Справа № 178/1720/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року Криничанський районний суд Дніпропетровської області в смт.Кринички у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглядаючи у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального правопорушення за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України,-

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

перекладачки ОСОБА_8 ,

УСТАНОВИВ:

У провадженні Криничанського районного суду перебуває кримінальне провадження № 0001317 від 14.07.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_3 заявлено клопотання про повернення обвинувального акту, обгрунтовуючи тим, що вказаний обвинувальний акт не відповідає вимогам ч.2 ст.291 КПК України.

Захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримав клопотання обвинуваченого та просив його задовольнити.

Обвнувачені ОСОБА_4 і Kurmelis Vadims підтримують клопотання про повернення обвинувального акту.

Прокурор заперечує проти задоволення клопотання обвинуваченого.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 314 КПК України встановлено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу. На стадії підготовчого судового засідання суд має встановити, чи відповідає по формі обвинувальний акт вимогам статті 291 КПК України, та чи не містить він положення, що суперечать одне одному.

Відповідно до ч. 4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. У свою чергу, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування (ч. 4 ст. 110 КПК України).

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 КПК України. Оскільки порушене питання про невідповідність обвинувального акта вимогам закону, суд досліджує дотримання стороною обвинувачення формальних і змістовних вимог до цього процесуального рішення, наявності в ньому таких недоліків, які можуть перешкодити суду проводити судовий розгляд, а не формальної невідповідності обвинувального акта вимогам закону.

Відповідно до пункту третього частини четвертої статті 291 КПК України до обвинувального акта додається розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування.

Частиною першою ст. 293 КПК України встановлено, що одночасно з переданням обвинувального акта до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати його копію і копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному та його захиснику.

Виконання прокурором такого обов`язку надає можливість особі, щодо якої здійснюється кримінальне провадження, бути невідкладно повідомленою про сутність і зміст висунутого проти неї обвинувачення і вжити заходів захисту від обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (справа «Маттоціа проти Італії» від 25.07.2000) зазначено, зокрема, що обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів.

Водночас обов`язок повідомити обвинуваченого повністю покладається на сторону обвинувачення, і він не може бути дотриманий у пасивний спосіб, зробивши інформацію доступною, але не довівши її до відома захисту.

У випадку якщо недотримання цього обов`язку трапилось з вини обвинуваченого, він не може стверджувати про порушення прав сторони захисту (рішення ЄСПЛ у справі Кемпбел та Фелл проти Сполученого Королівства від 28.06.1984).

Згідно наявних розписок про отримання копій обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування обвинуваченими 21.07.2025 отримано копії обвинувального акту, реєстр матеріалів досудового розслідування .

На підставі зазначеного, ураховуючи той факт, що обвинуваченими особисто на розписці зазначено інформацію про отримання копії обвинувального акту із зазначенням кількості аркушів та та копії реєстру матеріалів, у суду відсутні належні та допустимі докази які б підтвердили вручення не в повному обсязі копії обвинувального акту.

У ході підготовчого судового засідання суд має перевірити відповідність обвинувального акта вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, яка передбачає формальне з`ясування наявності в такому рішенні прокурора обов`язкових реквізитів, зокрема, наведення правової кваліфікації відносно вказаних обставин (зазначення частини і статті КК, якою передбачено відповідальність за дії/бездіяльність обвинуваченої особи).

Суд позбавлений процесуальної можливості вимагати від сторони обвинувачення зазначати чи не зазначати фактичні обставини, встановлені стороною обвинувачення, у зв`язку з чим, формулювання обвинувачення викладено в обвинувальному акті в тому обсязі, як це вважав за необхідне прокурор.

Стаття 291 КПК України не міститься вимог щодо змісту формулювання обвинувачення, його форми, об`єму тощо, а тому прокурор має право викладати формулювання обвинувачення у такий спосіб, який вважає доцільним у кожному конкретному випадку.

Водночас, при здійсненні розгляду кримінального провадження в підготовчому судовому засіданні, суд не уповноважений здійснювати оцінку доказів з точки зору їх належності та допустимості, та повертати обвинувальний акт з посиланням на обставини, які підлягають дослідженню та перевірці під час судового розгляду кримінального провадження, оскільки це є порушенням вимог ст. 14 КПК України.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Касаційного кримінального суду Верховного Суду викладеної у постанові від 03.07.2019 в справі №273/1053/17, згідно якої кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг та повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого, визначення ж обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора.

Таким чином, до повноважень суду на етапі підготовчого судового розгляду входить виключно вирішення питання щодо можливості або неможливості судового розгляду кримінального провадження та надання оцінки відповідності форми обвинувального акту.

Обставини, які викладені в обвинувальному акті, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення є предметом дослідження під час стадії судового розгляду кримінального провадження по суті.

За таких обставин, вказані доводи не можуть бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору та не перешкоджають судовому розгляду кримінального провадження, у зв`язку з чим, у задоволенні клопотання про повернення обвинувального акта в кримінальному провадженні необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 314, 372, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про повернення обвинувального акту - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 04 серпня 2025 року.

Суддя: ОСОБА_9