ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/34348/24

Провадження № 11-кп/820/329/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому апеляційну скаргу виконувача обов`язків керівника Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 лютого 2025 року у кримінальному провадженні №0003613, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 листопада 2024 року про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Хмельницького, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України, та

В С Т А Н О В И Л А :

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 13 лютого 2025 року задоволено клопотання обвинуваченої ОСОБА_6 про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України. Обвинувачену ОСОБА_6 на підставі ст.46 КК України, у зв`язку з примиренням винної з потерпілою звільнено від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 закрито на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Арешт, накладений на автомобіль марки «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_1 , згідно ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 22.11.2024 року, скасовано.

Речовий доказ по справі, а саме автомобіль марки «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_1 , який зберігається на спеціальному майданчику для тимчасового зберігання затриманого автотранспорту НПУ ГУНП в Хмельницькій області, м. Хмельницький, вул. Шухевича, 120 Д, повернуто безоплатно за належністю ОСОБА_6 .

Відповідно до ухвали суду, ОСОБА_6 20 листопада 2024 року, приблизно о 18 год., керуючи технічно справним автомобілем марки «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Князя Святослава Хороброго зі сторони вул. Пілотська в напрямку вул. Івана Франка у м. Хмельницькому, в порушення п.18.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001, діючи недбало та необережно, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, що знаходиться поряд будинку №1/1 по вул. Князя Святослава Хороброго, не передбачила можливість настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинна була та могла їх передбачити, не зменшила швидкість та не зупинилась щоб дати дорогу пішоходу, внаслідок чого допустила наїзд передньою лівою частиною керованого нею автомобіля на пішохода ОСОБА_9 , яка переходила проїзну частину вул. Князя Святослава Хороброго, по розмітці вказаного нерегульованого пішохідного переходу, зліва направо відносно напрямку руху вказаного автомобіля.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди та порушення вимог Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_6 , потерпілій ОСОБА_9 , спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Вищевказані порушення вимог безпеки дорожнього руху ОСОБА_6 , знаходяться у прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками, а саме спричиненням середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_9 .

Такі дії ОСОБА_6 кваліфіковано, як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Виконувач обов`язків керівника Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_8 не погоджуючись із ухвалою суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Зазначає, що право на примирення потерпілого з обвинуваченим це особисте право потерпілого, яке не може бути ніким присвоєне та не може бути нікому делеговане. Під час примирення лише сам потерпілий може виражати свою волю, а не інші особи, які є його представниками або правонаступниками. Якщо потерпілого фізично немає, то ніхто інший не може висловити його волю під час вирішення питань, пов`язаних з відшкодуванням шкоди та примиренням, як підстав для звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 46 КК України.

Оскільки у даному випадку потерпіла ОСОБА_9 померла, а тому не могла у судовому засіданні висловити свою волю, отже обвинувачена ОСОБА_6 не могла бути звільнена від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв`язку із примиренням із потерпілою.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_5 підтримала вимоги поданої апеляційної скарги, просила її задовольнити в повному обсязі.

Обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник адвокат ОСОБА_7 не визнали доводів апеляційної скарги прокурора, просили залишити без змін ухвалу суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарги підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції під час підготовчого судового засідання розглянув та задовольнив клопотання обвинуваченої ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності, звільнив її від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України на підставі ст.46 КК України, у зв`язку з примиренням винної з потерпілою, кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 закрив на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Зі змісту апеляційної скарги прокурора вбачається, що суд першої інстанції прийняв рішення про звільнення обвинуваченої ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винної з потерпілою з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, оскільки на час прийняття судом цього рішення потерпіла ОСОБА_9 померла, тоді як ніхто інший не може висловити її волю під час вирішення питань, пов`язаних з відшкодуванням шкоди та примиренням.

Згідно ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, й правильність кваліфікації її дій у апеляційній скарзі прокурором не оспорюються, а тому колегією суддів в цій частині не переглядаються.

Перевіряючи правильність ухвали суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 з огляду

на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність та дотримання вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Частиною 1 ст. 285 КПК України визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. У разі такого звільнення кримінальне провадження підлягає закриттю (п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК).

За наявності передбачених у ст. 46 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Відповідно до ч.2 ст.288 КПК України, яка регламентує порядок розгляду питання про звільнення від кримінальної відповідальності, суд зобов`язаний з`ясувати думку потерпілого щодо можливості звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Як убачається із завдань кримінального провадження, сформульованих у ст. 2 КПК України, до кожного учасника кримінального провадження, а отже, й до потерпілого, має бути застосована належна правова процедура, якої, на думку колегії суддів, суд першої інстанції у даному кримінальному провадженні не дотримався.

