? 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закон України N? 2102-IX від 24.02.2022 «Про Затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», маючи злочинний намір, діючи з прямим умислом, спрямованим на відкрите викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна та подальшого обертання його на свою користь, розуміючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, підійшов до ОСОБА_9 та дістав із барсетки останнього грошові кошти в розмірі 2000 тисячі гривень. Надалі, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу на відкрите заволодіння чужим майно, шляхом ривку заволодів мобільним телефоном торгівельної марки «Xiaomi Redmi 10C» з номером мобільного телефону НОМЕР_2 ?, який належить потерпілому ОСОБА_9 . Після вчинення протиправних дій із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров?я потерпілого ОСОБА_5 , відразу наніс удар рукою по обличчю потерпілому ОСОБА_9 , а саме в область лівого ока, у результаті встановлено діагноз гематома переорбітальної ділянки зліва.

Після чого, ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденими майном на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду, розмір якої встановлюється.

Таким чином, солдат контрактної служби ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викраданні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, в умовах воєнного стану.

Слідчий зазначає, що причетність ОСОБА_5 до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення підтверджується зібраними матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Також органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжкого злочину та караються позбавленням волі на строк від семи років до десяти років, що вказує на підвищенну суспільну небезпеку як самого діяння та і особи підозрюваного.

Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.

Таким чином, для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 .

Така потреба обумовлена наявністю в ході досудового розслідування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України:

1. п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховуватися від органу досудового розслідування або суду, що підтверджується, тим що ОСОБА_5 є військовослужбовцем, що передбачає зміну місця дислокації підрозділу, у якому проходить службу підозрюваний ОСОБА_5 , а тому в будь-який час може змінити місце перебування та поїхати в іншу область, враховуючи проведення бойових дій на території України, що створить умови для його переховування від органу досудового розслідування та суду в інших областях України, враховуючи, що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання. Крім того вказані обставини створять складності явки або запізнення підозрюваної до органу досудового розслідування та суду, а відсутність міцних соціальних зв`язків лише це посилить.

2. п. 2 ч.1 ст. 177 КПК України: знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що підтверджується тим, що ОСОБА_5 , може знищити, сховати або спотворити предмети, що стосуються обставин кримінального провадження, досудове розслідування перебуває на активному етапі, що зумовлено нещодавнім повідомленням про підозру ОСОБА_5 , а тому на даний час не встановлено повного об`єму предметів та документів, які б підтвердили або спростували причетність ОСОБА_5 , до вказаного злочину.

3. п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України: незаконно впливати, свідків, понятих, у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що ОСОБА_5 , відомі показання свідків з зазначенням їх місця проживання, контактних номерів телефону, анкетних даних, які підтверджують його вину у вчиненні інкримінованого злочину, особисті данні яких відкриті підозрюваному, також розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, може самостійно або заручившись підтримкою інших осіб, здійснити вплив на заявника, свідків, понятих, благаючі, умовляючи, погрожуючи чи здійснювати на них незаконний фізичний або психологічний вплив з метою, щоб останні не надавали свідчень, які б підтверджували його причетність до вчинення злочину, або змінили раніше надані показання, які вони надали на досудовому розслідуванні та в подальшому будуть надавати при судовому розгляді з метою уникнути покарання за вчинений злочин.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

4. п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України: вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджується тим, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового слідства. Зокрема, достовірність перевірки підстав неявки до органу досудового розслідування або суду вимагатимуть від сторони обвинувачення певного часу, що в свою чергу призведе до необґрунтованого затягування строків досудового розслідування та створить можливості для ОСОБА_5 , незаконно впливати, на заявника, свідка, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні. В той же час останній перебуваючи на волі не буде позбавлений можливості з використанням мобільних телефонів, тощо здійснювати вплив на інших учасників кримінального провадження

