ВИРОК

Іменем України

02.09.2025 року м. Львів Франківський районний суд м. Львова у складі :

головуючого- судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000607 від 21 липня 2025 року про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Градизьк, Глобинського району, Полтавської області, громадянина України, проживаючого та зереєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 . , згідно ст.89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, -

в с т а н о в и в:

Військовослужбовець військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 , у порушення вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, керуючись хуліганським мотивом, діючи з прямим умислом, з метою поширення неправдивих відомостей, які утворюють обстановку загального страху та паніки, достовірно знаючи, що інформація, яку він поширить є неправдивою , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді залучення значних сил і засобів для перевірки хибного повідомлення, пошуку вибухонебезпечних речовин, предметів або пристроїв, для запобігання можливої загрози життю та здоров`ю людей, а також врятуванню майна, перебуваючи у військовій частині НОМЕР_1 , що за адресою АДРЕСА_2 , достовірно знаючи та усвідомлюючи, що поширена ним інформація є неправдивою, із власного мобільного телефону марки «Nokia» із абонентським номером оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_2 , 21.07.2025 близько 07:11 год., здійснив дзвінок оператору «102» УОАЗОР ГУ НП у Львівській області та повідомив завідомо неправдиву інформацію про замінування двома протитанковими мінами із 30 кілограмами тротилу військової частини НОМЕР_1 , що за адресою: АДРЕСА_2 , що призвело до дезорганізації функціонування військової частини НОМЕР_1 та безпідставного відволікання сил і засобів спеціальних служб для перевірки вказаного повідомлення, чим вчинив завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, який загрожує загибелі людей чи інших тяжких наслідків.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 259 КК України визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених у обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати.

Судом було встановлено, що ОСОБА_5 правильно розуміє зміст вказаних обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його вина у скоєнні вказаного злочину доведена такими доказами:

протоколом огляду від 21.07.25,згідно якого оглянуто приміщення та територію військової частини НОМЕР_1 , що за адресою АДРЕСА_2 - в ході огляду нічого не виявлено та не вилучено;

актом про застосування службового собаки від 21.07.25, про те, що застосовано службового собаку для огляду казарми, території та контрольного пункту на предмет ВП ВР за адресою вул.Стрийська,88 - під час огляду ВП та ВР не виявлено;

актом перевірки об"єкта на наявність вибухових матеріалів від 21.07.25, згідно якого оглянуто казарму, територію та контрольний пункт за адресою АДРЕСА_2 - під час огляду ВП та ВР не виявлено;

протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 21.07.25 про затримання після вчинення злочину ОСОБА_5 та вилучення мобільного телефону "Нокіа" в корпусі сірого кольору;

фототаблицями до протоколу затримання від 21.07.25;

додатком до протоколу-диском;

протоколом огляду речей від 21.07.25-мобільного телефону марки «Nokia» в корпусі сірого кольору із сім - картою НОМЕР_2 та ІМЕІ 1: НОМЕР_3 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_4 та серійним номером PSN: НОМЕР_5 , в ході якого встановлено, що з даного телефону за номером НОМЕР_2 здійснено телефонний дзвінок на лінію 102 та завідомо неправдиво повідомив , що особисто замінував в/ч НОМЕР_1 ,заклавши 30 кг тротилу;

фототаблицею до даного протоколу огляду;

протоколом огляду від 23.07.25 DVD-R диску із наявним на ньому аудіозаписом виклику поліції;

повідомленням УСБУ у Львівській області від 21.07.25 на ім"я начальника ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області про отримання інформації щодо ОСОБА_5 ,який з мобільного телефону за № НОМЕР_2 зателефонував на лінію служби "102" та повідомив, що замінував військову частину.

Дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 259 КК України, як завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, який загрожує загибелі людей чи інших тяжких наслідків.

При призначенні покарання обвинуваченому суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, а з врахуванням того, що позбавлення волі є одним із найсуворіших покарань, тому таке покарання слід призначати до реального відбування тільки тоді, коли у суду є достатнє переконання, що звільнення особи від відбування такого не сприятиме виправленню засудженого.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема, у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2015 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно з п. 3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, те, що обвинувачений ОСОБА_5 дав критичну оцінку своїм злочинним діям, виказав готовність нести кримінальну відповідальність; обставини справи, а також особу обвинуваченого, який не перебуває на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах, має постійне місце проживання, його поведінку після вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Окрім цього суд приймає до уваги, що обвинувачений брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, а також стан його здоров"я.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлені.

У зв"язку з наведеним суд вважає , що покарання обвинуваченому слід обрати в межах санкції статті, за якою кваліфіковано правопорушення у вигляді позбавлення волі.

Приймаючи до уваги обставини, які пом"якшують покарання та особу обвинуваченого в сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства та рахує за доцільне призначити йому покарання із застосуванням ст.75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання із випробуванням протягом іспитового строку.

Саме такий вид покарання, на думку суду, відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання і є найбільш доцільним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 і запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. 368-371, 373-376, 392, 395 КПК України, суд -

ухвалив:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання із випробуванням протягом іспитового строку, тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Звільнити ОСОБА_5 з-під варти негайно,з залу суду.

Скасувати арешт , накладений ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м. Львова у справі № 465/6242/24 від 23.07.2025 року, на мобільний телефон марки «Nokia» в корпусі сірого кольору із сім - картою мобільного оператора «Водафон» НОМЕР_2 та ІМЕІ 1: НОМЕР_3 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , серійним номером PSN: НОМЕР_5 та повернути вказаний мобільний телефон ОСОБА_5 .

DVD-R-диск із аудіозаписом розмови оператора «102» - залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1