СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/5527/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 року слідчий суддя Святошинського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про арешт майна, у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000123 від 19.01.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Святошинського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , в якому він просить накласти арешт на об`єкти нерухомого та рухомого майна, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 0, загальною площею 45, 9 кв. метрів, яка належить на праві власності, громадянці на ім`я ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , шляхом заборони її відчуження та розпорядження. Заборонити державним реєстраторам та особам, уповноваженим на функції державних реєстраторів, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо набуття або припинення права власності, зміни власників, зміни форми власності вищевказаного нерухомого майна.

В судове засідання прокурор не з`явився, надав заяву щодо розгляду вказаного клопотання за його відсутності.

Розглянувши дане клопотання, долучені до нього матеріали, слідчий суддя, дійшов висновку про необхідність задоволення зазначеного клопотання, виходячи з наступного.

Вказане клопотання обґрунтоване тим, що досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні встановлено те, 18.01.2021 до слідчого відділу Святошинського УП ГУНП у м. Києві надійшла ухвала Святошинського РС м. Києва щодо шахрайства, вчиненого у великих розмірах, відносно договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_5 , завдавши потерпілій матеріальну шкоду.

В ході проведення досудового розслідування що 07 грудня 2012 року між потерпілою з однією сторони та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з іншої сторони було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , що був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 і зареєстрований в реєстрі за N° 3643.

Згідно вказаного договору ОСОБА_5 придбала у сім?ї Сезонових вищевказану квартиру. Після придбання квартири остання дізналась про наявність цивільної справи № 2608/14220/12 за позовом ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ОСОБА_11 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ОСОБА_4 предметом якої було визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири від 08 листопада 2010 року укладеного між ОСОБА_6 , яка на момент укладення договору діяла на підставі довіреностей в інтересах власників квартири: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , з однієї сторони та ОСОБА_4 , що є рідною дочкою ОСОБА_6 з іншої сторони.

Позовна заява була подана до Святошинського районного суду міста Києва 28 серпня 2012 року. Справа розглядалась районним судом і в подальшому неодноразово переглядалась апеляційним та касаційним судами.

Постановою Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у вищевказаній цивільній справі було залишено без змін рішення Святошинського районного суду міста Києва від 11 грудня 2013 року та Апеляційного суду міста Києва від 08 листопада 2016 року згідно яких позов було задоволено та визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири укладений 08.11.2010 р. між ОСОБА_6 яка діяла в інтересах ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ОСОБА_11 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12 та зареєстрований в реєстрі за N° 5324, як такий, який вчинено в результаті зловмисної домовленості представника однієї сторони з іншою стороною.

Так, в межах розгляду вказаної цивільної справи судами було встановлено наступні обставини. Квартира АДРЕСА_2 (до перейменування АДРЕСА_3 відповідно до розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_3 від 05 листопада 1998 року N? 6665 була приватизована в рівних частках на ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Вказані особи перебуваючи у США, видали на ім?я ОСОБА_6 довіреності № NYC - 10661321 від 12 березня 2009 року, №NYC-10379114В від 04 червня 2009 року, № NYC-10379113В від 04 червня 2009 року на укладення від їх імені договору купівлі-продажу належної їм на праві спільної часткової власності спірної квартири.

08 листопада 2010 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12 та внесеного до реєстру за № 5324, ОСОБА_6 , діючи на підставі вищевказаних довіреностей, здійснила продаж спірної квартири за ціною 60 000 грн. 00 коп. своїй дочці ОСОБА_4 .

11 квітня 2011 року ОСОБА_4 відповідно до договору дарування квартири, подарувала спірну квартиру своїм батькам ОСОБА_6 і ОСОБА_7 .

В подальшому ОСОБА_6 та ОСОБА_7 згідно договору продали квартиру ОСОБА_5 .

Згідно висновку експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 3487/13-42 від 19.07.2013 року, дійсна ринкова вартість вищевказаної квартири, станом на дату її відчуження (08 листопада 2010 року), складала 426 690 грн. 00 коп.

Верховний Суд переглядаючи вказану судову справу зазначив про те, що в даному випадку ОСОБА_6 вчинила правочин на шкоду особам, яких вона представляла, внаслідок зловмисної домовленості зі своєю донькою ОСОБА_4 щодо продажу квартири за заниженою ціною. У подальшому за безвідплатним договором сама стала співвласником квартири, тобто фактично уклала оспорюваний договір в своїх інтересах.

Таким чином в межах розгляду цивільної справи судами встановлено обставини за яким ОСОБА_6 вчиняла дії з довіреним їй майном на шкоду його власникам та виключно у власних інтересах.

