Справа №950/3703/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/577/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Воєнні злочини
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

потерпілої - ОСОБА_7 ,

захисника обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_12 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_13 - адвоката ОСОБА_14

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисника обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 та захисника обвинуваченого ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_12 на вирок Лебединського районного суду Сумської області від 18.11.2024, відносно:

ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця Башкирської АРСР, громадянина рф, проживаючого в АДРЕСА_1 , військовослужбовця 2 гаубічної артилерійської батареї, ВЧ НОМЕР_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України,

ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця рф, Республіка Тива, громадянина рф, проживаючого в АДРЕСА_2 , військовослужбовця 2 гаубічної артилерійської батареї, ВЧ НОМЕР_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України,

ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця рф, Московська область, м. Красногорськ, громадянина рф, проживаючого в АДРЕСА_3 , військовослужбовця 2 гаубічної артилерійської батареї, ВЧ НОМЕР_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України,

ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця рф, Свердловська область, с. Волківське, громадянина рф, проживаючого в АДРЕСА_4 , військовослужбовця 2 гаубічної артилерійської батареї, ВЧ НОМЕР_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшли дві апеляційні скарги захисника обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 та апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_12 в яких:

- захисник ОСОБА_10 просив вирок Лебединського районного суду Сумської області від 18.11.2024, відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виправдати.

- захисник ОСОБА_12 просив вирок Лебединського районного суду Сумської області від 18.11.2024, відносно ОСОБА_11 скасуати та ухвалити новий виправдувальний вирок, яким провадження у справі відносно ОСОБА_11 закрити, через невстановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і через вичерпані можливості їх отримати.

Даним вироком ОСОБА_13 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України та призначено йому покарання у виді 10 років позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний ОСОБА_13 на стадії досудового розслідування, залишено без змін.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_13 визначено рахувати з моменту фактичного його затримання.

ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України та призначено йому покарання у виді 10 років позбавлення.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний ОСОБА_9 на стадії досудового розслідування, залишено без змін.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 визначено рахувати з моменту його фактичного затримання на виконання вироку суду.

ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України та призначено йому покарання у виді 10 років позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний ОСОБА_8 на стадії досудового розслідування, залишено без змін.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з моменту його фактичного затримання на виконання вироку суду.

ОСОБА_11 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України та призначено йому покарання у виді 10 років позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний ОСОБА_11 на стадії досудового розслідування, залишено без змін.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_11 визначено рахувати з моменту його фактичного затримання на виконання вироку суду.

Стягнуто з ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у загальному розмірі 27724,00 грн, пропорційно з кожного обвинуваченого по 6 931,00 грн.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

В обґрунтування вимог своїх апеляційних скарг захисник ОСОБА_10 зазначав наступне.

Так, в апеляційній скарзі відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , захисник наголошував на тому, що судовий розгляд було проведено за спеціальними правилами, без участі обвинуваченого та тим самим порушено право обвинуваченого на дачу пояснень, на надання доказів та на конфіденційну розмову із захисником з узгодженням правової позиції.

Захисник не погоджувався із врахуванням на підтвердження вини ОСОБА_8 такого доказу, як оригіналу відомості особового складу 2 гаубичної артилерійської батереї військькової частини НОМЕР_1 , оскільки вона не підтверджує того, що ОСОБА_8 був на теориторії домоволодіння АДРЕСА_5 . Також досудовим розслідуванням не проводились експертизи на підтвердження підпису, який ніби то належить обвинуваченому ОСОБА_8 в цій відомості.

Щодо протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками від 28.08.2023 з відеозаписом до нього, то тут захисник зауважував, що потерпіла надала пояснення, що суперечать обставинам, наданими нею при допиті в якості потерпілої. Сам текст протоколу був вже надрукований, а заперечення сторони обвинувачення про те, що під час слідчої дії був застосований принтер не узгоджуються з тим, що протокол надруковано на одній сторінці та тим, що принтер не було внесено до протоколу як засіб, з допомогою якого проводили вказану слідчу дію. Також в цьому протоколі не збігається час на відео та час у протоколі.

Щодо протоколу слідчого експерименту від 16.06.2023 з відеозаписом до нього за участю потерпілої ОСОБА_7 , то тут захисник стверджував, що потерпіла в суді не могла в деталях розповісти дії осіб, як і проінформувати дії кожного з обвинувачених, як не змогла і описати зовнішність ОСОБА_8 , якого ніби впізнала до цього. Потерпіла пояснювала, що на території її домогосподарства перебували три особи азіатської зовнішності та одна особа слов`янської зовнішності, при цьому один з них був командиром. При цьому, як командиром зазначається лише одна особа з числа військових рф, яким не є обвинувачений.

Інші, допитані судом особи, військових рф в обличчя не бачили, а тому не підтверджують причетність ОСОБА_8 до кримінального правопорушення.

За таких обставин захисник вважав, що стороною обвинувачення не було доведено винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопрушення, а саме порушення законів і звичаїв війни.

В апеляційній скарзі відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , захисник ОСОБА_10 також наголошував на тому, що судовий розгляд було проведено за спеціальними правилами, без участі обвинуваченого та тим самим порушено право обвинуваченого на дачу пояснень, на надання доказів та на конфіденційну розмову із захисником з узгодженням правової позиції.

Захисник не погоджувався із врахуванням на підтвердження вини ОСОБА_9 такого доказу як оригіналу відомості особового складу 2 гаубичної артилерійської батереї військькової частини НОМЕР_1 , оскільки вона не підтверджує того, що ОСОБА_9 був на теориторії домоволодіння АДРЕСА_5 . Також досудовим розслідуванням не проводились експертизи на підтвердження підпису, який ніби то належить обвинуваченому ОСОБА_9 в цій відомості.

Щодо протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками від 28.07.2023 з відеозаписом до нього, то тут захисник зауважував, що потерпіла надала пояснення, що суперечать обставинам, наданими нею при допиті в якості потерпілої. Сам текст протоколу був вже надрукований, а заперечення сторони обвинувачення про те, що під час слідчої дії був застосований принтер не узгоджуються з тим, що протокол надруковано на одній сторінці та тим, що принтер не було внесено до протоколу як засіб, з допомогою якого проводили вказану слідчу дію.

Щодо протоколу слідчого експерименту від 16.06.2023 з відеозаписом до нього за участю потерпілої ОСОБА_7 , то тут захисник стверджував, що потерпіла в суді не могла в деталях розповісти дії осіб, як і проінформувати дії кожного з обвинувачених, як не змогла і описати зовнішність ОСОБА_9 , якого ніби впізнала до цього.

Інші, допитані судом особи, військових рф в обличчя не бачили, а тому не підтверджують причетність ОСОБА_9 до кримінального правопорушення.

За таких обставин захисник вважав, що стороною обвинувачення не було доведено винуватість ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого кримінального правопрушення, а саме порушення законів і звичаїв війни.

Захисник ОСОБА_12 зазначав, що суд першої інстанції не врахував того, що жоден свідок чи потерпілий не вказали на ОСОБА_11 , як на особу, яка вчинила злочин, ніхто безпосередньо не був свідком чи очевидцем його дій. Протоколи слідчих експериментів на дисах з відео особам було надано для зачитування вже роздрукованими на принтері, однак жодного процесу виготовлення процесуального документу, наявності принтера на місці проведення слідчої дії взагалі не підтверджено. ОСОБА_11 потерпілі впізнали лише за ознаками азіатської зовнішності, тоді як серед невстановлених військових з числа зс рф буди і інші особи зі схожою зовнішнішністю. Також, ніхто не вказав про те, як діяв ОСОБА_11 з власної ініціативи чи за наказом.

Також захисник звертав увагу на те, що розгляд справи проведено у відсутність обвинуваченого, чим порушено його право на захист. Він не міг надавати свідчення, докази і не мав конфіденційної розмови із захисником.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Як встановлено судом першої інстанції відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 2, ч. ч. 1-3 ст. 6 Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 (ратифікована Указом Президії Верховної Ради УРСР «Про ратифікацію Женевських конвенцій від 12.08.1949 про захист жертв війни» від 03.07.1954, у подальшому підтверджена зобов`язаннями за міжнародними договорами, укладеними Українською PCP до проголошення незалежності України, згідно зі ст. 6 Закону України «Про правонаступництво України») норми цієї Конвенції застосовуються зокрема й до всіх випадків часткової або цілковитої окупації, навіть якщо ця окупація не натрапляє на жодний збройний спротив.

Відповідно до ст. 4 Конвенції особами, що перебувають під захистом цієї Конвенції, є ті, хто в будь-який момент та за будь-яких обставин опиняються, у разі конфлікту чи окупації, під владою сторони конфлікту або окупаційної держави, громадянами яких вони не є.

Норми ст. 33 Конвенції забороняють пограбування осіб, які перебувають під захистом та вчинення репресалій стосовно них, та їхнього майна.

Після оголошення 24.02.2022 президентом РФ про початок «спеціальної військової операції», військовослужбовці ЗС РФ представлені військовою частиною № НОМЕР_1 перетнули російсько-український кордон на території Сумської області та розпочали рух територією області, вступаючи у збройне протистояння з військовослужбовцями Збройних Сил України.

Одночасно з веденням бойових дій на території області, військовослужбовці ЗС РФ з метою забезпечення можливості безперешкодного пересування територією Сумської області здійснювали блокування чи тимчасове захоплення населених пунктів, облаштування на автомобільних шляхах області блокпостів для здійснення заходів щодо контролю доступу осіб на обумовлену ділянку території.

