ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/1616/23
Номер провадження: 11-кп/819/384/25
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

адвоката: ОСОБА_6

прокурора: ОСОБА_7

обвинуваченого : ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000534 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 15 квітня 2025 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ростова-на-Дону, рф, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7ст. 111-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 15 квітня 2025 року обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 13 червня 2025 року включно .

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги .

Апеляційна скарга обвинуваченого надійшла до Херсонського апеляційного суду 24.06.2025 року. Витребувані матеріали у порядку ст. 422-1 КПК України із суду першої інстанції надійшли 27.06.2025 року.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду від 15.04. 2025 року, постановити нову ухвалу, змінити йому запобіжний захід на більш м`який у виді цілодобового домашнього арешту.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що прокурор не надав суду належних доказів, які б свідчили про існування передбачених ст. 177 КПК ризиків. Порушені загальні засади кримінального провадження - законність, право на захист, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності ризиків передбачених п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК.

Жодна судова інстанції не розглядала провадження на предмет доведеності підозри- ст. 194 КПК.

При розгляді клопотання прокурора не були враховані його докази, стан його здоров`я (довідки та епікриз є в наявності в медичній картці лікарні СІЗО). Посилається на те, що має місце проживання, заявляв суду , що не збирається ухилятися від суду, впливати на свідків та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

В доповненнях до апеляційної скарги зазначає, що в судовому засіданні 08.11.2024 року як нововиявлені обставини повідомив суд факти особистої біографії про погашення судимості за ст. 307 ч. 2 КК. Просив суд взяти з архіву суду та залучити до матеріалів провадження копії рішень Комсомольського районного суду рішення від березня 2008 року та від травня 2011 року за його кримінальною справою .

На основі неперевірених даних про його біографію, вказаних у клопотанні про продовження тримання під вартою суд ухвалив рішення де вказав на ризик вчинення іншого кримінального правопорушення , оскільки обвинувачений раніше не притягувався до кримінальної відповідальності та ризик впливу на свідків, враховуючи, що допит свідків не розпочато. Натомість у справі допитано 3 свідка.

Повний текст двох попередніх ухвал він не отримав.

Позиції учасників.

Обвинувачений ОСОБА_8 та адвокат ОСОБА_6 підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги.

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, які надійшли із суду першої інстанції та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви Суду.

Частиною 1ст. 404 КПК визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Здійснюючи апеляційний розгляд в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів враховує наступне.

Положеннями ст. 422-1 КПК передбачено порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Вбачається, що на розгляді Херсонського міського суду Херсонської області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000534 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Під час судового засідання 15.04. 2025 року судом відповідно до приписів ст. 331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 прокурор у клопотанні обґрунтував тим, що він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі від 12 до 15 років та продовженням існування ризиків, які стали підставою для застосування щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме п. 1, 3, 5 ч. 1ст. 177 КПК України.

Як видно із ухвали, що оскаржується, приймаючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 суд виходив із того, що ризики, які стали підставою для застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою та зазначені у клопотанні прокурора , продовжують існувати, і що для запобігання цим ризикам наявні підстави для продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 такі висновки суду не спростовують.

Вбачається, що запобіжний захід у виді тримання під вартою застосований до ОСОБА_8 на стадії досудового розслідування ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 01.06.2023 року для запобігання встановленим цією ухвалою ризикам, передбаченим п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В подальшому строк тримання під вартою на підставі судових рішень був продовжений, востаннє ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області на стадії судового розгляду від 20.02.2025 року до 20 квітня 2025 року включно.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку суд має зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Суд, продовжуючи строк дії запобіжного заходу, має перевірити чи не зменшилися на цій стадії кримінального провадження встановлені раніше ризики і чи зможе більш м`який запобіжний захід запобігти цим ризикам.

Ухвалюючи рішення про продовження строку тримання ОСОБА_8 під вартою суд виходив із того, що на час постановлення оскаржуваної ухвали, враховуючи стадію судового розгляду, обсяг досліджених доказів, продовжують існувати ризики, які передбачені п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які були підставою для обрання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Зважаючи на те, що судовий розгляд не закінчений є вірогідним продовження існування ризику впливу на свідків.

Ризик незаконного впливу на свідків зберігається до отримання показань вказаних осіб безпосередньо судом під час розгляду справи по суті, як то передбачено ст. 95 КПК, а тому не виключена ймовірність того, що обвинувачений не будучи обмежений у спілкуванні із свідками може незаконно впливати на них з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Помилкове зазначення в ухвалі суду про те , що допит свідків не розпочато, на що звертає увагу апелянт, не вказує на те, що цей ризик знівельовано, оскільки на час постановлення оскаржуваної ухвали не всі свідки у справі допитані, отже ризик, передбачений п.3 ч. 1 ст. 177 КПК продовжує існувати.

Не спростовують доводи апеляційної скарги і висновки суду про продовження існування ризику переховування від суду.

За положеннями ст.178 КПК України тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується враховується у сукупності з іншими обставинами та відомостями , що передбачені цією статтею.

