Справа № 307/757/25
Провадження №1-кп/307/50/25
УХВАЛА

про відмову у задоволенні клопотання

14 травня 2025 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області

у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

його захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

та його захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 січня 2025 року за № 0000020 про обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263 та ч. 3 ст. 332 КК України,

в с т а н о в и в:

У провадженні Тячівського районного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження № 0000020 про обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 263 та ч. 3 ст. 332 КК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 07 травня 2025 року через канцелярію суду подав клопотання про зміну запобіжного заходу в частині зменшення розміру застави із 302 800 грн. до 151 400 грн.

В обґрунтування клопотання посилався на те, що ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 24.01.2025 у справі № 307/163/25 задоволено клопотання сторони обвинувачення та застосовано до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з визначенням розміру застави у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 302 800 грн.

На виконання вказаної ухвали 24.01.2025 за ОСОБА_4 заставодавцем дружиною ОСОБА_10 було внесено вказану заставу.

Вважає, що на даний час існують підстави для зменшення визначеної ОСОБА_4 застави в розмірі 302 800 грн., виходячи з наступного.

Відповідно до частини 4 статгі 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Так, у рішенні Європейського суду по справі «Мангурас проти Іспанії», суд зазначив, що внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. При цьому, сума застави повинна бузи оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, чи дій проти поручителів, у випадку його відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Так, слідчим суддею було визначено ОСОБА_4 заставу у розмірі 100 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 302 800 грн.

Вказаний розмір було визнано достатнім для запобігання ризикам, які існували на момент обрання запобіжного заходу.

Разом з тим, з моменту обрання слідчим суддею запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 та в подальшому його виходу з установи попереднього ув`язнення під заставу - минув проміжок часу тривалістю майже 2 місяці і відповідно заявлені стороною обвинувачення ризики, визначені ст.177 КПК України, на даний момент зменшилися.

Так, досудове розслідування завершено, всі докази стороною обвинувачення зібрано.

За цей період ОСОБА_4 не ухилявся від слідства та суду; не вчинив спроб перетнути державний кордон; не вчиняв спроб впливу на свідків чи інших учасників кримінального провадження; не вчинив жодного іншого кримінального правопорушення; не порушив покладених на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Слід врахувати, що ОСОБА_4 одружений, раніше не судимий, є особою з інвалідністю другої групи та має постійне місце проживання.

Вказані обставини свідчать про наявність міцних соціальних зав`язків у ОСОБА_4 , відсутність девіантної поведінки та відсутності схильності останнього до вчинення будь-яких правопорушень.

ОСОБА_4 після перенесених операцій по заміні обох кульшових суглобів потребує постійного лікування, а також відповідно до довідки лікуючого лікаря реабілітаційного лікування, санаторно-курортного лікування, погребує постійного використання медичних препаратів, що обумовлює несення ним пов`язаних із цим витрат.

На внесення застави довелось витрати наявні у подружжя заощадження, що суттєво погіршило матеріальне становище ОСОБА_4 та обмежило його можливості в лікуванні.

З огляду на викладене, зазначені обставини в сукупності свідчать про можливість зменшення розміру визначеної застави на 50 % від обраної вже застави, яка була внесена дружиною обвинуваченого ОСОБА_11 у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 151 400 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника.

Прокурор ОСОБА_12 заперечував проти задоволення клопотання.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши обставини вказаного клопотання та заперечень щодо задоволення вказаного клопотання, суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні, виходячи із такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення його дієвості, є запобіжний захід.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, визначеним цим Кодексом (ст. 177 КПК України).

Статтею 194 КПК України визначено, що запобіжний захід може бути застосований до особи виключно у випадку, якщо буде доведено обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України, зокрема, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, тобто у організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, вчинені щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб та з корисливих мотивів.

На підставі ухвали Тячівського районного суду Закарпатської області від 24 січня 2025 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до шістдесяти днів, тобто по 24 березня 2025 року включно; визначено заставу у розмірі 100 (сто) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 302 800,00? (триста дві тисячі вісімсот) грн. 00 коп., та у разі внесення застави покладено на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки: - прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожною вимогою; - не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; - повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; - здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорти для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну; - Вказані обов`язки у разі внесення застави покладено на ОСОБА_4 на строк не більше двох місяців.

ОСОБА_4 27 січня 2024 року звільнений з УВП № 9, у зв`язку із внесенням застави.

Таким чином, на момент розгляду клопотання сторони захисту щодо обвинуваченого ОСОБА_4 продовжує діяти запобіжний захід у вигляді застави.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Частиною 2 даної статті встановлено, що застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 182 КПК України).

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу (ч. 11 ст. 182 КПК України).

В обґрунтування необхідності зміни запобіжного заходу шляхом зменшення розміру застави, застосованої до ОСОБА_4 , захисник посилається на обставини належної поведінки обвинуваченого протягом усього часу досудового розслідування та з часу звільнення обвинуваченого з УВП, зменшення ризиків, які були підставою для обрання запобіжного заходу, та те, що ОСОБА_4 є особою з інвалідністю, у зв`язку із чим йому необхідні дані кошти на реабілітацію після операції. В сукупності цих обставин, на думку захисника ОСОБА_5 , достатньо для зменшення розміру застави на 50 %.

Однак, зважаючи на конкретні обставин злочину у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 та те, що у разі доведення його вини і визнання винним у його вчиненні, обвинуваченому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 07 до 09 років з конфіскацією майна, а також існування на даний час ризиків, які стали підставою для застосування щодо нього запобіжного заходу, оскільки судовий розгляд не розпочато, жодні докази не досліджено, свідки не допитані і наведені ризики та обставини є реальними і триваючими, об`єктивно існують, а тому клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу шляхом зменшення розміру застави не підлягає до задоволення.

Щодо заявленої вимоги про повернення коштів у розмірі 151 400 грн. заставодавцю ОСОБА_11 , то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень.

Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Таким чином, зазначені законодавчі положення пов`язують можливість повернення застави виключно з припиненням дії цього запобіжного заходу.

Суд наголошує, що у випадку застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави, відповідно до положень ст. 182 КПК України, внесення застави заставодавцем є його правом, як у випадку застосування запобіжного заходу у вигляді застави як основного запобіжного заходу, так і у випадку, коли заставу визначено в якості альтернативного запобіжного заходу до тримання під вартою.

Таким чином, внесення заставодавцем грошових коштів в якості застави за підозрюваного/обвинуваченого є актом доброї волі такої особи.

Особа не може бути визнана заставодавцем всупереч її бажанню.

При цьому, відповідний статус заставодавця не вичерпується самим лише фактом внесення визначеної грошової суми, оскільки погоджуючись внести заставу, особа автоматично погоджується мати відповідні обов`язки заставодавця протягом дії цього запобіжного заходу. Водночас така особа несе і ризик втрати внесених нею коштів у випадку невиконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

З огляду на зазначене, у заставодавця відсутні підстави очікувати, що грошові кошти, внесені ним у якості застави за обвинуваченого, будуть йому обов`язково повернуті у найкоротший термін за його бажанням до припинення дії цього запобіжного заходу.

Керуючись ст. ст. 371, 372, 376 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Відмовити в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу шляхом зменшення розміру застави.

Копію ухвали після її оголошення вручити прокурору, обвинуваченому та його захиснику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали буде складений та оголошений 19 травня 2025 року о 15 год.

Суддя ОСОБА_1