07.03.2022 військовослужбовці ЗС РФ, у тому числі військової частини № НОМЕР_1 у складі якої знаходився ОСОБА_13 , увійшли на територію с. Ворожба, Лебединської територіальної громади, Сумського району, Сумської області, узявши із вказаної дати під контроль населений пункт.

10.03.2022 військовослужбовці ЗС РФ відступили з території с. Ворожба, Лебединської територіальної громади, Сумського району, Сумської області, понісши втрати.

Таким чином з 07.03.2022 по 10.03.2022 с. Ворожба, Лебединської територіальної громади, Сумського району, Сумської області, разом із місцевим цивільним населенням перебували під тимчасовою окупацією РФ.

У невстановлений в ході досудового розслідування час, однак не пізніше 08.00 години 07.03.2022, під час перебування на території тимчасово окупованого с. Ворожба, яке було повністю підконтрольним військовослужбовцям ЗС РФ, у ОСОБА_13 , який усвідомлював обставини існування міжнародного збройного конфлікту на території України та приймав у ньому безпосередню участь, виник злочинний умисел збагатитися за рахунок проживаючих на тимчасово окупованій території цивільних осіб, який він вирішив втілити спільно із підлеглими йому військовослужбовцями військової частини № НОМЕР_1 ЗС РФ, а саме: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також іншими невстановленими під час досудового розслідування військовослужбовцями указаної військової частини.

Так, 07.03.2022 близько 08.00 ОСОБА_13 , діючи з корисливим мотивом та метою, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , будучи озброєними вогнепальною автоматичною зброєю, розпочали реалізацію спільного злочинного умислу на пограбування цивільних осіб та відкрито, шляхом розрізання невстановленим в ході досудового розслідування предметом металевого паркану, проникли на територію домоволодіння ОСОБА_7 , розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , де у той час перебували цивільні особи: громадяни України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , її мати ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та син - ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , кожен з яких, відповідно до ч. 1 ст. 4 Конвенції від 12.08.1949, є особою, що перебуває під її захистом, як такий, що в будь-який момент та за будь-яких обставин опинився, у разі конфлікту чи окупації, під владою сторони конфлікту або окупаційної держави, громадянами якої він не є, та репресалії стосовно яких, та їхнього майна, відповідно до ст. 33 зазначеної Конвенції, забороняються.

Після чого, ОСОБА_13 , побачивши власницю вказаного домоволодіння, діючи з метою обмеження її руху та унеможливлення чинити супротив, застосував до потерпілої ОСОБА_7 фізичну силу, схопивши її лівою рукою за куртку та, смикнувши, розвернув напівбоком і притиснув до стіни житлового будинку, розташованого на території указаного домоволодіння.

Продовжуючи утримувати у такий спосіб потерпілу ОСОБА_7 , ОСОБА_13 також притиснув до її спини наявну при ньому вогнепальну автоматичну зброю, висловивши при цьому погрозу фізичної розправи у разі вчинення нею супротиву.

Тим самим ОСОБА_13 надав можливість іншим військовослужбовцям ЗС РФ ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , які разом із ним проникли на територію зазначеного вище домоволодіння, безперешкодно та відкрито заволодівати та нівечити приватне майно.

У цей час військовослужбовець ЗС РФ ОСОБА_9 , побачивши на подвір`ї зазначеного домоволодіння автомобіль «AUDI А4» (номерний знак НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 ), який належав ОСОБА_16 , діючи безпричинно, бажаючи завдати шкоди майну цивільних осіб, з використанням наявної при ньому вогнепальної автоматичної зброї, здійснив розбиття передніх бокових стекол з обох сторін, а також постріли по кузову автомобіля.

Одразу після цього військовослужбовець ЗС РФ ОСОБА_9 , за допомогою згаданої вогнепальної автоматичної зброї також здійснив постріли по кузову іншого автомобіля «ВАЗ 21070» (номерний знак НОМЕР_4 , кузов № НОМЕР_5 ), який стояв поруч з вказаним автомобілем «AUDI А4» і належав ОСОБА_16 .

Далі, військовослужбовець ЗС РФ ОСОБА_9 діючи з корисливим мотивом та метою, шляхом пошкодження навісного замка дверей, проник у приміщення гаражу, також розташованого на території указаного домоволодіння, звідки, в присутності потерпілої, відкрито заволодів майном.

В цей же час, військовослужбовці ЗС РФ ОСОБА_8 , спільно із ОСОБА_11 , шляхом пошкодження навісного замка дверей, проникли у приміщення житлового будинку потерпілої ОСОБА_7 , звідки в присутності останньої, відкрито заволоділи майном.

У свою чергу ОСОБА_13 наказав потерпілій ОСОБА_7 покинути домоволодіння у зв`язку із подальшим розміщенням у ньому штабу військовослужбовців ЗС РФ. Побоюючись фізичної розправи, ОСОБА_7 разом із матір`ю ОСОБА_15 , яка у період вчинення злочину переховувалася у льоху домоволодіння, покинули власне домогосподарство.

У подальшому згадані військовослужбовці ЗС РФ ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , а також інші невстановлені у ході досудового розслідування військовослужбовці ЗС РФ військової частини № НОМЕР_1 ЗС РФ, знаходилися на території домоволодіння та у будинку потерпілих у період з 07.03.2022 по 10.03.2022, використовуючи його зокрема й для проживання та продовжуючи розкрадання і пошкодження приватного майна.

Повернувшись 10.03.2022 до власного домоволодіння, після відступу ЗС РФ з території с. Ворожба, Лебединської територіальної громади, Сумського району, Сумської області, потерпіла ОСОБА_7 виявила зниклими майно та цінності:

1. з приміщення гаража: бензопили марки GSH 51-МТН 510, пристрою для вимірювання лако-фарбового покриття автомобілів марки «Prodig Tech», машини заточувальної марки МЗ-900, перфоратора марки ELTOS модель ПЗ- 1050, мотокоси марки EFCO STARK 25, болгарки марки EG 9-125;

2. з житлового будинку та літньої кухні: блендеру марки VIMAR модель VBS-4792, годинника марки HUAWEI WATCH GT 2 PRO, годинника марки SAMSUNG FIT2, електрогриля (мультимейкера) марки GOTZE & JENSEN модель SM531X, кавоварки марки СЕСОТЕС, колонки марки JBL CHARGE 4, колонки марки GEMBIRD, материнської плати марки ASUS моделі M4N68T, машинки побутової кухонної універсальної марки МРІЯ-2М, мобільного телефону марки ХІАОМІ REDMI 4 PRO, мобільного телефону Х1АОМІ MI А1, ноутбука марки PACKARD BELL модель P5WSO, обігрівача марки ST-HT0472, планшету марки LENOVO ТАВ 2 А7, принтеру марки HP LASER JET M1 30A, пульсоксиметра марки GAMMA OXY, телевізору марки LG модель 32LS560T, системного блоку GRAND з жорстким диском HDD 500 Gb і відеокартою ATI RADEON R4670 1 GB, мобільного телефону FLY, дорожнього чемодану, трьох дорожніх валіз, постільної білизни, рушників, скатертин, одягу, шкіряної барсетки з наявними у ній грошовими коштами у сумі 700 доларів США, що еквівалентно 20478,43 грн. щодо встановленого Національним Банком України курсу гривні станом на 07.03.2022.

Також потерпіла виявила пошкодженими автомобілі марки «AUDI A4» (номерний знак НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 ) та марки «ВАЗ 21070» (номерний знак НОМЕР_4 , кузов № НОМЕР_5 ), дві відеокамери спостереження марки ALHUA модель DH-HAC-HFW 1200RP, аналоговий відео реєстратор марки ALHUA модель DH-XVR5104C-X1.

Згідно висновку судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/119-23/8796-ТВ від 31.07.2023 загальна вартість, станом на 07.03.2022, викраденого і пошкодженого майна: бензопили марки GSH 51-МТН 510 (ідентифікована експертом як бензопила марки «Оlео-Мас», модель GSH 51), пристрою для вимірювання лако-фарбового покриття автомобілів марки «Prodig Tech», машини заточувальної (верстату для заточування) марки «МТЗ Белорус», модель МЗ-900, перфоратора марки ELTOS модель ПЗ-1050, болгарки (кутової шліфувальної машини) марки «Forte», модель EG 9-125, блендеру марки «VIMAR», модель VBS-4792, годинника (смарт- годинника) марки «HUAWEI» лінійка WATCH GT 2 PRO, модель VID-B19, годинника (фітнес-браслета) марки «SAMSUNG» FIT2, модель SM-R220, електрогриля (мультимейкера) марки «GOTZE & JENSEN», модель SM531X, кавоварки марки «СЕСОТЕС», колонки марки «JBL» CHARGE 4, мобільного телефону марки ХІАОМІ REDMI 4 PRO, обігрівача марки «Sutum», модель ST- НТ0472, принтеру (багатофункціонального пристрою) марки «HP» LASER JET PRO MFP 130A, пульсоксиметра марки «GAMMA OXY», двох відеокамер спостереження марки «ALHUA», модель DH-HAC-HFW 1200RP (ідентифікованого експертом як HD-CVI камера відеоспостереження марки «Dahua Technology», модель HAC-HFW1200RP (3.6 mm), аналогового відеореєстратора марки «ALHUA» модель DH-XVR5104C-X1 (ідентифікованого експертом як HD-CVI марки «Dahua Technology», модель DH-XVR5104C-X1, складає 37725,00 грн.

Згідно висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи № СЕ-19/119-23/8798-АВ від 01.08.2023 вартість матеріального збитку, завданого власнику легкового автомобіля марки «ВАЗ-21070», державний номер НОМЕР_4 , 2006 року випуску, червоного кольору, номер шасі (кузова, рами) ідентифікаційний номер: НОМЕР_5 , кузов НОМЕР_6 , об`єм двигуна 1451 см 3, з урахуванням зносу, станом на 07.03.2022, складає 21627,00 грн.

Згідно висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи № СЕ-19/119-23/8799-АВ від 04.08.2023 вартість матеріального збитку, завданого власнику легкового автомобіля марки «AUDI A4», сірого кольору, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , VIN-код НОМЕР_3 , об`єм двигуна 1968 см 3, вид палива - D, з урахуванням зносу, станом на 07.03.2022, складає 42987,28 грн.

Таким чином, заволодіваючи за попередньою змовою між собою та у вказаний вище спосіб майном та валютними цінностями, а також завдаючи пошкодження транспортним засобам та іншому майну, ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , а також інші невстановлені під час досудового розслідування військовослужбовці військової частини № НОМЕР_1 ЗС РФ розуміли, що цивільні особи, перебувають під захистом міжнародного гуманітарного права і не приймають участі у збройному конфлікті, а майно та цінності не можуть використовуватися для ведення бойових дій і їх вилучення та пошкодження не виправдане військовою необхідністю.

За встановлених обставин суд кваліфікував дії ОСОБА_13 за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України як інше порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, у невстановлений в ході досудового розслідування час, однак не пізніше 08.00 години 07.03.2022, під час перебування на території тимчасово окупованого с. Ворожба, яке було повністю підконтрольним військовослужбовцям ЗС РФ, у ОСОБА_9 , який усвідомлював обставини існування міжнародного збройного конфлікту на території України та приймав у ньому безпосередню участь, виник злочинний умисел збагатитися за рахунок проживаючих на тимчасово окупованій території цивільних осіб, який він вирішив втілити спільно з військовослужбовцями військової частини № НОМЕР_1 ЗС РФ, а саме: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також іншими невстановленими під час досудового розслідування військовослужбовцями указаної військової частини.

Так, 07.03.2022 близько 08.00 ОСОБА_9 , діючи з корисливим мотивом та метою, за попередньою змовою з ОСОБА_13 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , будучи озброєними вогнепальною автоматичною зброєю, розпочали реалізацію спільного злочинного умислу на пограбування цивільних осіб та відкрито, шляхом розрізання невстановленим в ході досудового розслідування предметом металевого паркану, проникли на територію домоволодіння ОСОБА_7 , розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , де у той час перебували цивільні особи: громадяни України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , її мати ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та син - ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , кожен з яких, відповідно до ч. 1 ст. 4 Конвенції від 12.08.1949, є особою, що перебуває під її захистом, як такий, що в будь-який момент та за будь-яких обставин опинився, у разі конфлікту чи окупації, під владою сторони конфлікту або окупаційної держави, громадянами якої він не є, та репресалії стосовно яких, та їхнього майна, відповідно до ст. 33 зазначеної Конвенції, забороняються.

У свою чергу, військовослужбовець ЗС РФ ОСОБА_9 , побачивши на подвір`ї зазначеного домоволодіння автомобіль «AUDI А4» (номерний знак НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 ), який належав ОСОБА_16 , діючи безпричинно, бажаючи завдати шкоди майну цивільних осіб, з використанням наявної при ньому вогнепальної автоматичної зброї, здійснив розбиття передніх бокових стекол з обох сторін, а також постріли по кузову автомобіля.

Одразу після цього військовослужбовець ЗС РФ ОСОБА_9 , за допомогою згаданої вогнепальної автоматичної зброї також здійснив постріли по кузову іншого автомобіля «ВАЗ 21070» (номерний знак НОМЕР_4 , кузов № НОМЕР_5 ), який стояв поруч з вказаним автомобілем «AUDI А4» і належав ОСОБА_16 .

Далі, військовослужбовець ЗС РФ ОСОБА_9 діючи з корисливим мотивом та метою, шляхом пошкодження навісного замка дверей, проник у приміщення гаражу, також розташованого на території вказаного домоволодіння, звідки, в присутності потерпілої, відкрито заволодів майном.

При цьому ОСОБА_13 наказав потерпілій ОСОБА_7 покинути домоволодіння у зв`язку із подальшим розміщенням у ньому штабу військовослужбовців ЗС РФ. Побоюючись фізичної розправи, ОСОБА_7 разом із матір`ю ОСОБА_15 , яка у період вчинення злочину переховувалася у льоху домоволодіння, покинули власне домогосподарство.

У подальшому згадані військовослужбовці ЗС РФ ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , а також інші невстановлені у ході досудового розслідування військовослужбовці ЗС РФ військової частини № НОМЕР_1 ЗС РФ, знаходилися на території домоволодіння та у будинку потерпілих у період з 07.03.2022 по 10.03.2022, використовуючи його зокрема й для проживання та продовжуючи розкрадання і пошкодження приватного майна. Повернувшись 10.03.2022 до власного домоволодіння, після відступу ЗС РФ з території с. Ворожба, Лебединської територіальної громади, Сумського району, Сумської області, потерпіла ОСОБА_7 виявила пошкодженим та зниклим майно та цінності, які були зазначені вище, на загальну суму 122817,71 грн.

За встановлених обставин суд кваліфікував дії ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України як інше порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Також, у невстановлений в ході досудового розслідування час, однак не пізніше 08.00 години 07.03.2022, під час перебування на території тимчасово окупованого с. Ворожба, яке було повністю підконтрольним військовослужбовцям ЗС РФ, у ОСОБА_8 , який усвідомлював обставини існування міжнародного збройного конфлікту на території України та приймав у ньому безпосередню участь, виник злочинний умисел збагатитися за рахунок проживаючих на тимчасово окупованій території цивільних осіб, який він вирішив втілити спільно з військовослужбовцями військової частини № НОМЕР_1 ЗС РФ, а саме: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також іншими невстановленими під час досудового розслідування військовослужбовцями указаної військової частини.

Так, 07.03.2022 близько 08.00, ОСОБА_8 , діючи з корисливим мотивом та метою, за попередньою змовою з ОСОБА_13 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , будучи озброєними вогнепальною автоматичною зброєю, розпочали реалізацію спільного злочинного умислу на пограбування цивільних осіб та відкрито, шляхом розрізання невстановленим в ході досудового розслідування предметом металевого паркану, проникли на територію домоволодіння ОСОБА_7 , розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , де у той час перебували цивільні особи: громадяни України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , її мати ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та син - ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , кожен з яких, відповідно до ч. 1 ст. 4 Конвенції від 12.08.1949, є особою, що перебуває під її захистом, як такий, що в будь-який момент та за будь-яких обставин опинився, у разі конфлікту чи окупації, під владою сторони конфлікту або окупаційної держави, громадянами якої він не є, та репресалії стосовно яких, та їхнього майна, відповідно до ст. 33 зазначеної Конвенції, забороняються.

В той час як військовослужбовець ЗС РФ ОСОБА_9 , вчиняв дії, спрямовані на пошкодження майна ОСОБА_16 , а саме автомобілів «AUDI А4» (номерний знак НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 ), та «ВАЗ 21070» (номерний знак НОМЕР_4 , кузов № НОМЕР_5 ), ОСОБА_8 спільно із ОСОБА_11 , шляхом пошкодження навісного замка дверей, проникли у приміщення житлового будинку потерпілої ОСОБА_7 , звідки у присутності останньої, відкрито заволоділи майном.

При цьому ОСОБА_13 наказав потерпілій ОСОБА_7 покинути домоволодіння у зв`язку із подальшим розміщенням у ньому штабу військовослужбовців ЗС РФ. Побоюючись фізичної розправи, ОСОБА_7 разом із матір`ю ОСОБА_15 , яка у період вчинення злочину переховувалася у льоху домоволодіння, покинули власне домогосподарство.

У подальшому згадані військовослужбовці ЗС РФ ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , а також інші невстановлені у ході досудового розслідування військовослужбовці ЗС РФ військової частини № НОМЕР_1 ЗС РФ, знаходилися на території домоволодіння та у будинку потерпілих у період з 07.03.2022 по 10.03.2022, використовуючи його зокрема й для проживання та продовжуючи розкрадання і пошкодження приватного майна. Повернувшись 10.03.2022 до власного домоволодіння, після відступу ЗС РФ з території с. Ворожба, Лебединської територіальної громади, Сумського району, Сумської області, потерпіла ОСОБА_7 виявила пошкодженим та зниклим майно та цінності, які були зазначені вище, на загальну суму 122817,71 грн.

За встановлених обставин суд кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України як інше порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, у невстановлений в ході досудового розслідування час, однак не пізніше 08.00 години 07.03.2022, під час перебування на території тимчасово окупованого с. Ворожба, яке було повністю підконтрольним військовослужбовцям ЗС РФ, у ОСОБА_11 , який усвідомлював обставини існування міжнародного збройного конфлікту на території України та приймав у ньому безпосередню участь, виник злочинний умисел збагатитися за рахунок проживаючих на тимчасово окупованій території цивільних осіб, який він вирішив втілити спільно з військовослужбовцями військової частини № НОМЕР_1 ЗС РФ, а саме: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також іншими невстановленими під час досудового розслідування військовослужбовцями указаної військової частини.