Як видно, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Не є переконливими і доводи апеляційної скарги про відсутність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, зважаючи на обставини, які були взяті до уваги слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу, якими обґрунтовано доведеність існування цього ризику.

Посилання обвинуваченого на те, що він неодноразово звертався до суду із заявою про витребування з архіву судових рішень щодо нього, які за його твердженням доводять погашення судимості, колегія суддів вважає неприйнятними.

Процесуальні рішення , які приймає суд першої інстанції за клопотаннями учасників в ході розгляду кримінального провадження по суті, не є предметом апеляційного розгляду у порядку ст. 422-1 КПК.

Натомість, колегія суддів звертає увагу, що сторона захисту, а саме обвинувачений та його захисник не позбавлені процесуальної можливості самостійно звернутися до Херсонського апеляційного суду із заявою про видачу конкретного судового рішення, що стосується особи та надати його до суду, який здійснює розгляд кримінального провадження у порядку ч. 2 ст. 92 КПК на підтвердження відомостей , що характеризують особу обвинуваченого, які підлягають врахуванню у цьому кримінальному провадженні.

Зважаючи на обставини інкримінованого ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.7 ст. 111-1 КК України, його суспільну небезпечність, враховуючи обставини та положення, передбачені ч. 6 ст. 176 , 177, 178, 183, 331 КПК України, сукупність відомостей про особу обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, обставини, якими прокурор обґрунтовував у клопотанні продовження існування встановлених раніше ризиків, те, що судовий розгляд кримінального провадження продовжується, суд дійшов обґрунтованого висновку, що продовжують існувати заявлені ризики, і що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою на цій стадії судового провадження застосований бути не може.

Суд, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, фактично врахував як видно, не тільки тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у скоєнні інкримінованого злочину, й суспільну небезпечність інкримінованого злочину та обставини, передбачені ст. 178 КПК України, сукупність відомостей про особу обвинуваченого, який не одружений, на утриманні дітей та утриманців не має, офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання , стан його здоров`я .

Доводи апеляційної скарги про недоведеність продовження існування ризиків є непереконливими, адже при вирішенні питання про продовження застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, а не факту конкретного їх вчинення.

Встановлені на стадії застосування запобіжного заходу ризики зі сплином часу зменшуються, разом із тим вони ще є достатньо суттєвими на даній стадії судового розгляду кримінального провадження, що дає дійти висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе запобігти існуючим ризикам, що в свою чергу буде слугувати виконанню завдань кримінального судочинства, передбачених ст. 2 КПК.

Відомості, що характеризують обвинуваченого, наявність у нього постійного місця проживання , його соціальні зв`язки, стан здоров`я, були фактично враховані при продовженні строку тримання під вартою.

Разом із тим, сукупність цих відомостей не вказує на те, що на даній стадії кримінального провадження ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК знівельовані чи зменшилися.

Обсяг процесуальних документів, які апеляційний суд має право витребувати в суді першої інстанції в межах розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції визначений ст. 422-1 КПК України:

- ухвалу про продовження строку тримання під вартою;

- клопотання про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Посиланням апеляційної скарги на неврахування стану здоров`я обвинуваченого за епікрізами , довідками, що наявні в медичній картці лікарні СІЗО, колегія суддів не має процесуальної можливості надати оцінку, оскільки обвинуваченим до апеляційної скарги відповідні документи не надані.

Процесуальних повноважень витребувати будь які інші документи, ніж зазначені у ст.422-1 КПК апеляційний суд не має.

В ухвалі суд першої інстанції послався на врахування відомостей про стан здоров`я обвинуваченого. Посилання на обставини, докази , документи , що стосуються стану здоров`я, які були у розпорядженні суду і яким не була надана оцінка судом , апеляційна скарга обвинуваченого не містить, що вказує на неспроможність доводів апеляційної скарги обвинуваченого про неврахування судом даних про стан його здоров`я.

Посилання апелянта на те, що суд не розглянув обгрунтованість підозри, не є прийнятними. Обгрунтованітсь підозри перевіряється слідчим суддею на стадії досудового розслідування при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу.

Оскаржувана ухвала постановлена на стадії судового розгляду.

Питання доведеності чи недоведеності винуватості на підставі оцінки доказів з точки зору їх достатності, допустимості для доведення винуватості вирішується судом на стадії судового розгляду відповідно до положень ст. 368 КПК України і не може бути предметом перевірки апеляційного суду в межах визначених ст. 422-1 КПК.

Апеляційний суд на стадії апеляційного перегляду ухвали суду про продовження запобіжного заходу позбавлений процесуальної можливості надавати оцінку доказам у кримінальному провадженні, в тому числі на предмет їх допустимості, достатності та переконливості, а також робити висновки щодо доведеності чи недоведеності винуватості особи, повноти досудового розслідування, правильності кваліфікації дій обвинуваченого, тощо.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були безумовними підставами для скасування оскаржуваної ухвали під час апеляційного розгляду не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що з підстав та доводів, зазначених в апеляційній скарзі ухвала суду скасуванню не підлягає, тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Керуючись ст.404, 407,419,422-1,376ч.2КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Залишити без змін ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 15 квітня 2025 року , якою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4