Справа № 755/4831/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1535/2025 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 22 березня 2024 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кадіївка, громадянина України, українця, неодруженої, з середньою освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз 10.06.2019 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч.1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнився 25.08.2023 року з Райківської ВК № 73 Житомирської області по відбуттю строку покарання,

засуджено за ч. 1 ст.309 КК України до покарання у виді 2 місяців арешту. Строк відбування покарання рахувати з дня набрання вироком законної сили. Вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду, ОСОБА_7 29.02.2024 року приблизно об 11:45, проходив повз житловий будинок, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Русанівська Набережна, 8, де на землі біля одного з під`їздів знайшов поліетиленовий зіп-пакет, обмотаний ізоляційною стрічкою червоного кольору, в якому знаходилась кристалічна речовина білого кольору. Будучи особою, яка періодично вживає психотропні речовини, він підняв з землі зіп-пакет обмотаний ізоляційною стрічкою червоного кольору та помістив його до лівої нагрудної кишені куртки, в яку був одягнений, з метою подальшого власного вживання без мети збуту, тим самим вчинивши безоплатне незаконне придбання для подальшого власного вживання особливо небезпечну психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP(1-феніл, 2- піролідин-1-іл-пентан1-он), та пішов у своїх справах.

Того ж дня, тобто 29.02.2024 року приблизно о 12:00, за адресою: м. Київ, по вул. Ентузіастів, 3/1 працівниками поліції було зупинено ОСОБА_7 , в присутності двох понятих було проведено огляд місця події в період часу з 12:36 год до 12:40год, в ході якого ОСОБА_7 добровільно дістав з лівої нагрудної кишені куртки та видав працівникам поліції поліетиленовий зіп-пакет, обмотаний ізоляційною стрічкою червоного кольору, в якому знаходилась кристалічна речовина білого кольору, що містить особливо небезпечну психотропну речовину обіг якої заборонено - PVP(1-феніл, 2- піролідин-1-іл-пентан1-он), масою 0,276 г, які він незаконно придбав та зберігав для власного вживання без мети збуту.

Згідно з висновком експерта № СЕ-19/111-24/13740-НЗПРАП від 07.03.2024 надана на дослідження кристалічна речовина бежевого кольору містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, PVP. Загальна маса PVP в речовині становить 0,347г.

PVP, згідно зі Списком №2 «особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено» в Таблиці І «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770, є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

Згідно наказу МОЗ України № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу», кримінальна відповідальність за придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини - PVP, у невеликих розмірах настає в тому разі, коли таке придбання та зберігання перевищує вагу зазначеної в таблиці граничної величини, а саме: 0,15 г.

Таким чином, ОСОБА_7 своїми умисними діями вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду в частині призначеного покарання у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального право порушення та особі обвинуваченого за м`якістю покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 1 року обмеження волі.

В обґрунтування апеляційної скарги, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації, посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та м`якість призначеного покарання .

Вказує, що судом не прийнято до уваги Закон України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» від 23.08.2023, який набрав чинності 28.03.2024 та яким внесено зміни до ст. 309 КК України та виключено покарання у виді арешту.

Також вважає, що судом не було враховано особу обвинуваченого, який раніше засуджений до реального строку, звільнившись з місць відбування покарання, маючи не зняту та непогашену у встановленому порядку судимість, знову вчинив умисне кримінальне правопорушення, а тому застосування до нього більш м`якого покарання у виді пробаційного нагляду, виправних робіт або штрафу, не буде достатнім для виправлення обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу,перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст.309КК України, сторонами у апеляційному порядку не оскаржується та не є предметом розгляду суду апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність не є слушними.

Законом України «Про внесення змін до Кримінального,кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» № 3342-ІХ від 23.08.2023 року внесені зміни до санкції ч.1 ст.309 КК України, якими таке покарання як арешт виключено.

Вирок Дніпровського районного суду був постановлений 22 березня 2024 року до набрання чинності зазначеним Законом.

З огляду на наведене, відсутні підстави вважати, що судом неправильно застосований закон України про кримінальну відповідальність, оскільки санкція ч.1 ст.309 КК України на час ухвалення вироку передбачала такий вид покарання як арешт.

Проте, на час апеляційного розгляду таке покарання як арешт санкцією ч.1 ст.309 КК України виключено з переліку санкцій правової норми .

У той же час, доводи апеляційної скарги про призначення ОСОБА_7 покарання, яке є невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Так, призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд врахував, що кримінальне правопорушення є кримінальним проступком, обвинувачений не одружений, на утриманні осіб не має, не працює, раніше судимий, на обліку лікарів - психіатра та нарколога не перебуває, обставину, що пом`якшує покарання, у вигляді щирого каяття.

Але поза належною увагою суду залишилися ті обставини, що ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів та злочинів проти життя та здоров`я особи, має непогашену судимість за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, за вироком Дніпровського районного суду м. Києва, покарання за яким у виді 5 років позбавлення волі відбував реально, та після звільнення з місць позбавлення волі вчинив кримінальний проступок через незначний проміжок часу.

Зазначені обставини свідчать про те, що як призначене судом ОСОБА_7 покарання у виді арешту, так і інші покарання, які на даний час передбачені санкцією ч.1 ст.309 КК України у виді штрафу, виправних робіт або пробаційного нагляду, є несправедливими через м`якість.

На думку колегії суддів, тільки покарання у виді обмеження волі може досягти мети, визначеній у ч.2 ст.50 КК України, зокрема, виправленню засудженого та запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

З огляду на особу обвинуваченого, колегія суддів не вбачає підстав для застосування вимог ст.75 КК України.

З огляду на викладене, вирок суду в частині призначеного ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст. 309 КК України підлягає скасуванню з ухваленням судом апеляційної інстанції свого вироку у зв`язку з необхідністю застосування більш суворого покарання.

Керуючись ст.ст.404,405,407,420 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 22 березня 2024 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити у цій частині новий вирок, яким ОСОБА_9 у за ч. 1 ст. 309 КК України призначити покарання у виді одного року обмеження волі.

В іншій частині вирок залишити без зміни.

Строк відбування покарання обчислювати з дня приведення вироку до виконання.

На вирок може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Суддя: Суддя: Суддя: