Справа № 734/2004/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/49/25
Категорія - ч. 2 ст. 307 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 , (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_8 , (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження, внесеного 29 жовтня 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000303, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 на вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 05 жовтня 2023 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Козелець, Чернігівської області, громадянина України, інваліда 2 групи довічно, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 05 жовтня 2023 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України та призначено йому покарання:

- за ч. 1 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

- за ч.2 ст.307 КК України - 6 років з конфіскацією усього належного йому майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, призначено ОСОБА_8 остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покаранням більш суворим у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією усього належного йому майна.

Стягнуто з обвинуваченого на користь держави 2534 грн. 60 коп. процесуальних витрат на залучення експертів.

Питання про речові докази вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

Не погоджуючись з рішенням суду обвинуваченим ОСОБА_8 та його захисник-адвокат ОСОБА_7 були подані апеляційні скарги які є аналогічними за змістом, в яких вони просять скасувати вирок суду і закрити кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 за відсутності в його діях складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 307 КК України.

Також просять визнати докази сторони обвинувачення неналежними та недопустимими доказами, так як такі отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_8 , діючи з корисливих мотивів, у невстановлені досудовим розслідуванням місці та час незаконно, з метою подальшого незаконного збуту придбав паперовий згорток з порошкоподібною речовиною масою 0,128 г, яка згідно з висновком експерта № 1845 (х) від 03.12.2014 містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон), маса якого становить 0,028 г. У подальшому, 25.11.2014, близько 14 години, ОСОБА_8 , незаконно зберігаючи зазначений наркотичний засіб при собі, переніс його з метою незаконного збуту до території біля будівлі «критого ринку», що розташований за адресою: Чернігівська область, смт Козелець, вул. Соборності, 26, та, діючи з корисливих мотивів, незаконно збув його ОСОБА_9 за грошові кошти в сумі 300 грн. Згідно із затвердженим Постановою КМ України № 770 від 06.05.2000 Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів метадон (фенадон) віднесений до таблиці 2 списку 1 «Наркотичні засоби, обіг яких обмежено».

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_8 , діючи повторно, з корисливих мотивів, у невстановлені досудовим розслідуванням місці та час, незаконно придбав з метою збуту три полімерні пакетики з порошкоподібною речовиною білого кольору масою 0,266 г, 0,110 г, 0,235 г, а загальною масою 0,611 г, яка згідно висновку експерта № 182, 317 (х) від 02.03.2015 містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон), масою 0,026 г, 0,013 г, 0,027 г, а загальною масою 0,066 г. У подальшому, ОСОБА_8 , діючи повторно, незаконно зберігаючи зазначений наркотичний засіб при собі, переніс його до місця свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де продовжив його незаконно зберігати з метою незаконного збуту. 27.02.2015 працівниками поліції у ході обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено три полімерні пакетики з порошкоподібною речовиною білого кольору масою 0,266 г, 0,110 г, 0,235 г, а загальною масою 0,611 г, яка згідно висновку експерта № 182, 317 (х) від 02.03.2015 містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон), масою 0,026 г, 0,013 г, 0,027 г, а загальною масою 0,066 г, які ОСОБА_8 незаконно зберігав з метою незаконного збуту. Згідно із затвердженим Постановою КМ України № 770 від 06.05.2000 Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів метадон (фенадон) віднесений до таблиці 2 списку 1 «Наркотичні засоби, обіг яких обмежено».

Під час апеляційного розгляду захисник-адвокат ОСОБА_7 заявив клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_8 у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України.

Заслухавши доповідача, позицію захисника та обвинуваченого, думку прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги та поданого клопотання, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання сторони захисту, колегія суддів виходила з такого.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 КК особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло 10 років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Матеріально-правовими підставами звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків, відсутність обставин, що порушують їх перебіг, невчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеню тяжкості; а процесуально-правовими підставами - притягнення особи як обвинуваченого та його згода на звільнення від кримінальної відповідальності.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачувався у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України за епізодами від 25 листопада 2014 року та 27 лютого 2015 року, і з огляду на п. 4 ч. 1 ст. 49 КК строк давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності на час апеляційного розгляду закінчився.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від суду, в цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. Згідно з висновком Верховного Суду України, який міститься в постанові № 5-1кс15 від 19.03.2015, під ухиленням від суду з огляду на положення ч. 2 ст. 49 КК України слід розуміти будь-які умисні дії особи (нез`явлення без поважних причин за викликом до суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміну документів, які посвідчують особу, або зовнішності, перехід на нелегальне становище, імітацію своєї смерті тощо) з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання такої особи. За правилами частини першої статті 323, статті 335 КПК України, передумовою оголошення розшуку є вжиття судом заходів до забезпечення прибуття обвинуваченого до суду, в тому числі належне повідомлення про виклик, постановлення ухвали про привід, тобто останній, усвідомлюючи виникнення в нього юридичного обов`язку постати перед судом, має ухилятися від його виконання. Якщо особа, яка скоїла злочин, до моменту виникнення вказаного обов`язку в порядку реалізації конституційного права на свободу пересування змінила місце свого проживання (навіть з метою уникнення кримінальної відповідальності), про юридично значуще ухилення від слідства говорити не можна, також неможливо перекладати на обвинуваченого відповідальність за неналежне повідомлення про виклик до суду.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що з 19 березня 2015 року ОСОБА_8 було оголошено в розшук за відсутності відомостей про його місцезнаходження і лише із встановленням такого 16 травня 2018 року було відновлено досудове розслідування.

