Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 948/164/25
Провадження № 1-кп/542/81/25
У Х В А Л А

Іменем України

30 квітня 2025 року селище Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,

власника майна - ОСОБА_9 ,

власника майна ОСОБА_10 ,

представника власників майна ОСОБА_11 ,

захисника ОСОБА_12 ,

обвинуваченого ОСОБА_13 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Новосанжарського районного суду Полтавської області клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000696 від 24 липня 2024 року щодо обвинуваченого:

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, непрацюючого, раніше судимого, останній раз 14.08.2015 вироком Люботинського міського суду Харківської області за частиною 3 статті 185 КК України до 3 років позбавлення волі, 04.08.2016 звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 8 місяців 16 днів,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 27, частиною 5 статті 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Новосанжарського районного суду Полтавської області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000696 від 24 липня 2024 року відносно ОСОБА_13 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 27, частиною 5 статті 185 КК України.

До суду 29 квітня 2025 року надійшло клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_13 терміном на 60 днів.

Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_13 , будучи раніше неодноразово судимим за корисливі злочини, на шлях виправлення не став та з метою заволодіння чужим майном у великих чи особливо великих розмірах шляхом вчинення крадіжок, створив організовану групу у складі ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , матеріали відносно яких виділено в окреме провадження. Членами організованої злочинної групи у період з липня по жовтень 2024 вчинено 4 епізоди крадіжок особистого майна громадян на території Полтавського району на загальну суму 4 715 000 грн.

Прокурором вказано, що обґрунтованість підозри ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень перевірялась судом неодноразово під час обрання та продовження строку запобіжного заходу.

Прокурор вважав доведеним факт наявності обставин, передбачених частиною 1 статті 194 КПК України, обґрунтованість підозри, наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

У своєму клопотанні прокурор посилався на наявність, зокрема, таких ризиків, як: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на інших обвинувачених, свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Наведене, на думку прокурора, свідчить в даному кримінальному провадженні про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

У судовому засіданні прокурор підтримав вказане клопотання, надав пояснення, аналогічні викладеним у ньому.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в підготовче судове засідання не з`явились, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлені належним чином (а.с. 21, 30-32 т.2).

Представник потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 при вирішенні клопотання поклався на розсуд суду.

Потерпіла ОСОБА_16 в підготовче судове засідання не з`явилась, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлена належним чином (а.с. 22 т.2). 11 квітня 2025 року надіслала до суду заяву про проведення підготовчого судового засідання за її відсутності (а.с. 1 т.2).

Потерпіла ОСОБА_17 підготовче судове засідання не з`явилась, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлена належним чином (а.с. 11 т.2). 29 квітня 2025 року надіслала до суду заяву про проведення підготовчого судового засідання без її участі (а.с. 41 т.2).

Потерпіла ОСОБА_18 в підготовче судове засідання не з`явилась, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлена належним чином (а.с. 29 т.2), клопотань про відкладення підготовчого судового засідання не надсилала, про причини неявки не повідомляла.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_12 проти задоволення клопотання прокурора заперечував, просив про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, у разі незастосування домашнього арешту просив зменшити заставу.

Обвинувачений в судовому засіданні підтримав думку свого захисника, вважав клопотання необґрунтованим, вказав про стійкі соціальні зв`язки, відсутність можливості впливати на свідків.

Заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши клопотання прокурора, суд дійшов висновку про те, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 3 статті 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до частини 2 статті 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Частиною 3 статті 176 КПК України встановлено, що суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

За змістом положень пункту 5 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Як вбачається з обвинувального акта ОСОБА_13 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 27, частиною 5 статті 185 КК України, що відносяться до особливо тяжких злочинів.

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду міста Полтави від 11.10.2024 підозрюваному ОСОБА_13 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 09.12.2024 включно.

Ухвалами слідчого судді Октябрського районного суду міста Полтави від 06.12.2024, 07.01.2025 строк дії вказаного запобіжного заходу продовжувався.

Також, строк дії вказаного запобіжного заходу продовжувався і Машівським районним судом Полтавської області, на розгляді якого перебувало вказане кримінальне провадження, зокрема, ухвалою від 05.03.2025.

Тобто, обґрунтованість підозри в даному випадку була предметом перевірки слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави та судді Машівського районного суду Полтавської області.

Досліджуючи підстави застосування запобіжних заходів, передбачені статтею 177 КПК України, суд виходить з такого.

Наявність ризику, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України підтверджується тим, що ОСОБА_13 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, що є особливо тяжкими, за які передбачена відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцять років з конфіскацією майна.

Вказане свідчить про те, що ОСОБА_13 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення особливо тяжких злочинів, може планувати втечу з метою уникнення кримінальної відповідальності та переховуватися від суду.

Суд зазначає, що важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за вчинений злочин. Тобто, чим більш сувора санкція передбачена за злочин, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо підозрюваного, що відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R (80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду».