Так, 07.03.2022 близько 08.00, ОСОБА_11 діючи з корисливим мотивом та метою, за попередньою змовою з ОСОБА_13 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , будучи озброєними вогнепальною автоматичною зброєю, розпочали реалізацію спільного злочинного умислу на пограбування цивільних осіб та відкрито, шляхом розрізання невстановленим в ході досудового розслідування предметом металевого паркану, проникли на територію домоволодіння ОСОБА_7 , розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , де у той час перебували цивільні особи: громадяни України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , її мати ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та син - ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , кожен з яких, відповідно до ч. 1 ст. 4 Конвенції від 12.08.1949, є особою, що перебуває під її захистом, як такий, що в будь-який момент та за будь-яких обставин опинився, у разі конфлікту чи окупації, під владою сторони конфлікту або окупаційної держави, громадянами якої він не є, та репресалії стосовно яких, та їхнього майна, відповідно до ст. 33 зазначеної Конвенції, забороняються.

В той час як військовослужбовець ЗС РФ ОСОБА_9 вчиняв дії, спрямовані на пошкодження майна ОСОБА_16 , а саме автомобілів «AUDI А4» (номерний знак НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 ), та «ВАЗ 21070» (номерний знак НОМЕР_4 , кузов № НОМЕР_5 ), ОСОБА_11 спільно із ОСОБА_8 , шляхом пошкодження навісного замка дверей, проникли у приміщення житлового будинку потерпілої ОСОБА_7 , звідки у присутності останньої, відкрито заволоділи майном.

При цьому ОСОБА_13 наказав потерпілій ОСОБА_7 покинути домоволодіння у зв`язку із подальшим розміщенням у ньому штабу військовослужбовців ЗС РФ. Побоюючись фізичної розправи, ОСОБА_7 разом із матір`ю ОСОБА_15 , яка у період вчинення злочину переховувалася у льоху домоволодіння, покинули власне домогосподарство.

У подальшому згадані військовослужбовці ЗС РФ ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , а також інші невстановлені у ході досудового розслідування військовослужбовці ЗС РФ військової частини № НОМЕР_1 ЗС РФ, знаходилися на території домоволодіння та у будинку потерпілих у період з 07.03.2022 по 10.03.2022, використовуючи його зокрема й для проживання та продовжуючи розкрадання і пошкодження приватного майна. Повернувшись 10.03.2022 до власного домоволодіння, після відступу ЗС РФ з території с. Ворожба, Лебединської територіальної громади, Сумського району, Сумської області, потерпіла ОСОБА_7 виявила пошкодженим та зниклим майно та цінності, які були зазначені вище, на загальну суму 122817,71 грн.

За встановлених обставин суд кваліфікував дії ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України як інше порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Про дату, час і місце апеляційного розгляду криміналього провадження його учасники повідомлялись шляхом опублікування оголошення у газеті «Урядовий кур`єр», однак до Сумського апеляційного суд ніхто з обвинувачених не з`явився. В суді першої інстанції судовий розгляд здійснювався в порядку спеціального судового провадження (in absentia). Вирок суду першої інстанції оскаржений захисником обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - адвокатом ОСОБА_10 та захисником обвинуваченого ОСОБА_11 - адвокатом ОСОБА_12 .

Враховуючи встановлене, з метою дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження, враховуючи порядок проведення судового розгляду в суді першої інстанції, а також те, що апеляційні скарги подані захисниками обвинувачених і питання про погіршення становища останніх в апеляційних скаргах не ставиться, колегія суддів вважає за можливе провести апеляційний озгляд справи за участі безпосередніх апелянтів - захисників та за відсутності осіб, інтереси яких вони представляють, що узгоджується з положеннями ч. 4 ст. 405 КПК України.

Тому, заслухавши доповідь судді, доводи захисника обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 та доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_12 , які вимоги своїх апеляційних скарг підтримали, просили вирок суду першої інстанції скасувати та виправдати обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 у пред`явлених їм обвинуваченнях, думку захисника обвинуваченого ОСОБА_13 - адвоката ОСОБА_14 , яка з апеляційною скаргою не зверталась, та яка не заперечувала проти задоволення апеляційних скарг інших захисників, думки прокурора ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_7 , які проти задоволення апеляційних скарг захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_12 заперечили, просили вирок суду першої інстанції залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляцйних скарг колегія суддів дійшла такого висновку.

Так, до початку апеляційного розгляду справи від її учасників клопотання безпосередньо в судовому засіданні не заявлялось, однак в апеляційних скаргах захисники ОСОБА_10 та ОСОБА_12 просили апеляційний суд повторно дослідити всі ті матеріали кримінального провадження, які вже були досліджені судом першої інстанції.

Однак в задоволенні такого клопотання колегія суддів відмовляє виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

За змістом цієї норми процесуального закону учасник судового провадження має право не лише формально заявити клопотання про повторне дослідження обставин або доказів, а й повинен зазначити, які конкретно обставини (докази) потрібно дослідити, та обґрунтувати, чому вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями чи взагалі не досліджені.

Апеляційний суд з даного питання зауважує, що розгляд у суді апеляційної інстанції не повинен дублювати дослідження доказів, яке проводилося у суді першої інстанції, оскільки це суперечить основним засадам кримінального процесуального законодавства України. Незгода сторони захисту з письмовими доказами по справі, не є підставою для повторного дослідження цих доказів. Таку правову позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 10.02.2021 року в справі №127/14811/17.

В іншій постанові від 21.12.2022 року (справа №759/5737/17) Верховний Суд також зазначив, що на відміну від суду першої інстанції, апеляційний суд здійснює перегляд вироку суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а тому повноваження суду апеляційної інстанції стосовно дослідження доказів визначаються переглядом кримінального провадження в межах вимог апеляційної скарги з урахуванням наявності або відсутності обґрунтованого клопотання сторони кримінального провадження щодо повторного дослідження доказів.

При цьому, судом апеляційної інстанції враховується правова позиція Верховного Суду в постанові по справі№712/2341/15-к, відповідності до якої, повторне дослідження доказів є правом, а не обов`язком суду.

Отже, відсутність обґрунтованого клопотання сторони кримінального провадження про дослідження доказів, за умови того, що в оскарженому вироку суд дав оцінку всім доказам, на неправильну оцінку яких посилається сторона на стадії апеляційного оскарження вироку, не зумовлює обов`язку апеляційного суду повторно досліджувати обставини, встановлені під час кримінального провадження, та не створює передумов для використання апеляційним судом свого права дослідити нові докази за наявності підстав, регламентованих положеннями ч. 3 ст. 404 КПК України.

Як слідує з мотивувальної частини вироку суду, а також журналів судових засідань, судом першої інстанції в присутності учасників судового провадження, в тому числі зокрема і захисників, були досліджені письмові докази в повному обсязі. Сторона захисту не була обмежена ні в часі, ні в можливості ставити питання, висловлювати суду заперечення чи заявляти клопотання.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що за відсутності мотивованого клопотання про повторне дослідження доказів, яке обов`язково має відповідати положенням ч.3 ст.404 КПК України, апеляційний суд не повинен досліджувати ці докази, оскільки протилежне, без дотримання принципів закріплених в положеннях зазначеної норми процесуального закону, може перетворити апеляційний перегляд судового рішення в повторний розгляд кримінального провадження по суті, що фактично нівелює принцип інстанційності судочинства. Вказаний висновок апеляційного суду узгоджується з позицією викладеною в постанові Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 21.12.2022 року (справа №759/5737/17).

Враховуючи, що захисниками не наведено будь-яких раціональних обґрунтувань, які вказують та те, що докази були досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав, в розумінні положень ч.3 ст.404 КПК України, для задоволення їх клопотань.

Щодо вимог апеляційних скарг захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_12 ,то тут апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження.

Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, з урахуванням заявлених апелянтами доводів, колегія суддів вважає, що вказані вимоги закону суд першої інстанції виконав, оскільки правильно встановив в діях ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 склад злочину з правовою кваліфікацією - ч. 2 ст.28, ч. 1 ст. 438 КК України, а саме порушенні законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а саме ст. 33 Конвенції про захист цивільного населення під час війни, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Такого висновку суд першої інстанції дійшов на підставі сукупністі зібраних та досліджених в ході розгляду справи доказів і суд правильно встановив те, що вина обвинувачених підтверджується таким доказами як:

- витягом із Єдиного реєстру досудових розслідувань від 13.03.2022 відповідно до якого внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 438 КК України за № 000058, відповідно до якого у період з 07.03.2022 по 10.03.2022 війська рф, порушуючи закони та звичаї війни на території с. Ворожба, Лебединської ТГ, Сумського району, Сумської області пошкодили приміщення дитячого садка та школи, знищили приміщення, документи, розстріляли автомобілі місцевих жителів, танками заїжджали у двори тощо (т. 2 а.с. 72);

- витягом із Єдиного реєстру досудових розслідувань від 18.04.2023 відповідно до якого внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 438 КК України за № 0000073 за фактом заволодіння військовослужбовцями рф у період з 07.03.2022 по 10.03.2022 майном із домогосподарства ОСОБА_7 (т. 2 а.с. 83);

- постановою прокурора Сумської обласної прокуратури ОСОБА_17 від 21.04.2023 про об`єднання матеріалів досудових розслідувань, відповідно до якої кримінальні провадження № 0000073 та № 000058 об`єднані в одне за номером № 000058 (т. 2 а.с. 87);

- постановою прокурора Сумської обласної прокуратури ОСОБА_17 від 22.11.2023 про виділення матеріалів досудового розслідування, відповідно до якої із кримінального провадження № 000058 виділено в окреме провадження матеріали досудового розслідування відносно ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 за вчинення ними у період з 07.03.2022 по 10.03.2022 пограбування домогосподарства ОСОБА_7 та пошкодження транспортних засобів. Присвоєно номер кримінального провадження № 0000233 (т. 2 а.с. 49-50);

- заявами ОСОБА_7 від 08.04.2022 та ОСОБА_18 від 05.07.2023 (т. 2 а.с. 90, 99);

- протоколом огляду місця події від 08.04.2022 з фототаблицею до нього, дослідженому в судовому засіданні. Так, слідчим було оглянуто господарство по АДРЕСА_5 . В ході огляду виявлено проріз металу у паркані домогосподарства, лист металу відігнутий та пом`ятий. У дворі виявлено два автомобілі - Ауді та ВАЗ 2107 на яких наявні пошкодження у виді отворів на дверцятах. У дворі також виявлено гільзи від стрілецької зброї. Оглядом будинку зафіксована обстановка, відповідно до якої у кімнатах безлад, речі розкидані. У шухляді столу, у кімнаті № 9, виявлено три аркуші формату А4 - відомість особового складу 2 гаубичної артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 зі списком військовослужбовців рф (49 осіб) (т. 2 а.с. 162-180);

- оригіналом відомості особового складу 2 гаубичної артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 (документ складено російською мовою). Серед решти військовослужбовців указаної військової частини указана відомість містить прізвища ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 (рядки 7, 10, 11, 13), а також їх особисті підписи (т. 2 а.с. 181-183).

За дорученням прокурора, головним управлінням Служби безпеки України у м. Києві та Київській області установлено особу ОСОБА_13 : серію та номер паспорту, місце реєстрації, номер мобільного телефону ( НОМЕР_7 ), адреси соціальних мереж, адресу електронної пошти, проведено візуальну ідентифікацію (лист від 20.04.2023 № 51/3/2-2081) (т. 2 а.с. 189-190).

Також, на виконання доручення прокурора головним управлінням Служби безпеки України у м. Києві та Київській області установлено особу ОСОБА_11 : серію та номер паспорту, місце реєстрації, номер мобільного телефону ( НОМЕР_8 ), адреси соціальних мереж, адресу електронної пошти, проведено візуальну ідентифікацію (лист від 02.05.2023 № 51/3/2-2251) (т. 2 а.с. 191-193).

Крім того, головним управлінням Служби безпеки України у м. Києві та Київській області установлено особи: ОСОБА_9 : серію та номер паспорту, місце реєстрації, номер мобільного телефону ( НОМЕР_9 , ймовірний), адреси соціальних мереж, проведено візуальну ідентифікацію, а також ОСОБА_8 місце реєстрації, номер мобільного телефону ( НОМЕР_10 ), адреси соціальних мереж, адресу електронної пошти, проведено візуальну ідентифікацію (лист від 25.07.2023 № 51/3/2-3203) (т. 2 а.с. 206-207).

Також, Головним управлінням розвідки МОУ (ВЧ НОМЕР_11 ) надано інформацію (лист від 27.07.2023 № 222/10Д/5187) про те, що станом на початок березня 2022 в районі с. Ворожба дислокувалися підрозділи пункту управління 1 танкового полку (в/ч НОМЕР_1 ) 2 мсд 1 ТА Західного ВО зс рф. До складу 1 танкового полку 2 мсд 1 ТА Західного ВО зс рф станом на лютий 2022 року входили: ОСОБА_9 , рядовий, номер мобільного телефону НОМЕР_9 (з фотокарткою) та ОСОБА_8 , рядовий, номер мобільного телефону НОМЕР_10 (з фотокарткою). Надано відомості про реєстрацію вежею стільникового зв`язку номеру телефону ОСОБА_8 22.03.2022 в районі смт. Краснопілля, Сумської області. Також надано копію військового квитка ОСОБА_8 НОМЕР_12 від 20.10.2021 із відміткою про призов на військову службу 11.10.2021. Вказані особи в полон не потрапляли, інформація про їх загибель відсутня (т. 2 а.с. 196-199);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.06.2023 з відеозаписом до нього. Згідно із дослідженим протоколом, потерпіла ОСОБА_7 в ході проведення впізнання, упізнала за наданими їй фотознімками (фото № 1 на якому зображений ОСОБА_13 ) військовослужбовця, який 07.03.2022 проник разом із трьома іншими військовослужбовцями російської федерації на територію домогосподарства в АДРЕСА_5 , та який погрожував їй зброєю, схопив її за одяг та притиснув до стіни житлового будинку, наказав їй іти у сарай, залишити місце проживання у зв`язку з розміщенням штабу, під час чого інші три військовослужбовця російської федерації здійснювали розграбування майна, пошкодження автомобілів та іншого майна на території домоволодіння. В ході судового розгляду досліджено відеозапис, яким зафіксовано події, викладені у протоколі (т. 2 а.с. 208-213);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.07.2023 з відеозаписом до нього. Згідно із дослідженим протоколом, потерпіла ОСОБА_7 в ході проведення впізнання, упізнала за наданими їй фотознімками (фото № 6 на якому зображений ОСОБА_9 ) військовослужбовця, який 07.03.2022 разом із ОСОБА_19 та іншими двома військовослужбовцями проник на територію її домоволодіння в АДРЕСА_5 , та який здійснив розграбування майна з приміщень гаражу та сараю, а також пошкодив автомобілі Ауді та ВАЗ, розбив прикладом автомата скло вікон в автомобілі Ауді та розстріляв з автомата автомобілі Ауді та ВАЗ. В ході судового розгляду досліджено відеозапис, яким зафіксовано події, викладені у протоколі (т. 2 а.с. 224-229);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.08.2023 з відеозаписом до нього. Згідно із дослідженим протоколом, потерпіла ОСОБА_7 в ході проведення впізнання, упізнала за наданими їй фотознімками (фото № 3 на якому зображений ОСОБА_8 ) військовослужбовця, який 07.03.2022 разом із військовослужбовцями рф ОСОБА_13 , ОСОБА_20 та ще одним військовослужбовцем рф проник на територію її домоволодіння в АДРЕСА_5 , та який здійснив розграбування майна з приміщення літньої кухні та житлового будинку. В ході судового розгляду досліджено відеозапис, яким зафіксовано події, викладені у протоколі (т. 2 а.с. 230-235);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.08.2023 з відеозаписом до нього. Згідно із дослідженим протоколом, потерпіла ОСОБА_7 в ході проведення впізнання, упізнала за наданими їй фотознімками (фото № 2 на якому зображений ОСОБА_11 ) військовослужбовця, який 07.03.2022 разом із військовослужбовцями рф ОСОБА_13 , ОСОБА_20 та ОСОБА_8 проник на територію її домоволодіння в АДРЕСА_5 , та який здійснив розграбування майна з території домоволодіння, а саме з приміщення літньої кухні та житлового будинку. В ході судового розгляду досліджено відеозапис, яким зафіксовано події, викладені у протоколі (т. 2 а.с. 236-241);

- протоколом слідчого експерименту від 16.06.2023 з відеозаписом до нього, дослідженому в судовому засіданні. В ході проведеного слідчого експерименту потерпіла ОСОБА_7 детально показала на місцевості та розповіла обставини, які мали місце 07.03.2022 на території її домогосподарства за участю військовослужбовців рф. В ході судового розгляду досліджено відеозапис, яким зафіксовано події, викладені у протоколі (т. 3 а.с. 1-18).

