Справа № 199/8401/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2025 року слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_6 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, має дітей, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, який перебуває на посаді водія 3 відділення кулеметного взводу 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , старшого солдата, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

14 серпня 2025 року слідчий звернувся до суду з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , в обґрунтування якого послався на те, що у провадженні СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000490, кваліфікованого за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.2 КК України, та розпочатого за фактом того, що солдат ОСОБА_5 , підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період та проходячи її на посаді водія 3 відділення кулеметного взводу 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 3, 17, 28, 29, 65, 68 Конституції України, п. п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 28-33, 115-116 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1-4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 16 червня 2025 року приблизно о 16 годині 00 хвилин, перебуваючи поблизу кіоску, що розташований по вул. Центральній у селі Добропілля Покровського району Донецької область, разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , зустріли раніше невідомого чоловіка, як стало відомо пізніше ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який звернувся до них з проханням допомогти йому витягнути автомобіль, який застряг біля ставку, що розташований між с. Новофедорівка та с. Новогришине Покровського району Донецької області, на що останні погодились та попрямували до вказаного місця. На ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків з ОСОБА_9 та в невстановлений в ході проведення досудового розслідування час, ОСОБА_7 , діючи умисно, переслідуючи мету заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і бажаючи їх настання наніс потерпілому два удари, перший удар правою рукою в праву частину обличчя та лівою рукою у лівий бік тулуба. Після чого, приблизно о 21:00 годині, продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на нанесення тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і бажаючи їх настання знаходячись біля ставку, що розташований між с. Новофедорівка та с. Новогришине Покровського району Донецької області солдат ОСОБА_7 натягнув на голову ОСОБА_9 його футболку та замотав плівковою стрічкою, після чого посадив останнього до автомобілю «Nissan», моделі «Х-Тгаіl» д.н.з. НОМЕР_2 та вони разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 направились до місця тимчасової дислокації підрозділу, в якому вони проходять службу, а саме: АДРЕСА_1 , де перебуваючи на території подвір`я поклали ОСОБА_9 на каремат, обличчям донизу та ОСОБА_10 діючи умисно, переслідуючи мету заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і бажаючи їх настання наніс потерпілому чотири удари обома ногами у ліву частину тулубу, в той самий час, діючи в складі групи осіб, без попередньої змови між собою ОСОБА_7 наніс останньому чотири удари правою ногою у правий бік тулуба, а ОСОБА_5 наніс не менше двох ударів ногою в ліву частину тулубу потерпілого. Після нанесених ударів ОСОБА_8 взяв обома руками дерев`яну палицю, якою наніс близько чотирьох ударів в область сідниць потерпілого. Далі, на подвір`я вказаного житлового будинку вийшов військовослужбовець ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який побачив, що ОСОБА_9 погано та запропонував йому поїхати до медичного закладу, для чого допоміг йому сісти до автомобіля «Тоуоtа», моделі «Hilux», д.н.з. НОМЕР_3 та вони попрямували у бік блок-посту Л018 «Святогорівка», що розташований за адресою: Донецька область, Покровський район, смт. Святогорівка, приїхавши куди побачили, що ОСОБА_9 без ознак життя. Причиною смерті ОСОБА_9 , явився травматичний шок, множинні тяжкі закриті травми тулубу, ушкодження внаслідок контакту з тупим предметом, намір невизначений, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, вчинене групою осіб, що спричинило смерть потерпілого. 17 червня 2025 року о 22 годині 54 хвилин ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України, а 18 червня 2025 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 20 червня 2025 року у справі № 199/8401/25 (1-кс/199/676/25) підозрюваному обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без права внесення застави, строком до 19 серпня 2025 року. 13 серпня 2025 року керівником Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону винесено постанову про продовження строку досудового розслідування до 18 вересня 2025 року. В клопотанні слідчого зазначено, що необхідність продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 обумовлена існуванням ризиків, передбачених п.п.1, 2, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, та у зв`язку з необхідністю проведення великої кількості слідчих (процесуальних) дій, спрямованих на отримання та перевірку отриманих матеріалів, які в подальшому будуть використані як докази в ході судового розгляду, закінчити розслідування до спливу строку застосованого до підозрюваного запобіжного заходу немає можливості, просив задовольнити подане клопотання.