Враховуючи обставини вчинення вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_5 ,який може продовжити злочинну діяльність, й надалі вчиняти аналогічні злочини, що свідчить про соціальну небезпеку особи, та унеможливлює його перебування в даний час у суспільстві, тому у органу досудового розслідування є наявні підстави вважати існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий вказує, що неможливість застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , у вигляді особистого зобов`язання пов`язана з тим, що особисте зобов`язання є найбільш м`яким запобіжним заходом та відповідно до п. 2 ст. 179 КПК України - однією з ознак виконання особистого зобов`язання є те, що підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду, та його застосування не достатнє для забезпечення виконання підозрюваним його обов`язків у цьому кримінальному провадженні, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 , є військовослужбовцем та може змінювати місце тимчасового перебування у зв`язку із зміною обстановки у місці ведення бойових дій, у вказаному випадку ОСОБА_5 , може чинити тиск на свідків.

В свою чергу, неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 , у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що до сторони обвинувачення та суду не було звернення із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю доставити його до суду на першу вимогу.

Також неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 , у вигляді домашнього арешту та домашнього арешту в нічний час пов`язана з тим, що органом досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , у той час в зв`язку з тим, що є військовослужбовцем останній постійного фактичного місця мешкання не має, а тому обрання відносно нього вказаного запобіжного заходу створить передумови вчинення тиску на заявника, свідків, понятих у вказаному кримінальному провадженні. Крім цього підстав для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою, зокрема домашнього арешту, немає, оскільки ОСОБА_5 , у зв`язку із участю у бойових діях, не має постійного місця проживання, підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину проти громадської безпеки. Тяжкість злочину, у якому підозрюється ОСОБА_5 , обставини, за яких він був скоєний, вказують на існування цілком реальних ризиків, що застосування до підозрюваного іншого, окрім як тримання під вартою, запобіжного заходу, надасть йому можливість впливати на свідків, понятих, спеціалістів.

Зазначені ризики та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів підтверджується наявними матеріалами кримінального провадження.

За таких обставин застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищевказаним ризикам, також суворість покарання за кримінальне правопорушення та особистість підозрюваного свідчить про те, що наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарання.

З метою запобігання вищевказаним ризикам необхідно обрати підозрюваному ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З огляду на те, що органом досудового розслідування доведено та підтверджено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що підозрюваний ОСОБА_5 , має можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, понятих, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, тому що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути признаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання, а також беручи до уваги вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, його вік, стан здоров`я, майновий стан та інші обставини, приймаючи до уваги особливу суспільну небезпеку протиправних дій ОСОБА_5 , для запобігання вказаним ризикам об`єктивно необхідним є обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Крім цього, слід звернути увагу, що тяжкість вчинення вказаного злочину викликає саме ту реакцію суспільства і наслідки, що, застосування до ОСОБА_5 , менш суворих запобіжних заходів, не пов`язаних з ізоляцією від суспільства, не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам та не в змозі в повній мірі забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного і унеможливити настання ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також ОСОБА_5 , перебуваючи на волі або при обранні судом стосовно нього більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі не буде позбавлений можливості чинити тиск на свідків, понятих, які вже надали органу досудового розслідування викриваючи показання та брали участь у проведенні слідчих дій, з метою змусити їх відмовитись від цих показань в суді. Запобігання настання вказаним ризикам без обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є неможливим.

У разі обрання судом стосовно ОСОБА_5 , більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, останній зможе реалізувати дії, зазначені у п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що може призвести до втрати доказів для доведення вини ОСОБА_5 , в суді, що призведе до уникнення особою кримінальної відповідальності за скоєння тяжкого злочину проти громадської безпеки.

Враховуючи викладене, в ході досудового розслідування встановлено, наявність вищевказаних ризиків, таким чином, з метою забезпечення належного проведення усіх необхідних процесуальних дій для забезпечення повного, всебічного, об`єктивного та неупередженого проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, наявна обґрунтована необхідність щодо обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою.

