Справа № 373/186/25
УХВАЛА

щодо тимчасового доступу до речей і документів

30 червня 2025 року м. Переяслав

Слідчий суддя Переяславського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участі секретарки судових засідань ОСОБА_2 розглянув клопотання слідчої СВ ВП №1 Бориспільського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальному провадженні № 0000468 від 04.12.2024 за ч. 2 ст. 366-2 КК України.

Клопотання погоджене прокурором та подано суду 24.06.2025.

У клопотанні слідча просить надати групі слідчих у кримінальному провадженні № 0000468 від 04.12.2024 тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, що знаходяться у володінні ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Клопотання обґрунтоване тим, що Національним агентством з питань запобігання корупції, керуючись абз.2 ч.1 ст.51 Закону України «Про запобігання корупції», проведено повну перевірку декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування щорічної за 2021-2023 роки, поданих Переяславським міським головою Бориспільського району Київської області ОСОБА_4 , за результатами перевірки встановлено декларування недостовірної інформації.

В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення можливо причетний ОСОБА_4 , народжений ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає по АДРЕСА_1 , який користується номером мобільного телефону НОМЕР_1 .

З огляду на викладене в органу досудового розслідування виникла необхідність в отриманні тимчасового доступу до інформації, яка знаходиться в оператора мобільного зв`язку ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Вказана інформація надасть можливість органу досудового розслідування проаналізувати пересування абонентів, їх зв`язки, періодичності з`єднань між абонентами та необхідна для опрацювання з метою встановлення осіб причетних до вчинення вказаного злочину.

Слідча подала заяву, в якій висловила підтримку клопотання та просила розглядати без її участі.

Статтею 31 Конституції України закріплено, що кожному гарантується таємниця листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції. Винятки можуть бути встановлені лише судом у випадках, передбачених законом, з метою запобігти злочинові чи з`ясувати істину під час розслідування кримінальної справи, якщо іншими способами одержати інформацію неможливо.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 14 КПК України визначено, що під час кримінального провадження кожному гарантується таємниця листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, інших форм спілкування. Втручання у таємницю спілкування можливе лише на підставі судового рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, з метою виявлення та запобігання тяжкому чи особливо тяжкому злочину, встановлення його обставин, особи, яка вчинила злочин, якщо в інший спосіб неможливо досягти цієї мети. Інформація, отримана внаслідок втручання у спілкування, не може бути використана інакше як для вирішення завдань кримінального провадження.

Частинами 1, 2 ст. 15 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожному гарантується невтручання у приватне (особисте і сімейне) життя. Ніхто не може збирати, зберігати, використовувати та поширювати інформацію про приватне життя особи без її згоди, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.160 КПК України сторона кримінального провадження має право звернутися до слідчого судді із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, котрі мають значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні і їх можливо використати як доказ.

У п. 5, 6 ч. 2 цієї статті передбачено, що у клопотанні зазначаються значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Твердження про належність вказаного у клопотанні номеру телефону ОСОБА_4 не підтверджується жодним з доданих до клопотання документом.

Крім того, зі змісту клопотанні не вбачається, яке саме доказове значення матиме інформація, про доступ до якої заявлено клопотання, у контексті доказування обставин, визначених ст. 91 КПК України, у контексті кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366-2 КК України - умисне внесення суб`єктом декларування завідомо недостовірних відомостей до декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції», якщо такі відомості відрізняються від достовірних на суму понад 2000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Зокрема, не вбачається, що для підтвердження чи спростування елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366-2 КК України, є належним встановлення обставин «пересування абонентів, їх зв`язків, періодичність з`єднань між абонентами». Також, є сумнівною вказівка у клопотанні, як на його мету, «встановлення осіб, причетних до вчинення вказаного злочину», оскільки за змістом цього ж клопотання та диспозиції ч. 2 ст. 366-2 КК України вбачається, що йдеться лише про доказування наявності складу кримінального правопорушення у діях ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , а не будь-яких інших осіб.

Крім того, період часу, про доступ до інформації за який заявлено клопотання, у взаємозв`язку з переліком даних, які орган досудового розслідування хоче отримати, очевидно виходить за межі необхідного для цілей цього кримінального провадження обсягу втручання у права на таємницю спілкування та приватне життя як ОСОБА_4 , так і інших осіб, з якими він спілкувався протягом вказаного часу.

Зазначене дає підстави для висновку, що ініціаторами клопотання не доведено, що документи (інформація), про доступ до яких заявлено клопотання, матимуть значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні і їх можливо використати як докази, а також, що втручання у права осіб, доступ до інформації щодо яких заявлено клопотання, відповідатиме законодавчо визначеній меті та є необхідним у демократичному суспільстві.

На підставі викладеного, керуючись ст. 160 - 163, 164, 309 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

1.Відмовити у задоволенні клопотання.

2.Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1