У судовому засіданні прокурор просив задовольнити клопотання з підстав, викладених у ньому, та продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний, та його захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували, просили обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а у випадку продовження строку тримання під вартою визначити розмір застави.

Вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання слідчого, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Так, за змістом ст.ст.131, 176, 183, 196, 197 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, різновидом яких є тримання під вартою, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Тримання під вартою є найсуворішим і винятковим запобіжним заходом, який під час досудового розслідування застосовується на підставі ухвали слідчого судді за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 ч.1 КПК України. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів та обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, з моменту затримання.

Згідно ст.177 ч.1 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Нормою ст.194 ч.1 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Аналогічні умови, обов`язкові для встановлення з метою застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, передбачені нормами ст.ст.176 ч.3, 177 ч.2, 183 ч.1 КПК України.

Відповідно до ст.197 ч.3 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: 1) шести місяців у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; 2) дванадцяти місяців у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Згідно ст.199 ч.1 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Нормою ст.199 ч.3 КПК України визначено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст.184 КПК України, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Частиною 5 ст.199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у ч.3 ст.199 КПК України, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Так, в ході розгляду клопотання встановлено, що СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування по об`єднаному кримінальному провадженню №0000490 від 17 червня 2025 року, кваліфікованому за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.121 ч.2 КК України.

17 червня 2025 року о 22 годині 54 хвилин ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України, а 18 червня 2025 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 підтверджується копіями протоколів: огляду місця події, огляду предмета, допиту свідків, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності та взаємозв`язку.

Ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 20 червня 2025 року у справі № 199/8401/25 (1-кс/199/676/25) підозрюваному обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без права внесення застави, строком до 19 серпня 2025 року.

13 серпня 2025 року керівником Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону винесено постанову про продовження строку досудового розслідування до 18 вересня 2025 року.

На думку суду зазначені в клопотанні слідчого ризики, передбачені п.п.1, 2, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які існували на момент обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою знайшли своє підтвердження в ході розгляду даного клопотання, а також є такими, що не зменшились з плином часу та є актуальними і наразі. Зокрема, з огляду на встановлені фактичні обставини кримінального правопорушення ОСОБА_8 , розуміючи тяжкість підозри та покарання, яке йому загрожує, а також відсутність у нього достатньо міцних соціальних зв`язків, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, залишивши місце свого постійного проживання з метою уникнення покарання. Оскільки підозрюваному відомі анкетні дані свідків у даному кримінальному провадженні, ОСОБА_5 може незаконно впливати на останніх з метою зміни їх показів, чим перешкоджатиме кримінальному провадженню, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення, розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього може самовільно залишити місце служби, що утворює склад іншого злочину.

Суд також керується практикою Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні від 26 липня 2001 року по справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування особи.

Наразі у досудового розслідування ще є потреба в отриманні висновків призначених у кримінальному провадженні експертиз, проведення додаткових слідчих (розшукових) дій, а потім з урахуванням нових даних та отриманих доказів скласти остаточне повідомлення про підозру та виконати вимоги, передбачені ст.ст.276-279 КПК України, ознайомити підозрюваного та його захисника в порядку ст.290 КПК України із матеріалами кримінального провадження, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування. Вказане свідчить, що через стадію досудового розслідування, ступінь складності кримінального провадження та обсяг необхідних слідчих та процесуальних дій, які слід провести, закінчити досудове розслідування до спливу строку застосованого до підозрюваного запобіжного заходу з об`єктивних причин не вбачається можливим.

Слід також врахувати, що відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Проте, розглядаючи можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, як того просить підозрюваний та його захисник, враховуючи вищенаведені обставини та відповідно до ст.183 КПК України, вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти існуючим ризикам, визначеним ч.1 ст.177 КПК України.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання слідчого, необхідність його задоволення та продовження обраного підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строків досудового розслідування.

З огляду на положення п.2 ч.4 ст.183 КПК України, враховуючи обставини вчинення розслідуваного злочину, його наслідки у вигляді смерті потерпілого від отриманих тілесних ушкоджень, суд не знаходить підстав для визначення розміру застави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.131, 132, 176, 177, 178, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000490, тобто до 18 вересня 2025 року включно, без визначення розміру застави, з утриманням останнього на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_4 , з місцем дислокації АДРЕСА_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1