Разом з тим, в матеріалах кримінального провадження відсутні об`єктивні дані про умисне ухиляння ОСОБА_8 від суду, що зумовило зупинення судового розгляду з оголошенням його розшуку. Згідно пояснень наданих обвинуваченим ОСОБА_8 слідує, що він постійно проживав в м. Козелець, нікуди за межі України не виїжджав, та що ніяких викликів, повідомлень про з`явлення до правоохоронних органів не отримував.

В матеріалах кримінального провадження міститься повідомлення про підозру ОСОБА_8 від 12 березня 2015 року, однак отримане воно останнім 16 травня 2018 року, як і пам`ятку про процесуальні права та обов`язки.

При цьому, в ході апеляційного суду стороні обвинувачення надавалася можливість, шляхом відкладення судового засідання, надати належні докази про повідомлення ОСОБА_8 щодо необхідності з`явлення до правоохоронного органу. Однак, в наданих прокурором матеріалах відсутні будь які підтверджуючі дані, які свідчили про обізнаність ОСОБА_8 про існування кримінального провадження чи необхідність йому з`явитися до правоохоронних органів, а саме:

- згідно рапортів ст. о/у в ОВС УБОЗ в Чернігівській області від 3 та 5 березня 2015 року, ОСОБА_8 мешкає за адресою АДРЕСА_2 , при виїзді за вказаною адресою 2, 3, 4 та 5 березня 2015 року двері помешкання ніхто не відчинив і останнього вдома не було (т. 5 а.к.п. 146, 147);

- згідно повідомлення про вручення поштового відправлення, а саме повісти на ім`я ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_2 , останнє було вручено особі на прізвище ОСОБА_10 (т. 5 а.к.п 149);

- згідно рапортів старшого слідчого СУ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_11 від 12,13, 14, 16 березня 2015 року, були спроби викликати підозрюваного ОСОБА_8 до УБОЗ УМВС в Чернігівській області для участі у слідчих діях, але автоматизована система сповіщала, що на даний момент не може прийняти дзвінок ( т. 5 а.к.п. 150, 151, 153, 154)

- згідно рапорта старшого слідчого СУ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_11 від 13 березня 2015 року, було відправлено замовний лист з повісткою про виклик до місця мешкання підозрюваного ОСОБА_8 з метою прибуття останнього до УБОЗ УМВС в Чернігівській області для участі у слідчих діях, але ОСОБА_8 не з`явився (т. 5 а.к.п. 152).

Вказані матеріали свідчать про неможливість оперативним працівникам та слідчому встановити місце перебування ОСОБА_8 та вручити останньому повістку.

Згідно пояснень прокурора в судовому засіданні апеляційного суду, докази належного повідомлення ОСОБА_8 та обізнаність останнього про здійснення відносно нього кримінального провадження можливо могли міститися в матеріалах ОРС, однак така на даний час - знищена.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_8 не може відповідати за неналежний виклик до слідчого, тому відсутні підстави для зупинення перебігу давності притягнення до кримінальної відповідальності за правилами ч. 2 ст. 49 КК України.

Апеляційний суд при цьому приймає до уваги висновок Верховного Суду України, викладений в постанові від 30.08.2021 у справа № 638/15651/13 та правові позиції викладені у постановах Верховного Суду у справі № 5-1кс15 від 19.03.2015, у справі № 659/234/16-к від 19.06.2018, у справі № 204/4728/15-к від 20.10.2020, у справі № 372/2007/19 від 08.11.2019, у справі № 639/793/17 від 30.05.2019, у справі № 551/403/16-к від 03.07.2019 та вважає, що в даному кримінальному провадженні відсутні підстави для висновку про свідоме та умисне ухилення ОСОБА_8 від органів досудового розслідування.

Колегія суддів вважає, що оскільки з дня вчинення інкримінованих ОСОБА_8 кримінальних правопорушень минуло понад десять років, останній протягом цього періоду не ухилявся від досудового розслідування або суду, вперше притягається до кримінальної відповідальності - він може бути звільнений від кримінальної відповідальності на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України.

Відповідно до ст. 417 КПК суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок і закриває кримінальне провадження.

Згідно з ч. 2 ст.124КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

За змістом наведеної норми КПК України процесуальні витрати сторони обвинувачення на проведення експертиз у певному кримінальному провадженні здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України без окремого судового рішення, а їх покладення на обвинуваченого здійснюється лише у разі ухвалення обвинувального вироку за умови належного документального підтвердження.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 12 вересня 2022 року у справі 203/241/17, провадження №51-4251кмо21виснувала, якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Оскільки в цьому кримінальному провадженні апеляційний суд дійшов висновку про те, що кримінальне провадження підлягає закриттю, процесуальні витрати не можуть бути стягнені з обвинуваченого та мають бути віднесені на рахунок держави.

Питання про долю речових доказів мають бути вирішені відповідно до положень ст.100 КПК України, так само, як і судом першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 49, 284, 417, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Клопотання захисника-адвоката ОСОБА_7 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 05 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_8 - скасувати.

Звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Судові витрати в сумі 2534 грн. 60 коп. процесуальних витрат віднести на рахунок держави.

Речові докази, які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів СУ УМВС України в Чернігівській області:

- три поліетиленові пакети з порошкоподібною речовиною білого кольору, які згідно висновку експерта № 182, 317 (х) від 02.03.2015, містять в своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фена дон), маса якого в порошкоподібній речовині становить 0,028 г;

- згорток, виконаний з фрагментів аркуша паперу білого кольору, в якому міститься порошкоподібна речовина білого кольору, масою (відповідно о висновку експерта №1845 (х) від 03.12.2014) 0,079 г, яка у своєму складі містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (феннадон) у кількості 0,028 г;

- пристрій для зважування в корпусі чорного кольору за нашаруванням речовини білого кольору, яка згідно висновку експерта №184, 316 (х) від 02.03.2015, містить в своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фена дон), знищити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4