Таким чином, судом встановлена актуальність існування ризику можливого переховування обвинуваченого ОСОБА_13 від суду.

Перевіряючи наявність ризику, передбаченого пунктом 3 частини 1 статті 177 КПК України, що полягає у спробах обвинуваченого впливати на інших обвинувачених, свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, суд зазначає, що перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вказані кримінальні правопорушення ОСОБА_13 може незаконно впливати шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу на показання інших членів організованої групи, свідків та потерпілих, яких необхідно буде допитати під час судового розгляду вказаного кримінального провадження.

Отже, судом встановлена актуальність існування ризику незаконно впливати на інших співучасників, свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні.

Наявність ризику, передбаченого пунктом 5 частини 1 статті 177 КПК України підтверджується тим, що ОСОБА_13 підозрюється у вчиненні злочинів проти власності, вже маючи судимості за вчинення аналогічних злочинів. Отже, це дає підстави вважати, що підозрюваний може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Таким чином, судом встановлена актуальність існування ризику вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність ризику, передбаченого пунктом 4 частини 1 статті 177 КПК України, а саме: ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, не знайшла свого об`єктивного підтвердження. Посилання прокурора про існування того ризику не необґрунтовано.

Під час розгляду клопотання судом вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_13 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання зазначених ризиків. За практикою ЄСПЛ суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення таких стандартів, як підкреслює ЄСПЛ, вимагає від суду більшої суворості при оцінці порушень цінності суспільства.

Враховуючи існування доведених стороною обвинувачення ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_13 кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується, враховуючи особу обвинуваченого, вік, стан здоров`я, те, що матеріали провадження не містять будь-яких відомостей про неможливість утримувати обвинуваченого під вартою за станом здоров`я, - застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим.

Суд зауважує, що з вказаних підстав жодний інший запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, не може забезпечити на теперішній час належну процесуальну поведінку обвинуваченого та дієвість кримінального провадження.

Так, особисте зобов`язання не можливо застосувати, у зв`язку з тим, що вказаний запобіжний захід є найменш суворим запобіжним заходом з-поміж інших, передбачених статтею 176 КПК України, та не забезпечить належної поведінки обвинуваченого під час судового розгляду.

Особиста порука не може бути застосована, оскільки на адресу суду не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за ОСОБА_13 .

Домашній арешт неможливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_13 підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання вчиненню вищевказаних ризиків, а його перебування на свободі надасть йому усі можливості переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності, здійснювати тиск на свідків, потерпілих

За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність обрання обвинуваченому ОСОБА_13 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у межах строку, визначеного частиною 1 статті 197 КПК України, та вважає за необхідне визначити строк дії ухвали суду до 28 червня 2025 року.

Із вищевказаних підстав клопотання захисника обвинуваченого про заміну запобіжного заходу задоволенню не підлягає.

Водночас, суд зазначає, що задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує недоведеність на даний момент стороною обвинувачення наявності обставин, передбачених частиною 4 статті 183 КПК України, а відтак вважає за необхідне визначити обвинуваченому розмір застави.

Відповідно до частини 4 статті 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з пунктом 3 частиною 5 статті 182 КПК України розмір застави визначається у межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне визначити заставу відповідно до частини 5 статті 182 КПК України у вигляді трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, суд вважає за необхідне відповідно до норм частини 3 статті 183 та частини 5 статті 194 КПК України у разі внесення застави покласти на обвинуваченого такі обов`язки: прибувати за кожним викликом до суду; не відлучатись з м. Полтави без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця навчання, роботи; утримуватися від спілкування із співучасниками, свідками та потерпілими по кримінальному провадженні; за наявності здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Відповідно до частини 4 статті 202 КПК України обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

На підставі викладеного та керуючись статтями 131, 132, 176-178, 181-186, 193-197, 199, 202, 205, 309, 314-316, 369-372, 395 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Обрати до ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

Встановити строк дії даної ухвали з 30 квітня 2025 року по 28 червня 2025 року включно.

Розмір застави визначити у межах 300 (трьохсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 908 400 грн (дев`ятсот вісім тисяч чотириста гривень) у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: отримувач - ТУ ДСАУ в Полтавській області, ЗКПО 26304855, р/р UA 0015950 в ДКСУ м. Київ, МФО 820172, призначення платежу - застава, № ухвали суду та назва суду, прізвище, ім`я, по-батькові платника застави, сума застави, дата внесення застави.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого такі обов`язки: прибувати за кожним викликом до суду; не відлучатись з м. Полтави без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця навчання, роботи; утримуватися від спілкування із співучасниками, свідками та потерпілими по кримінальному провадженні; за наявності здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному в даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на вказаний депозитний рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та суд. У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Копію ухвали після проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику та уповноваженій службовій особі ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)».

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_19

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3