Єдиний унікальний номер 341/1035/25
Номер провадження 1-в/341/29/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2025 року м. Галич

Суддя Галицького районного суду Івано-Франківської області, ознайомившись з матеріали подання начальника Івано-Франківського районного сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області ОСОБА_1 про розгляд питання щодо застосування покарання за наявності кількох вироків щодо ОСОБА_2 ,

встановив:

До Галицького районного суду звернулась начальник Івано-Франківського районного сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області ОСОБА_1 з проханням прийняти додаткове рішення суду для врахування засудженому ОСОБА_2 покарання за вироком Галицького районного суду від 30.11.2023, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України за вироком Галицького районного суду від 15.12.2023, передбаченого ч. 1 ст. 263, ст. 69 КК України із врахуванням вироку Івано-Франківського міського суду від 17.06.2024.

В обґрунтування подання зазначено, що засуджений ОСОБА_2 перебуває на обліку в Івано-Франківському районному секторі № 2 з 24.01.2024 за вироком Галицького районного суду від 30.11.2023, який засуджений за ч. 1 ст. 263 КК України, до трьох років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, який звільнений від відбування призначеного основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком два роки.

18.06.2024 засуджений поставлений на облік Івано-Франківського РС № 2 відповідно до ухвали Галицького районного суду від 05.06.2024, якою несплачену суму штрафу замінено на 240 годин громадських робіт. З порядком та умовами відбування покарання засуджений був ознайомлений 16.07.2024, однак до відпрацювання громадських робіт не приступав.

Відповідно до облікових даних ВП № 3 (м. Галич) на розгляді Івано-Франківського суду знаходився обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, який відповідно до вироку суду від 17.06.2024 він засуджений за ч. 5 ст. 407 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На момент ухвалення вироку Івано-Франківським судом від 17.06.2024 не було враховано, що ОСОБА_2 вже засуджений за вчинення іншого кримінального правопорушення, зокрема, за вироком Галицького районного суду від 30.11.2023 та вироком Галицького районного суду від 15.12.2023, не застосовано норми ч. 4 ст. 70 КК України.

Відповідно до ухвали Івано-Франківського міського суду від 03.10.2024 у задоволені подання про застосування покарання за наявності кількох вироків щодо ОСОБА_2 відмовлено.

На підставі викладеного, просить прийняти додаткове рішення суду для врахування засудженому ОСОБА_2 покарання за вироком Галицького районного суду від 30.11.2023, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за вироком Галицького районного суду від 15.12.2023, передбаченого ч. 1 ст. 263, ст. 69 КК України із врахуванням вироку Івано-Франківського міського суду від 17.06.2024.

Перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступного.

У відповідності до п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

Як вбачається з подання останній вирок щодо засудженого ОСОБА_2 ухвалений 17.06.2024 Івано-Франківським судом, однак вказаний вирок, який долучений до подання невідомо щодо якої особи. Крім цього, не надано належної інформації про виконання вказаного вироку та місце знаходження засудженого, оскільки вказані спори вирішуються за місцем виконання покарання.

Завданням кримінального провадження відповідно до статті 2 КПК України є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Зміст та форма кримінального провадження згідно зі статтею 7 КПК України повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться диспозитивність.

Диспозитивність кримінального процесу передбачає, що суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень згідно з КПК України (ч. 3 ст. 26 КПК України).

Так, чинне кримінальне процесуальне законодавство не містить визначення поняття «додаткове рішення», не передбачає можливість та процедуру ухвалення додаткового рішення у кримінальному провадженні, в тому числі після ухвалення судом вироку в кримінальному провадженні чи прийняття іншого рішення, яким закінчується розгляд справи по суті.

Тобто, суд не уповноважений нормами КПК ухвалювати додаткове рішення, як це зазначено у прохальній частині подання.

Керуючись ст. ст. 7, 21, 81, 370, 371, 372, 537, 539 КПК України, суддя,-

постановив:

Подання начальника Івано-Франківського районного сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області ОСОБА_1 про розгляд питання щодо застосування покарання за наявності кількох вироків щодо ОСОБА_2 - повернути.

СуддяОСОБА_3