Так, в разі застосування до ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з позбавленням волі, таких як застава, особиста порука, особисте зобов`язання, домашній арешт сторона обвинувачення не зможе в повній мірі забезпечити виконання завдань кримінального провадження та не матиме можливості запобігти здійснення останнім впливу на свідків, понятих, спеціалістів з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджанню виконанню процесуальних рішень шляхом неявки в судові засідання та до органу досудового розслідування по справі за надуманими приводами, в тому числі і тимчасової непрацездатності. Зокрема, достовірність перевірки підстав неявки до органу досудового розслідування або суду вимагатимуть від сторони обвинувачення певного часу, що в свою чергу призведе до необґрунтованого затягування строків досудового розслідування.

Крім того, з метою забезпечення повного, всебічного, неупередженого досудового розслідування, та виявленню як тих обставин, що виправдовують так і тих, що викривають підозрюваного у разі необрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, або визначення із сумою розміру застави є необхідність у покладенні на ОСОБА_5 обов`язків згідно із ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме прибувати до слідчого, прокурора, чи суду за першою вимогою; не відлучатись з місця дислокації військової частини, без дозволу, безпосереднього командира, слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проходження військової служби; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватись від спілкування зі свідками, понятими, експертами.

Разом з тим слідчий просив при визначенні розміру застави врахувати обставини вчинення ОСОБА_5 , тяжкого злочину проти власності, який в умовах сьогодення тобто дії воєнного стану, є неприпустимий, суми грошової вигоди, що становить 55 000 гривень. Крім цього, зухвалість дій ОСОБА_5 вказує на цілком реальні припущення щодо того, що подібного роду злочини можуть вчинятися регулярно і систематично, що є виключною обставиною та повинно бути враховано під час вирішення питання щодо розміру застави.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КК України у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, у вчиненні тяжкого злочину, покладених на нього обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Так, враховуючи майновий стан підозрюваного, та те, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» на період воєнного стану військовослужбовцям військової служби за контрактом виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Таким чином, встановлена наявність ризиків, які дають достатні підстави для обрання підозрюваному ОСОБА_5 , запобіжного заходу вигляді тримання під вартою, а також підстави вважати що вказаним у клопотанні ризикам неможливо запобігти шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на неї процесуальних обов`язків.

У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання з підстав, викладених в клопотанні, просили його задовольнити, застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_6 проти задоволення клопотання та обрання запобіжного заходу вигляді тримання під вартою заперечували, зважаючи на те, що вказані ризики є недоведеними.

Слідчий суддя, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, доходить таких висновків.

Відповідно до частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до пунктом 5 частини другої статті 183 КПК України - запобіжний захід тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також, наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Крім того, статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про запобіжний захід, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, необхідно враховувати в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим, суд враховує вимоги статті 29 Конституції України, статті 9 Загальної Декларації прав людини, статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і статті 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що підозрюваний, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати розслідуванню або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином, слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи. Позитивна відповідь свідчить про реально існуючий ризик неправомірної поведінки підозрюваного.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Вивченням особи підозрюваного судом встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Суми, українець, громадянин України, із середньою освітою, одружений, працюючий на посаді стрільця військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий.

Має задовільний стан здоров`я, інвалідності не має.

При обранні запобіжного заходу слідчий суддя виходить з того, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною четвертою статті 186 КК України, який є тяжким злочином, за який законом передбачається покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Відтак підозрюваний, знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а тому, без застосування запобіжного заходу, суд вважає доведеним ризик переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Водночас суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним діяння, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше був судимий за вчинення злочинів проти власності, однак, на шлях виправлення не став, та, звільнившись з місць позбавлення волі, знову вчинив злочин, перебуваючи на свободі. При цьому будучи солдатом контрактної служби ОСОБА_5 , на підставі Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 призваний 28.08.2024, ІНФОРМАЦІЯ_2 у Збройні Сили України та наказом (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 зарахований до складу військової частини НОМЕР_1 на посаду стрільця (100915А), ОСОБА_5 всупереч вимогам вказаних вище нормативно-правових актів, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, став на шлях злочинної діяльності та наразі підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.