Відповідно до ст. 46 КК України термін «потерпілий» вжито у кримінально-правовому розумінні «як особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо заподіюється фізична, моральна та/або матеріальна шкода (або існує безпосередня загроза її заподіяння)». Право на примирення у контексті цієї статті це особисте право потерпілого.

У даному кримінальному провадженні потерпілою є ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка відповідно до копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 , виданого 26 грудня 2024 року Хмельницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), померла 26 грудня 2024 року у віці 72 роки, про що цього ж числа складено відповідний актовий запис №2476 (а/п 64).

Розглядаючи у судовому засіданні клопотання сторони захисту про звільнення обвинуваченої ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі ст.46 КК України, суд першої інстанції взяв до уваги покази свідка ОСОБА_10 доньки потерпілої ОСОБА_9 , яка підтвердила суду факт смерті її матері - ОСОБА_9 26 грудня 2024 року. Крім того, повідомила, що їй відомо про травмування ОСОБА_9 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участі обвинуваченої ОСОБА_6 20.11.2024 року. Свідок ОСОБА_10 зазначила, що обвинувачена ОСОБА_6 добровільно відшкодувала потерпілій ОСОБА_9 спричинені ушкодженням здоров`я, як матеріальні так і моральні збитки, у зв`язку з чим остання не мала претензій до обвинуваченої та примирилась з ОСОБА_6 . Про це їй відомо, як зі слів матері ОСОБА_9 так і особисто вона була очевидцем такої допомоги з боку ОСОБА_6 під час лікування потерпілої ОСОБА_9 . Свідок ОСОБА_10 підтвердила, що потерпіла ОСОБА_9 не заперечувала щодо звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, не заперечувала стосовно відповідного клопотання обвинуваченої і донька потерпілої особисто.

Проте в матеріалах кримінального провадження відсутні належні та допустимі докази того, що саме потерпіла ОСОБА_9 висловлювала свою позицію щодо поданого стороною захисту клопотання і розуміє, що у разі задоволення такого клопотання кримінальне провадження буде закрито.

Згідно позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 16.01.2019 у справі №439/397/17 (провадження № 13-66кс18), потерпілий (тобто особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо спричинено шкоду) може виразити свою волю про прощення винного, на підставі чого приймається рішення про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності згідно зі ст. 46 КК України.

Право на примирення у ст. 46 КК України це особисте право потерпілого. Воно не може бути ніким присвоєне та не може бути нікому делеговане. Таке право є природним правом людини, нерозривно пов`язаним з нею, та похідним від інших прав людини, зокрема права на життя. Використання права на примирення іншими особами (в тому числі визнаними потерпілими від кримінального правопорушення у кримінально-процесуальному сенсі) є неможливим, оскільки таке право тісно пов`язане з особою, яка безпосередньо постраждала внаслідок вчинення щодо неї кримінального правопорушення. Під час примирення лише сам потерпілий може виражати свою волю, а не інші особи, які є його представниками або правонаступниками.

Враховуючи те, що примирення обвинуваченого з потерпілим належить розуміти як акт прощення в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів, суд при з`ясуванні думки потерпілого має впевнитися у добровільності його позиції та роз`яснити йому правові наслідки звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності

Зазначену правову позицію виклав Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2023 року у справі № 335/10127/20.

Смерть потерпілої ОСОБА_9 як припинення існування одного з правомочних суб`єктів кримінально-правових відносин з примирення винного з потерпілим у розумінні ст. 46 КК України унеможливлює здійснення такого примирення.

Колегія суддів вважає, що покази свідка ОСОБА_10 , яка є донькою потерпілої ОСОБА_11 у цьому провадженні не може бути розцінене як позиція потерпілої та її вільне волевиявлення у питанні примирення з обвинуваченою, а тому з огляду на зазначене вище є недостатньою для встановлення судом обставин, передбачених ст. 46 КК України.

Отже, суд першої інстанції постановив ухвалу про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винної з потерпілою з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме норми, передбаченої в ст. 46 КК України.

Як визначено ч.1 ст. 409 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч.1 ст.412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що порушення вимог кримінального процесуального закону, допущені судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження, є такими, що істотно вплинули на обґрунтованість та вмотивованість прийнятого рішення і є підставою для скасування ухвали суду.

Таким чином, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження.

Керуючись статтями 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу виконувача обов`язків керівника Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 лютого 2025 року про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України скасувати і призначити новий розгляд у тому ж суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядкуне підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3