- висновком експерта від 02.08.2023 № СЕ-19/119-23/7165-БЛ, складеного за результатами балістичної експертизи, відповідно до якого вісім гільз 5,45 проміжних патронів, вилучені 08.04.2023 в ході огляду місця події в Сумському районі, Лебединська територіальна громада, с. Ворожба, вул. В.Г. Кричевського, 15, є частинами бойових припасів до нарізної вогнепальної стрілецької зброї 5,45 мм автоматів Калашникова (АК-74, АКС 74, АКС-74У), 5,45 мм ручних кулеметів Калашникова (РПК-74, РПКС-74) та іншої зброї калібру 5,45 х 39 мм. Надані гільзи могли бути стріляні в 5,45 автоматі Калашникова (АК-74, АКС 74, АКС-74У), 5,45 мм ручному кулеметі Калашникова (РПК-74, РПКС-74) чи іншій зброї зі схожими слідоутворюючими властивостями (т. 3 а.с. 36-40);

- висновком експертів від 28.08.2023 № КСЕ-19/119-23/7238, складеного за результатами комплексної судової балістичної експертизи, відповідно до якого на досліджуваному автомобілі (ВАЗ 2107) виявлено одне вхідне (№ 5) та п`ять вихідних (№ 1, 2, 3, 4 та 6) вогнепальних пошкоджень. Пошкодження № 1, 2 та 3 утворені в результаті дії снаряду, спрямованої справа наліво відносно кузова автомобіля, встановити калібр та траєкторію польоту якого не видається можливим у зв`язку з малою інформативністю пошкоджень та зміною первісного стану зовнішньої поверхні елементів автомобіля Пошкодження № 4 утворене в результаті дії снаряду, спрямованої зліва направо та спереду назад відносно кузова автомобіля, встановити калібр якого не видається можливим у зв`язку з малою інформативністю пошкодження та зміною первісного стану зовнішньої поверхні елементу автомобіля. Пошкодження № 5 та № 6 утворені в результаті здійснення одного пострілу кулею калібру 5,45 мм або близьким до нього, спрямованого зліва направо й спереду назад відносно автомобіля та згори донизу відносно поверхні ґрунту (т. 3 а.с. 45-55);

- висновком експертів від 28.08.2023 № КСЕ-19/119-23/7239, складеного за результатами комплексної судової балістичної експертизи, відповідно до якого на досліджуваному автомобілі (Audi) виявлено три вхідні (№ 1, 5, 6) та три вихідні (№ 2, 3 та 4) вогнепальні пошкодження. Пошкодження № 1 утворене в результаті дії кулі калібру 5,45 мм або близьким до нього, спрямованої зліва направо й спереду назад відносно автомобіля та згори донизу відносно поверхні ґрунту. Пошкодження № 6, 2, 3 утворені в результаті дії кулі калібру 5,45 мм або близьким до нього, спрямованої справа наліво й ззаду наперед відносно автомобіля та згори донизу відносно поверхні ґрунту. Пошкодження № 4 та 5 утворені в результаті дії снаряду, встановити калібр якого не видається можливим у зв`язку з малою інформативністю пошкоджень, спрямованої справа наліво й ззаду наперед відносно автомобіля та згори донизу відносно поверхні ґрунту (т. 3 а.с. 58-68);

- висновком експерта від 01.08.2023 № СЕ-19/119-23/8798-АВ, складеного за результатами транспортно-товарознавчої експертизи, відповідно до якого ринкова вартість легкового автомобіля марки ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_4 2006 року випуску, червоного кольору, номер шасі (кузова, рами) ідентифікаційний номер: НОМЕР_5 , кузов НОМЕР_6 , повна маса 1460, маса без навантаження 1110, об`єм двигуна 1451 см3, вид палива - S, ГБО ЗНГ-1, станом на 07.03.2022 складає 48866 грн. Вартість матеріального збитку, завданого власнику легкового автомобіля марки ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_4 2006 року випуску, червоного кольору, номер шасі (кузова, рами) ідентифікаційний номер: НОМЕР_5 , кузов НОМЕР_6 , повна маса 1460, маса без навантаження 1110, об`єм двигуна 1451 см3, з урахуванням зносу, станом на 07.03.2022 може складати 21627 грн. (т. 3 а.с. 76-88);

- висновком експерта від 04.08.2023 № СЕ-19/119-23/8799-АВ, складеного за результатами транспортно-товарознавчої експертизи, відповідно до якого ринкова вартість легкового автомобіля марки Audi A4, сірого кольору, 2008 року виготовлення, д.н.з. НОМЕР_2 , VIN-код НОМЕР_3 , об`єм двигуна 1968 см3, вид палива D, станом на 07.03.2022 складає 200980 грн. Вартість матеріального збитку, завданого власнику легкового автомобіля марки Audi A4, сірого кольору, 2008 року виготовлення, д.н.з. НОМЕР_2 , VIN-код НОМЕР_3 , об`єм двигуна 1968 см3, вид палива D, з урахуванням зносу, станом на 07.03.2022 може складати 42987,28 грн. (т. 3 а.с. 93-104);

- висновком експерта від 31.07.2023 № СЕ-19/119-23/8796-ТВ, складеного за результатами судової товарознавчої експертизи, відповідно до якого визначено ринкову вартість, станом на 07.03.2023, майна та речей, які були викрадені з домогосподарства ОСОБА_7 , а саме бензопили марки GSH 51-МТН 510 (ідентифікована експертом як бензопила марки «Оlео-Мас», модель GSH 51), пристрою для вимірювання лако-фарбового покриття автомобілів марки «Prodig Tech», машини заточувальної (верстату для заточування) марки «МТЗ Белорус», модель МЗ-900, перфоратора марки ELTOS модель ПЗ-1050, болгарки (кутової шліфувальної машини) марки «Forte», модель EG 9-125, блендеру марки «VIMAR», модель VBS-4792, годинника (смарт- годинника) марки «HUAWEI» лінійка WATCH GT 2 PRO, модель VID-B19, годинника (фітнес-браслета) марки «SAMSUNG» FIT2, модель SM-R220, електрогриля (мультимейкера) марки «GOTZE & JENSEN», модель SM531X, кавоварки марки «СЕСОТЕС», колонки марки «JBL» CHARGE 4, мобільного телефону марки ХІАОМІ REDMI 4 PRO, обігрівача марки «Sutum», модель ST- НТ0472, принтеру (багатофункціонального пристрою) марки «HP» LASER JET PRO MFP 130A, пульсоксиметра марки «GAMMA OXY», двох відеокамер спостереження марки «ALHUA», модель DH-HAC-HFW 1200RP (ідентифікованого експертом як HD-CVI камера відеоспостереження марки «Dahua Technology», модель HAC-HFW1200RP (3.6 mm), аналогового відеореєстратора марки «ALHUA» модель DH-XVR5104C-X1 (ідентифікованого експертом як HD-CVI марки «Dahua Technology», модель DH-XVR5104C-X1 (т. 3 а.с. 111-134);

- листом ВЧ НОМЕР_11 від 30.10.2023 № 222/10Д/7331 відповідно до якого 22.03.2022 в районі Краснопілля, Сумської області вишкою стільникового зв`язку було зафіксовано номер телефону НОМЕР_10 , що міг належати рядовому ОСОБА_8 , номер розрахунку 2 гаубичної артилерійської батареї гаубичного артилерійського дівізіону 1 танкового полку (т. 3 а.с. 182);

- протоколом огляду від 10.11.2023 з додатками, відповідно до якого оглянуто електронну інформацію про дзвінки, текстові повідомлення (вхідні та вихідні), дзвінки під час яких з`єднання не відбувалось (нульові дзвінки), із списком контактних телефонів контрагентів з деталізацією місця знаходження вказаного терміналу, міжнародного ідентифікатора мобільного терміналу - ІМЕІ, абонента НОМЕР_10 , яким користується ОСОБА_8 (т. 3 а.с. 183-202).

Також допитана судом першої інстанції потерпіла ОСОБА_7 пояснювала, що 07.03.2022 зранку на території села почалася стрільба. Дома були вона, її мати та син. Вона хотіла, щоб усі спустилися у підвал, оскільки було страшно. Її мати послухалась і пішла. Син не хотів спускатися, дивився з двору на дорогу, ніхто нічого не розумів тоді. Вона умовила сина сховатися. Коли зайшла у двір, почула гучні звуки, це був чи стук чи постріли. Не встигла вона дійти до хвіртки, як побачила, що її паркан хтось розрізав, один чоловік через цей отвір заліз у двір, відкрив хвіртку, впустивши ще трьох осіб. Це були російські військові, троє з них не слов`янської зовнішності. Вони були одягнуті в однаковий світло піщаний одяг, у них була зброя. Один із чоловіків повернув її до стіни, до її спини притулив автомат. У дворі стояли два автомобілі, ВАЗ та Ауді. Один із чоловіків скинув накидку з Ауді, вдарив прикладом у лобове скло, стріляв по машинах, коли спрацювала сигналізація. Двоє військових пішли у кухню, один у сарай. Бачила, як вони збивали замки із дверей сараю, звідти винесли бензопилу, електрокосу тощо. Усе це відбувалось у той час, коли один із військовослужбовців тримав її біля стіни, інші троє ходили по двору та набирали різні речі, їжу в пакетах, одяг, інструменти. Чула як вони нишпорили у кухні, щось били, один вийшов з будинку, у нього на руці були чоловічі речі, які він виніс з її дому. Біля двору вона бачила велику військову машину, туди військові складали речі, які вони виносили з дому. Далі чоловік, який її тримав, наказав їй сховатися, вона спустилась у погріб до мами. Мама сиділа глибше у погребі, а вона стояла на сходинках. В цей час вона чула, як у її дворі ходили військовослужбовці, вони обшукували приміщення. Також вона чула, що хтось із них звертався до іншого військовослужбовця називаючи його «Одар» чи якось так, вона запам`ятала бо схоже на слово «ондатра». Коли вона стояла у підвалі, двері відчинив чоловік, який її тримав біля стіни, сказав, що вони відпустили її сина, наказав йти звідси, бо тут буде штаб. Вона забрала маму і вони пішли по слідах сина, які вели через город до сусідів - ОСОБА_21 . Повернулися додому вони 10 березня, у будинку були сліди присутності військових. Усюди були прилаштовані місця для ночівлі, на підлозі розкиданий одяг, інші речі, які використовувались для сну. Скільки всього в її будинку було осіб вона сказати не може, бачила 9 стаканів. З будинку зникло багато речей, окрім тих, що вона повідомила, в тому числі її жіночий одяг.

