Справа № 574/681/24
Провадження № 1-кп/574/54/2025
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року м. Буринь

Буринський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду Сумської області кримінальне провадження №0000743 від 02.07.2024 року по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця смт. Васищеве, Харківського району, Харківської області, з базовою загальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , згідно ст.88 КК України раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , знаючи що його тітка ОСОБА_5 , яка проживає в приміщенні літньої кухні одного з ним домогосподарства в АДРЕСА_2 , у своїй жіночій сумці на гардеробі зберігає паспорт та банківську карту 20.06.2024 року шляхом вільного доступу з метою вчинення крадіжки банківської карти пройшов до приміщення літньої кухні. При цьому ОСОБА_3 був відомий пін-код картки, оскільки чув як раніше ОСОБА_5 називала його в телефонній розмові особі яку прохала зняти грошові кошти з належної їй банківської карти. Скориставшись відсутністю ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на заволодіння банківською карткою останньої, з метою подальшого зняття за її допомогою грошових коштів, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи таємність та протиправність своїх дій, близько 07:00 год. того ж дня ОСОБА_3 таємно викрав з жіночої сумки банківську карту № НОМЕР_1 , що надає доступ до банківського рахунку НОМЕР_2 , відкритому на ім`я ОСОБА_5 в АТ КБ ПриватБанк», та яка у відповідності до вимог ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п. 1.4., 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, ст. ст. 14, 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом і виступає засобом доступу до банківського рахунку.

В судовому засіданні ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному та підтвердив, що 20.06.2024 року близько 07 год. зайшов до приміщення літньої кухні, розташованого в с. Черепівка, вул. Центральна, 86, де проживала його тітка ОСОБА_5 , та взяв без її дозволу з жіночої сумки, що знаходилась на гардеробі банківську карту АТ "Приватбанк", щоб зняти з неї кошти для своїх власних потреб, оскільки чув як тітка називала пін-код від картки іншій особі під час телефонної розмови. В подальшому в цей же день він поїхав в м. Буринь, де в банкоматах зняв із вказаної карти кошти в загальній сумі 2700 грн.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і сторонами кримінального провадження не оспорюються.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядок їх дослідження, приймаючи до уваги те, що обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень, погодився з усіма обставинами та кваліфікацією вчинених ним діянь, суд відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням даних, які характеризують його особу, а також доказів, що стосуються долі речових доказів у справі.

При цьому судом було з`ясовано правильність розуміння учасниками провадження змісту цих обставин, не встановлено сумнівів у добровільності їх позиції та роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Надані обвинуваченим ОСОБА_3 в судовому засіданні, показання є послідовними та логічними, а тому не викликають у суду жодних розумних сумнівів щодо доведеності його винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин викладених в описовій частині вироку.

За наведеного, суд приходить до висновку, що своїми умисними протиправними діями, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 357 КК України, тобто викрадення офіційного документа, вчинено з корисливих мотивів.

При призначенні покарання для обвинуваченого суд, у відповідності до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, її особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також положення ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.357 КК України, відноситься до кримінальних проступків.

Обвинувачений ОСОБА_3 згідно ст.88 КК України, раніше судимий, не працює, не одружений, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

В якості обставин, що пом`якшують покарання суд враховує щире каяття обвинуваченого, оскільки він критично оцінив свої дії, висловив жаль з приводу скоєного, та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, так як він правдиво повідомив про обставини його вчинення.

Обставиною, що обтяжує покарання є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

З урахуванням викладеного, призначаючи покарання обвинуваченому у відповідності до вимог ст.65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, дані про його особу, позицію потерпілої, яка не має до нього будь-яких претензій морального чи матеріального характеру, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання, передбачене санкцією ч.1 ст.357 КК України у виді пробаційного нагляду.

Саме таке покарання на думку суду буде достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання щодо речових доказів підлягає вирішенню у відповідності до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.366-371, 373-376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року пробаційного нагляду.

На підставі п.п.1, 2, 3 ч.2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речовий доказ по справі - банківську картку № НОМЕР_1 , яка передана на зберігання потерпілій ОСОБА_5 - залишити в розпорядженні останньої.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Буринський районний суд на протязі 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же самий строк з моменту вручення його копії.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1