Вказана поведінка підозрюваного свідчить , що останній належних висновків не зробив та не став на шлях виправлення, і знову вчинив тяжкий корисливий злочин, що свідчить про схильність останнього до вчинення корисливих злочинів та доводить існування ризику, передбаченого п. 5 частини першої статті 177 КПК України.

25 червня 2025 року о 21 годині 55 хвилин ОСОБА_5 затриманий в порядку статті 208 КПК України.

25 червня 2025 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною четвертою статті 186 КК України.

При цьому слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень частини п`ятої статті 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Причетність ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_5 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події від 25.06.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , протоколами пред`явлення для впізнання за фотознімками від 25.06.2025, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 25.06.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 25.06.2025, постановою про визнання речовими доказами від 26.06.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 26.06.2025.

Метою застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підставою застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, а також наявність вищезазначених ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити вказані вище дії.

Суд виходить з того, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, на шлях виправлення не став, та звільнившись з місць позбавлення волі, знову вчинив злочин, ніде не працює, не має постійного місця мешкання, не має міцних соціальних зав`язків, вказані обставини унеможливлюють запобігання зазначеним ризикам, шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу, з урахуванням наявності вагомих доказів вчинення підозрюваним ОСОБА_5 тяжкого кримінального правопорушення-злочину, а також те, що він може переховуватись від органу досудового розслідування, може продовжувати вчиняти нові кримінальні правопорушення, впливати на свідків та потерпілого, а тому запобіжний захід не пов`язаний із позбавлення волі не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти вищевказаним ризикам та не буде сприяти встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, слідчий суд вважає встановленими існування ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, вважає, що заявлений слідчим вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості інкримінованого діяння, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченому.

Також суд враховує обставини, характер та суспільну небезпеку вчинення кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, тобто грабіж, вчинений у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Підставою застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, а також наявність вищезазначених ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити вказані вище дії.

Суд, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, вважає, що заявлений слідчим вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості інкримінованого діяння, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченому.

Також суд враховує обставини, характер та суспільну небезпеку вчинення кримінального правопорушення.

Крім того під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищевказаних ризиків.

Однак, враховуючи реальне існування встановлених ризиків, а також оцінюючи сукупність обставин та характер вчинення кримінального правопорушення, а саме, особу підозрюваного, суд вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, а тому доходить висновку, що до останнього необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статті 182 КПК України, з урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, тяжкості покарання, враховуючи наявні ризики, передбачені пунктами 1, 2, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, разом із тим, беручи до уваги, що ОСОБА_5 вчинив умисний тяжкий корисливий злочин проти власності та завдав шкоди потерпілому, слідчий суддя вважає за можливе визначити заставу в межах, передбачених пунктом 1 частини п`ятої статті 182 КПК України, а саме, 35 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 105 980 грн, розмір якої є достатньою мірою для того, щоб гарантувати виконання ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків.

На підставі викладеного і керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 206, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Клопотання старшого слідчого СВ Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківський області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.06.2025 за № 0001207, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 21 години 55 хвилин 23 серпня 2025 року.

Визначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі 35 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 105 980 грн (сто п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят) грн 00 коп, яка підлягає внесенню на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області (рахунок UA0006674, код банку отримувача (МФО) 820172, , банк отримувач: Державна казначейська служба України, м. Київ, призначення платежу - запобіжний захід застава, № судового рішення та ПІБ особи, якою вноситься застава).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесенні застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документа з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок, має бути наданий уповноваженій особі Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - звільнити.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

- утримуватися від спілкування зі свідками, понятими, спеціалістами.

Вказані обов`язки в разі внесення застави покладаються на строк не більше двох місяців.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі не виконання покладених на нього обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Зобов`язати прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_13 негайно повідомити близького родича, члена сім`ї ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або іншу особу за вибором підозрюваного про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно останнього.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а ОСОБА_5 - в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії ухвали до 21 години 55 хвилин 23 серпня 2025 року.

Повний текст ухвали складено та проголошено 27 червня 2025 року о 15 годині 35 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1