Свідок ОСОБА_22 в суді першої інстанції повідомила, що зранку 07.03.2022 по вулицям села почала їздити військова техніка. Вони сховалися у підвал. Почули постріли, чули як хтось наче упав. Її чоловік вийшов із підвалу, побачив, що лежить людина. Та людина вхопилася і побігла у бік їхнього городу, потім знову упала. Почули крики «допоможіть». То виявився ОСОБА_23 , їх сусід. У нього було тяжке поранення. Коли він був при тямі, розповів, що до них у двір зайшли три чеченця і руський, який сказав тікати. Вони намагалися викликати бригаду швидкої допомоги з ОСОБА_24 , однак там повідомили, що не можуть приїхати через окупацію села. Вона намагалась надавати ОСОБА_25 допомогу самостійно, однак його травми були занадто тяжкі і він помер.

Свідок ОСОБА_26 в суді першої інстанції пояснював, що він є старостою села Ворожба. 06.03.2022 розпочався рух військової техніки зс рф в сторону села. Він в той час був за межами Ворожби, рахував техніку, передавав цю інформацію в Лебедин. 07.03.2022 до Ворожби заїхало близько 20 одиниць військової техніки. Вийшли з села російські військові 10 березня, за цей час у селі було 450-500 одиниць військової техніки. За час перебування у селі російські військові завдали багато шкоди, стріляли з автоматичної зброї по будинкам місцевих жителів, пограбували магазин «Зупинка», займали усі вільні будівлі. Знає, що було вбито ОСОБА_27 . Безпосередньо у будинку ОСОБА_28 він не був, один раз спілкувався з нею, вона сама повідомила, що у неї пограбували будинок.

Свідок ОСОБА_29 в суді першої інстанції пояснювала, що 07.03.2022 десь о 8 або 9 годині вона почула гул техніки по трасі. Через годину до них прийшла ОСОБА_28 з матір`ю, обоє перелякані, розповіли що до них у будинок зайшли озброєні солдати рф, відкривали гаражі, стріляли. Перед їх приходом вона чула постріли з боку їх будинку. ОСОБА_28 з матір`ю були у них ніч і на другий день. Вони разом ховалися у підвалі. Російські військові ходили і просили хліб та цигарки. Коли вийшли з підвалу, вона побачила на своєму городі «Град». Вирішили йти з дому, вона пішла до одних сусідів, а ОСОБА_30 пішла до ОСОБА_35, де і дізналася про смерть ОСОБА_31 .

Потерпілий ОСОБА_18 в суді першої інстанції пояснював, що до початку війни, 22.02.2022 вони разом з матір`ю та братом були у Первомайську, Миколаївської області на батьківщині його дружини. Брат і мати повернулись до с. Ворожба, 07.03.2022 були там, він приїхав пізніше. Знає, що в селі були військові, які зайшли у їх двір, пошкодили паркан, винесли речі, пошкодили автомобілі. Мати чула, що одного із них звали «Одар» чи якось так. Його особисті речі також зникли з будинку, в тому числі електроінструмент, мобільний телефон. Очевидцем подій, які мали місце в їхньому домогосподарстві, він безпосередньо не був, знає про них з розповіді матері.

Оцінивши вказані докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши письмові докази та показання свідків і потерпілих з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, забезпечивши належну процедуру спеціального судового провадження, дослідивши усі наявні докази, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 вчинили кримінальні правопорушення передбачені ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, тобто порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а саме ст. 33 Конвенції про захист цивільного населення під час війни, вчинені за попередньою змовою групою осіб.

Так, судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 є військовослужбовцями ЗС РФ, що підтверджується сукупністю досліджених судом доказів.

Також встановлено, що потерпіла ОСОБА_7 повідомляла, що 07.03.2022 до її двору увійшли четверо військовослужбовців ЗС РФ, яких вона у подальшому упізнала як ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , які розмовляли російською мовою, були одягнуті в однострій, мали автоматичну зброю тощо.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з огляду на факт військового вторгнення в Україну 24.02.2022, не виникає сумнівів того, що обвинувачені були учасниками такої військової агресії та представляли збройні сили РФ в той час, коли з`явилися на подвір`ї ОСОБА_7 .

Крім того, судом першої інстанції правильно було встановлено і те, що обвинувачені ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , пошкоджуючи та привласнюючи майно ОСОБА_7 , усвідомлювали статус останньої як захищеної особи в контексті Женевської конвенції IV, а також використовували умови збройного конфлікту для вчинення злочину, оскільки були забезпечені автоматичною зброєю та набоями, здійснювали стрільбу для ще більшого залякування, вигнали цивільних осіб з їх житла.

А тому, такі дії обвинувачених правильно встановлені судом як такі, що становлять серйозні порушення норм міжнародного гуманітарного права.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 зазначав:

1) про порушення судом права обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_32 на дачу пояснень, на надання доказів та на конфіденційну розмову із захисником, оскільки судовий розгляд проведено без їх участі;

2) про те, що оригінал відомості особового складу 2 гаубичної артилерійської батереї військькової частини НОМЕР_1 не підтверджує факт того, що ОСОБА_8 та ОСОБА_33 були на теориторії домоволодіння АДРЕСА_5 ;

3) про те, що досудовим розслідуванням не проводились експертизи на підтвердження підписів, які ніби то належить обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_34 в цих відомостях;

4) про те, що тексти протоколів пред`явлення для впізнання за фотознімками від 28.08.2023 відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_32 були заздалегідь надруковані, та в протоколах не збігається час на відео та час у цих протоколах;

5) про те, що протокол слідчого експерименту від 16.06.2023 за участю потерпілої ОСОБА_7 сумнівний, оскільки потерпіла в суді не могла в деталях розповісти дії осіб, як і проінформувати дії кожного з обвинувачених;

6) про те, що свідки не підтверджують причетність ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до кримінального правопорушення.

Захисник ОСОБА_12 в апеляційній скарзі зазначав:

1) про порушення судом права обвинуваченого ОСОБА_11 на дачу пояснень, на надання доказів та на конфіденційну розмову із захисником, оскільки судовий розгляд проведено без його участі;

2) про те, що ОСОБА_11 потерпілі впізнали лише за ознаками азіатської зовнішності, тоді як серед невстановлених військових з числа зс рф буди і інші особи зі схожою зовнішнішністю;

3) про те, що свідки не підтверджують причетність ОСОБА_11 до кримінального правопорушення.

Вивчивши такі доводи апеляційних скарг сторони захисту, колегія суддів з їх обгрунтованістю погодитись не може та вважає, що доведеність вини обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , за встановлених фактичних обставин, вони не спростовують.

Так, щодо розгляду матеріалів кримінального провадження без участі обвинувачених, то з матеріалів справи слідує, що такі доводи захисників вже виступали предметом аналізу в суді першої інстанції про що суд обгрунтовано вказав в обвинувальному вироку, та з чим колегія судідв погоджується. Суд врахував рішення у справі «Санадер проти Хорватії» (Sanader v. Croatia, від 12.02.2015, заява № 66408/12) Європейський суд з прав людини та висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 28.02.2024 (справі № 415/2182/20).

Апеляційний суд звертає увагу на те, що судовий розгляд даного кримінального провадження здійснювався судом за відсутності обвинувачених (in absentia) за правилами спеціального судового провадження.

При цьому, ухвалами слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 03.11.2023 надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 (т. 1 а.с. 213-215), (т. 1 а.с. 216-218), (т. 1 а.с. 219-221), (т. 1 а.с. 219-221).

Також, з матеріалів слідує, що на виконання вимог ч. 6 ст. 297-4 КПК України, відомості про постановлення слідчим суддею ухвал про здійснення спеціального досудового розслідування щодо ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , були опубліковані на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора (т. 1 а.с. 225-230) та в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр» (т. 1 а.с. 231-234), а постановами слідчого від 23.10.2023 обвинувачені були оголошені в розшук (т. 1 а.с. 235-250).

Після надходження обвинувального акту до суду першої інстанції, ухвалою від 14.12.2023 було призначено підготовче судове засідання у даній справі, а з урахуванням того, що досудове слідство було проведено за правилами спеціального досудового розслідування, як на стадії підготовчого провадження так і на стадії судового розгляду кримінального провадження повістки про виклик обвинувачених публікувались у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті суду відповідно до вимог ч. 3 ст. 323 КПК України (т. 1 а.с. 275, 276-277; т. 2 а.с. 25, 26, 27, 248, 249, 250; т. 3 а.с. 250, 251; т. 4 а.с. 1, 27, 28, 30).

Також з матеріалів слідує, що як на стадії досудового розслідування, так і в ході судового розгляду, обвинувачені були забезпечені захисниками, які в тому числі в ході судового розгляду здійснювали захист обвинувачених за дорученнями Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Сумській області (в ході судового розгляду адвоката ОСОБА_10 призначено захисником ОСОБА_9 за дорученням Східного міжрегіонального центру з надання правничої допомоги від 07.11.2024).

Ухвалою від 25.01.2024 судом першої інстанції також було задоволено клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.

За таких обставин колегія суддів вважає, що вимоги процесуального закону були дотримані як на стадії досудового розслідування так і судом першої інстанції, а повістки про виклик обвинувачених були завчасно опубліковані та така інформація була доступною.

За наведених обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в межах даного кримінального провадження обвинуваченим було в достатній мірі забезпечено гарантії: бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя; брати особисту участь під час судового розгляду у допиті свідків обвинувачення та дослідженні інших доказів.

