Справа № 308/9688/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001382 від 04.07.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 , в якому останній просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме грошові кошти в загальній сумі 50 гривень (номіналом 5 гривень у кількості 2 шт. із серійними номерами «Ю30162996 та ЮБ6253148», номіналом 20 гривень у кількості 2 шт. із серійними номерами «Е35419781 та АМ3338303». Дані грошові кошти було вилучено та поміщено до спец пакету НПУ ICR0233500.

Клопотання обґрунтовано наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 03.07.2025 близько 23.30 год. надійшло звернення від гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повідомив, що він йшов до свого брата ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою АДРЕСА_1 . Перебуваючи біля воріт на подвір'я, до заявника ззаду підбігли двоє невідомих осіб (якими як з?ясовано в ході опрацювання виклику являються ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 ), повалили останнього на землю, нанесли кілька ударів кулаками в область тулуба та голови, відкрито заволоділи мобільним телефоном PHAROS, та грошовими коштами у сумі близько 150 гривень, вийнявши їх з кишені джинсів заявника та покинули місце події.

В ході проведення відповідних оперативно-розшукових заходів було встановлено, що до даної події причетний ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В подальшому дані особи були затримані в порядку ст. 208 КПК України.

В ході затримання та проведення особистого обшуку особи ОСОБА_7 було виявлено та вилучено:

- грошові кошти в загальній сумі 50 гривень (номіналом 5 гривень у кількості 2 шт. із серійними номерами «Ю30162996 та ЮБ6253148», номіналом 20 гривень у кількості 2 шт. із серійними номерами «Е35419781 та АМ3338303». Дані грошові кошти було вилучено та поміщено до спец пакету НПУ ICR0233500.

Таким чином, органом досудового розслідування зібрано достатніх даних про те, що вищевказані предмети містять відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому дані об`єкти підпадають під визначення речового доказу згідно ч.1 ст. 98 КПК України.

04 липня 2025 року вищевказані вилучені речі визнано речовим доказом в рамках матеріалів кримінального провадження № 0001382 від 04.07.2025, так як дані речі могли зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення і з ними в подальшому будуть проводитися слідчі дії

Слідчий стверджує, що враховуючи вищевикладене, у органу досудового розслідування наявні підстави для застосування в межах досудового розслідування вказаного кримінального провадження одного з видів заходів забезпечення кримінального провадження, передбаченого п. 7 ч. 1 ст. 131 КПК України, а саме арешту майна.

Слідчий вказує, що у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна, зокрема, допускається з метою: забезпечення збереження речових доказів.

У судове засідання слідчий не з`явився, при цьому подав до суду заяву про розгляд клопотання про арешт майна без його участі.

Власник майна в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, місце та час розгляду даного клопотання.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося.

Дослідивши подане клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що Ужгородським районним управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.08.2023 за №000138.

Підставою внесення зазначених відомостей до ЄРДР стало те, що «03.07.2025 близько 23.30 год. надійшло звернення від гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повідомив, що він йшов до свого брата ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою АДРЕСА_1 . Перебуваючи біля воріт на подвір?я, до заявника ззаду підбігли двоє невідомих осіб (якими як з`ясовано в ході опрацювання виклику являються ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 ), повалили останнього на землю, знесли кілька ударів кулаками в область тулуба та голови, відкрито заволоділи мобільним телефоном PHAROS, та грошовими коштами у сумі близько 150 гривень, вийнявши їх з кишені джинсів заявника та покинули місце події.»

Слідчим суддею встановлено, що 04.07.2025 року о 00 год. 35 хв. ОСОБА_8 та ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

У межах розслідування даного провадження в органу досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна з метою збереження речових доказів, якими є вилучені під час затримання ОСОБА_7 , а саме грошові кошти в загальній сумі 50 гривень (номіналом 5 гривень у кількості 2 шт. із серійними номерами «Ю30162996 та ЮБ6253148», номіналом 20 гривень у кількості 2 шт. із серійними номерами «Е35419781 та АМ3338303». Дані грошові кошти було вилучено та поміщено до спец пакету НПУ ICR0233500.

Постановою слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області від 04.07.2025 року визнано речовими докзами:

-грошові кошти в загальній сумі 50 гривень (номіналом 5 гривень у кількості 2 шт. із серійними номерами «Ю30162996 та ЮБ6253148», номіналом 20 гривень у кількості 2 шт. із серійними номерами «Е35419781 та АМ3338303». Дані грошові кошти було вилучено та поміщено до спец пакету НПУ ICR0233500;

- мобільний телефон марки «Pharos», IMEI: НОМЕР_1 , з надписом на кришці « НОМЕР_2 », який було вилучено та поміщено до спец пакету НПУ ICR 0233475;

- мобільний телефон марки «Samsung», IMEI: НОМЕР_3 , який було вилучено та поміщено до паперового конверту НПУ;

-- грошові кошти в загальній сумі 54 гривні (купюрами номіналом 2 гривні у кількості 2 шт. та одна купюра номіналом 50 грн.), які було вилучено та поміщено до спец пакету НПУ ICR 0233406.

Відповідно до ч. 5 ст.132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Частиною 2 ст. 167 КПК України регламентовано, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення, є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом, набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Згідно з ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за вимогами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» визначено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Враховуючи вищенаведене, а також ступінь суспільної небезпеки та характер вчиненого протиправного діяння, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, з метою збереження речових доказів, а також те, що вилучені грошові кошти є предметом злочинної діяльності, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна. У зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170, 171-173, 175, 309, 395, 532 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001382 від 04.07.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України задовольнити.

Накласти арешт на речі, виявлені та вилучені під час затримання ОСОБА_7 , а саме: грошові кошти в загальній сумі 50 гривень (номіналом 5 гривень у кількості 2 шт. із серійними номерами «Ю30162996 та ЮБ6253148», номіналом 20 гривень у кількості 2 шт. із серійними номерами «Е35419781 та АМ3338303». Дані грошові кошти було вилучено та поміщено до спец пакету НПУ ICR0233500.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1