УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0005471 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 , на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.11.2023 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Піски, Новоодеського району Миколаївської області, громадянки України, не працюючої, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,

-якою клопотання ОСОБА_7 - задоволено. Кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0005471 від 21.11.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України - закрито.

Учасники судового провадження:

прокурори ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисник ОСОБА_10

обвинувачена ОСОБА_6

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачена просить ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Ухвалою суду задоволено клопотання ОСОБА_7 . Кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0005471 від 21.11.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України - закрито.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачена вважає, що ухвала суду не відповідає вимогам закону, оскільки постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Вказує, що приймаючи рішення про закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, згідно до положень ч.4 ст.26, п.7 ч.1 ст.284 КПК України, суд першої інстанції порушив її конституційні права, передбачені ст.62 Конституції України, оскільки в даному випадку інтересом обвинуваченої ОСОБА_6 було продовження розгляду кримінального провадження з подальшим прийняттям по відношенню до неї виправдувального вироку суду. Зауважує, що висловила свою позицію щодо заявленого потерпілою клопотання, а саме отримання значної шкоди від дій потерпілої та просила суду надати можливість задати питання своєму захиснику, щоб отримати роз`яснення з приводу закриття кримінального провадження у такий спосіб, щоб зрозуміти наслідки такого закриття, проте судом було відмовлено в цьому проханні, що на думку обвинуваченої, порушує її право на захист.

Вказує, що заперечувала і проти задоволення клопотання прокурора про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, просила суд відмовити в його задоволенні, оскільки не вважає себе винною. Звертає увагу, що судом не були досліджені обставини, що стосуються повідомлення про підозру, обвинувального акта, не досліджені докази, добуті стороною обвинувачення з невстановлених джерел та основані на припущеннях, які мають надзвичайно важливе значення для обвинуваченої.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Відповідно до обвинувального акта, 29.09.2015 року, близько 14-00 години, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 та ОСОБА_11 знаходилися у салоні автомобілю "Шевроле Такума", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був розташований на території АГК "Волга", по вул. Радіо у м. Миколаєві. При цьому ОСОБА_6 сиділа на задньому пасажирському сидінні, а ОСОБА_11 на передньому пасажирському сидінні. В ході конфлікту, на підставі раптово виниклих неприязних відносин, з метою перешкодити ОСОБА_11 , вийти з салону транспортного засобу, ОСОБА_6 обхопила її руками за шию. Після чого, реалізуючи свій раптово виниклий умисел, роздряпала ОСОБА_11 , обличчя зліва, в результаті чого спричинила їй тілесні ушкодження у вигляді двох саден в лівій вилицевій області і спинки носу. По ступеню тяжкості вказані тілесні ушкодження відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Прокурором дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.1 ст..125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Ухвалою суду задоволено клопотання потерпілої ОСОБА_7 . Кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0005471 від 21.11.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України - закрито, у зв`язку з відмовою потерпілої від її обвинувачення.

Задовольняючи клопотання ОСОБА_7 , суд зазначив, що 06.11.2023 року потерпіла ОСОБА_7 , подала до суду клопотання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_6 у відповідності п.7 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відмовою від її обвинувачення. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 26 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого, відмова потерпілого від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, за такого вважав, що клопотання потерпілої підлягає задоволенню.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав рішення суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, судове рішення відповідає даним вимогам закону.

Задовольняючи клопотання потерпілої ОСОБА_7 та приймаючи її відмову від обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні відносно неї кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та закриваючи провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України суд першої інстанції виходив з того, що відповідно п. 1 ч. 1 ст. 477 КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, дізнавачем, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених, у тому числі, статтею 125 КК України (умисне легке тілесне ушкодження).

А тому враховуючи позицію потерпілої, яка відмовилась від приватного обвинувачення, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, у відповідності до якого кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством, суд діяв в межах вимог закону та правильно закрив кримінальне провадження.

При цьому, суд першої інстанції взяв до уваги що згідно з частиною 4 ст. 26 КПК України відмова потерпілого від приватного обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

На підставі вищезазначеного, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, підлягало закриттю.

У зв`язку з вищенаведеним, доводи ОСОБА_6 щодо неможливості відшкодування заподіяної їй у зв`язку з безпідставним обвинуваченням моральної шкоди через закриття провадження не заслуговують на увагу.

Зважаючи на викладене, рішення суду є законним і обґрунтованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження апелянта, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Отже, апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 слід залишити без задоволення, а ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 6 листопада 2023 року стосовно ОСОБА_6 слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст . 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України, суд апеляційної інстанції

постановив:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.11.2023 року якою клопотання ОСОБА_7 - задоволено, кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0005471 від 21.11.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України - закрито, - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги на протязі трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції.

Головуючий

Судді