Щодо протоколів пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками, про що зазначав захисник ОСОБА_10 , то вони також виступали предметом оцінки в суді першої інстанції та суд правильно зауважив на тому, що такі процесуальні документи складено з дотриманням вимог ст. ст. 104, 231 КПК України.

Так, судом було встановлено те, що на відеозаписі до протоколу від 28.07.2023 час дійсно не збігається із зазначеним у протоколі. Однак на відео слідчий, дивлячись на мобільний телефон вголос говорить «14 год. 02 хв. 28.07.2023 року…». По закінченню слідчої дії слідчий вголос указує час - «14 год. 10 хв.». Зазначений час відображено у протоколі.

Аналогічним чином у протоколі від 28.08.2023 час не збігається із зазначеним у протоколі. На відео також зафіксовано, як слідчий, дивлячись на мобільний телефон, вголос говорить «17 год. 50 хв. 28.08.2023 року…». По закінченню слідчої дії слідчий вголос указує час - «18 год. 00 хв.». Зазначений час відображено у протоколі.

Як в суді першої так і апеляційної інстанції захисник не пояснив яким чином зазначена розбіжність у часі може впливати на допустимість такого доказу, оскільки предметом проведеної слідчої дії є можливість потерпілої впізнати осіб - військовослужбовців рф, які 07.03.2022 проникли до її господарства, пошкодивши та заволодівши її майном.

Також, доводи сторони захисту стосувалися того, що слідчий уже читав надрукований протокол, а відомості про техніку, за допомогою якої його було виготовлено (надруковано) безпосередньо за місцем вчинення слідчої дії у протоколі не зазначено.

Водночас, судом було встановлено, що на кожному із досліджених відеозаписів, доданих до протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, слідчий щоразу тримав в руках аркуші паперу. Із дослідженого судом першої інстанції відеозапису встановлено, що частково слідчий роз`яснюючи зміст процесуальної дії, обставини кримінального правопорушення, вказуючи його номер і таке інше, періодично читає.

Однак, вказане може бути пов`язане із необхідністю відтворити певний обсяг інформації, який неможливо/недоцільно тримати у пам`яті, а саме номери кримінального провадження, прізвища дійових осіб, дати певних подій, адреси, назви та моделі обладнання тощо. Тобто з метою оперативного оформлення слідчої дії та відповідного протоколу, слідчий може використовувати заздалегідь підготовлену довідку або проєкт протоколу.

Суд обгрунтовано звернув увагу на те, що нерідко правоохоронні органи використовують заздалегідь підготовлені бланки відповідних протоколів, як наприклад протокол огляду місяця події від 08.04.2022, складений слідчим в межах даного кримінального провадження та при цьому зазначене не є порушенням норм КПК України щодо часу складання протоколу, оскільки відсутні підстави вважати, що сам протокол уже виготовлений, підписаний учасниками, до нього додані відповідні додатки до початку слідчої дії.

Також не виключено, що слідчий міг читати інформацію про дане кримінальне провадження з попереднього протоколу, оскільки вперше впізнання з потерпілою було проведено у червні 2023 року, а інші протоколи складені пізніше.

Крім того, судом було встановлено і те, що на відео до протоколу від 28.07.2023 та від 28.08.2023 видно ноутбук та принтер за допомогою яких, очевидно, слідчий склав та роздрукував протокол відповідної слідчої дії.

Щодо доводів скарги захисника ОСОБА_10 , про те, що що оригінал відомості особового складу 2 гаубичної артилерійської батереї військькової частини НОМЕР_1 не підтверджує факт того, що ОСОБА_8 та ОСОБА_33 були на теориторії домоволодіння АДРЕСА_5 , досудовим розслідуванням не проводились експертизи на підтвердження підписів, які ніби то належить обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_34 в цих відомостях, то до них колегія суддів відноситься критично, оскільки факт перебування обвинувачених на території вказаного домоволодіння підтверджується як поясненнями потерпілої, так і іншими письмовими доказами, аналіз яких викладено вище. При цьому відсутність експертизи, про яку зауважував захисник, пояснюється спецальним порядком досудового розслідування.

Також колегія суддів вважає безпідставними і висновки захисника про сумнівність протоколу слідчого експерименту від 16.06.2023 за участю потерпілої ОСОБА_7 лише з тих підстав, що на переконання захисника, потерпіла в суді не могла в деталях розповісти дії осіб, як і проінформувати дії кожного з обвинувачених, оскільки пояснення потпілої в суді повні, логічні та послідовні та підстав їм не довіряти в суду немає. Процесуальних порушень в ході складення вказаного протоколу також не встановлено.

Щодо доводів захисника ОСОБА_12 про те, що ОСОБА_11 потерпілі впізнали лише за ознаками азіатської зовнішності, тоді як серед невстановлених військових з числа зс рф буди і інші особи зі схожою зовнішнішністю, то до них клегія суддів відноситься критично, оскільки з протоколу слідує, що потерпіла обвинуваченого впізнала за формою обличчя, носу та розрізом очей (а.с. 237 т.2).

Також колегія суддів не знаходить підстав для задоволення вимог скарг захисників і з тих підстав, що ніби свідки не підтвердили причетність ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 до кримінальних правопорушень, оскільки їх ключовими доказами вини обвинувачених суд і не враховував, а використав їх з метою повноти встановлення правильності фактичних обставин справи.

Щодо виду і міри призначеного судом обвинуваченим покарання то тут слід зазначити наступне.

Згідно зі ст. ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

При цьому суд наділений дискреційними повноваженнями обирати винній особі вид і розмір заходу примусу у межах санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Судова дискреція (судовий розсуд) є інтелектуально-вольовою владною діяльністю суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Поняття судового розсуду у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити менш суворий вид покарання або більш суворий в межах санкції статті. А у випадках, коли санкція статті передбачає тільки один вид покарання, суд наділений функцією обирати розмір цього покарання. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість призначення передбаченого законом покарання, яке б сприяло його меті та було достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, вказаних вимог суд першої інстанції дотримався.

При призначенні покарання, суд врахував те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 438 КК України, є особливо тяжким злочином.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_13 , судом не встановлено. Обставиною, яка обтяжує його покарання є вчинення кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_9 , судом не встановлено. Обставиною, яка обтяжує його покарання є вчинення кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 , судом не встановлено. Обставиною, яка обтяжує його покарання є вчинення кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_11 , судом не встановлено. Обставиною, яка обтяжує його покарання є вчинення кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб.

Також, враховуючи характер кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_13 , ступінь його тяжкості, суспільну небезпеку такого злочину, який є злочином проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, спрямований на порушення законів і звичаїв ведення війни, враховуючи направлення протиправного діяння в бік цивільної особи - жінки, яка без зброї, без супротиву, була вимушена підкоритися протиправним наказам полишити своє житло в умовах війни та воєнних дій на території місця її проживання, спостерігати безпричинне нівечення та розграбування її майна, будучи повністю беззахисною перед ворожими військовими озброєними особами, суд дійшов обгрунтованого висновку, що ОСОБА_13 слід призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 438 КК України у виді позбавлення волі.

Враховуючи характер кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_9 , ступінь його тяжкості, суспільну небезпеку такого злочину, який є злочином проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, спрямований на порушення законів і звичаїв ведення війни, враховуючи направлення протиправного діяння в бік цивільної особи - жінки, яка без зброї, без супротиву, була вимушена підкоритися протиправним наказам полишити своє житло в умовах війни та воєнних дій на території місця її проживання, спостерігати безпричинне нівечення та розграбування її майна, будучи повністю беззахисною перед ворожими військовими озброєними особами, суд дійшов обгрунтованого висновку, що ОСОБА_9 слід призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 438 КК України у виді позбавлення волі.

Враховуючи характер кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_8 , ступінь його тяжкості, суспільну небезпеку такого злочину, який є злочином проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, спрямований на порушення законів і звичаїв ведення війни, враховуючи направлення протиправного діяння в бік цивільної особи - жінки, яка без зброї, без супротиву, була вимушена підкоритися протиправним наказам полишити своє житло в умовах війни та воєнних дій на території місця її проживання, спостерігати безпричинне нівечення та розграбування її майна, будучи повністю беззахисною перед ворожими військовими озброєними особами, суд дійшов обгрунтованого висновку, що ОСОБА_8 слід призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 438 КК України у виді позбавлення волі.

Враховуючи характер кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_11 , ступінь його тяжкості, суспільну небезпеку такого злочину, який є злочином проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, спрямований на порушення законів і звичаїв ведення війни, враховуючи направлення протиправного діяння в бік цивільної особи - жінки, яка без зброї, без супротиву, була вимушена підкоритися протиправним наказам полишити своє житло в умовах війни та воєнних дій на території місця її проживання, спостерігати безпричинне нівечення та розграбування її майна, будучи повністю беззахисною перед ворожими військовими озброєними особами, суд дійшов обгрунтованого висновку, що ОСОБА_11 слід призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 438 КК України у виді позбавлення волі.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне в задоволенні апеляційних вимог захисників відмовити, а вирок Лебединського районного суду Сумської області від 18.11.2024, залишити без зміни, як такий, що повністю відповідає вимогам ст. 370 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Лебединського районного суду Сумської області від 18.11.2024, відносно ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , залишити без зміни, а апеляційні скарги захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_12 на цей вирок, без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4