Крім того, варто звернути увагу на те, що в межах розгляду вищевказаної цивільної справи ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 01 листопада 2012 року було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 .

22 листопада 2012 року подав клопотання про ознайомлення з матеріалами судової справи адвокат, що здійснював представництво інтересів сім?ї Сезонових при розгляді справи в суді, а 07 грудня 2012 року, не зважаючи на наявність арешту накладеного ухвалою суду ОСОБА_6 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_13 здійснили продаж квартири ОСОБА_5 .

Наявність у ОСОБА_6 і її чоловіка ОСОБА_7 можливості продати квартиру всупереч ухвалі суду щодо арешту майна пояснюється тим, що вказана ухвала фактично була виконана шляхом внесення інформації про арешт майна до Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна тільки 26 грудня 2012 року. Однак, сама по собі відсутність реєстрації обтяження майна у відповідному реєстрі не свідчить про відсутність такого обтяження, як і не надає право особі на порушення вимог ухвали суду щодо заборони розпорядження майном і жодним чином не відміняє дію зазначеної ухвали.

В подальшому 27.02.2025 було проведено додатковий допит потерпілої ОСОБА_5 , під час якого встановлено суму завданої майнової шкоди та відносини між ОСОБА_5 та сім`єю ОСОБА_14 , згідно протоколу допиту сума завданої шкоди станом на 2012 рік становить 364 230 грн., які сплачувалась в іноземній валюті (49 700 доларів США).

Відповідно до рішення Святошинського районного суду міста Києва, від 18 серпня 2020 року, у справі № 759/14793/14-ц позов ОСОБА_9 ОСОБА_11 , ОСОБА_10 задоволено. Визнано за ОСОБА_9 ОСОБА_11 , ОСОБА_10 право власності по 1/3 частині двокімнатної квартири АДРЕСА_2 , житловою площею 26,1 кв. м. загальною площею 45.0 кв. м.

Витребувано у ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 ОСОБА_11 , ОСОБА_10 квартиру АДРЕСА_2 , житловою площею 26,1 кв. м, загальною площею 45.0 кв. м.Дане судове рішення залишено в силі постановою Верховного суду від 01. 07.2021 року.

Під час досудового розслідування 22.05.2025 було отримано копії матеріалів цивільної справи №2608/14220/12 за позовом ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ОСОБА_11 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ОСОБА_4 та встановлено, що після винесення ухвали про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 , її копії, листом, були направлені за місцем мешкання позивачів та відповідачів. Позивачі лист не отримали, оскільки він був повернутий з позначкою, що за адресою вказаною на конверті, останні не проживають, інформація про повернення та отримання зазначених листів відповідачами у матеріалах справи відсутня. Крім цього, з матеріалів цивільної справи вбачається, що адвокат відповідачів ОСОБА_15 подавав клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, однак будь-яка підтверджуюча інформація з приводу того чи дійсно адвокат ознайомився відсутня.

В подальшому зазначена квартира була зареєстрована за ОСОБА_9 ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , оскільки відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, належать:

- квартира АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта 000, загальною площею 45 кв. метрів, належить на праві спільної часткової власності, розмір частки, якої складає 1/3 - громадянці на ім`я ОСОБА_11 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), 1/3 - громадянці на ім`я ОСОБА_10 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ), 1/3 - громадянину на ім`я ОСОБА_9 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ).

Крім того, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна квартира за адресою: АДРЕСА_4 належить ОСОБА_4 . Дану квартиру ОСОБА_7 та ОСОБА_6 придбали 12.08.2011 р. та, в подальшому 08.05.2015 року подарували ОСОБА_4 .

Враховуючи наведене, на даний час у органу досудового розслідування виникла необхідність накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта , загальною площею 45, 9 кв. метрів, з метою запобігання незаконного розпорядження та відчуження такого нерухомого майна.

Частиною 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, можливість спеціальної конфіскації майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Таким чином, у зв`язку з вищевикладеним, слідчий суддя вважає наявними підстави для накладення арешту даного майна з метою збереження речових доказів та з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173, 309, 372, 392, 532 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про арешт майна, у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000123 від 19.01.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України- задовольнити.

Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 0, загальною площею 45, 9 кв. метрів, яка належить на праві власності, громадянці на ім`я ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , шляхом заборони її відчуження та розпорядження.

Заборонити державним реєстраторам та особам, уповноваженим на функції державних реєстраторів, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо набуття або припинення права власності, зміни власників, зміни форми власності вищевказаного нерухомого майна.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1