Номер провадження: 11-кп/813/893/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000462 від 11.08.2024 року за апеляційною скаргою прокурора Київської окружної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 02.09.2024 року, щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Одеси, із середньою освітою, офіційно не працевлаштований, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

встановив:

Оскарженим вироком, який ухвалений в порядку спрощеного провадження, ОСОБА_9 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та йому призначено покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.

На ОСОБА_9 покладені обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.2 ст.59-1 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання.

Вирішено питання стосовно речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Вироком суду ОСОБА_9 визнаний винуватим за е, що він, 11.08.2024 року, приблизно о 10 год, використовуючи свій мобільний телефон, в якому встановлений застосунок «Telegram», за допомогою мережі Інтернет, використовуючи вказаний застосунок замовив для особистого вживання наркотичний засіб, обіг якої обмежено - метадон.

Після цього, 11.08.2024 року ОСОБА_9 на свій мобільний телефон отримав повідомлення з даними про місцезнаходження вказаного наркотичного засобу, а саме за адресою: м.Одеса, вул.Маршала Малиновського, 25. В подальшому, ОСОБА_9 11.08.2024 року прибувши за вищевказаною адресою та знаходячись біля будинку №25 по вул.Маршала Малиновського в м.Одесі, забрав біля гаражів згорток з полімерної плівки з наркотичним засобом, обіг якої обмежено - метадоном та поклав у кишеню своїх шортів. Таким чином, ОСОБА_9 незаконно придбав наркотичний засіб обіг якого обмежено - метадон.

В подальшому, 11.08.2024, приблизно об 11:00 год, ОСОБА_9 перебуваючи за адресою: м.Одеса, вул.Космонавтів, 3-А, був зупинений працівниками Національної поліції України, які виявили у обвинуваченого згорток з полімерної плівки з наркотичним засобом, обіг якого обмежено - метадон, кількісний вміст якого становить 0,320 гр., які ОСОБА_9 незаконно зберігав при собі для особистого вживання, без мети збуту.

Дії ОСОБА_9 кваліфіковані за ч.1 ст.309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.

Не погоджуючись з вироком суду прокурор Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати та ухвали новий, яким ОСОБА_9 вважати засудженим за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік. На підставі п.п.1,2,3 ст.59-1 КК України покласти на ОСОБА_9 обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. В іншій частині вирок залишити без змін.

Вимоги апеляційної скарги прокурор обґрунтовує тим, що суд призначив ОСОБА_9 покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік та поклав обов`язки, передбачені лише п.п.1, 2 ч.2 ст.59-1 КК України, однак не поклав обов`язок, передбачений п.3 ч.2 ст.59-1 КК України, що передбачено п.п.1,2 ч.2 ст.59-1 К України, а тому судом неправильно застосований матеріальний закон.

Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, вирок суду першої інстанції в даному кримінальному провадженні не оскаржений.

Судовий розгляд в суді апеляційної інстанції, відповідно до положень ч.4 ст.405 КПК України (далі КПК), проведено за відсутності обвинуваченого ОСОБА_9 , який будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. Неявка обвинуваченого не є підставою для відкладення судового розгляду, тому з метою виконання вимог ст.28 КПК, апеляційний розгляд проведено за відсутності обвинуваченого,

Колегія суддів вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженого рішення, судом були створені всі умови для реалізації права обвинуваченого на доступ до правосуддя.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

У своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити; захисника, яка не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора; вивчивши матеріали кримінального провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України (далі КПК), вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в ній доказами.

Відповідно до вимог ч.2 ст.382 КПК вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Порушень при вирішенні судом першої інстанції питання щодо дослідження доказів відносно тих обставин, які ніким не оспорюються, апеляційним судом не встановлено, а тому ці обставини не є предметом апеляційного розгляду, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК, переглядає вирок суду лише в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Положеннями закріпленими в ст.409 КПК регламентовано підстави для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, в тому числі і істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.59-1 КК України покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.

Згідно з ч.2 ст.59-1 КК України суд покладає на засудженого до пробаційного нагляду такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Суд першої інстанції призначив ОСОБА_9 покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік та поклав на обвинуваченого обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.2 ст.59-1 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання.

Разом з цим, суд безпідставно не поклав на обвинуваченого обов`язок, передбачений п.3 ч.2 ст.59-1 КК України, в саме - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Зменшення судом обсягу передбачених законом обов`язків, зокрема призначення лише одного з перелічених у ч.2 ст.59-1 КК України обов`язків, є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Колегія суддів звертає увагу, що в апеляційній скарзі, прокурор за результатами апеляційного розгляду просить вирок скасувати та ухвали новий, яким ОСОБА_9 вважати засудженим за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік з покладанням обов`язків, передбачених п.п.1,2,3 ч.2 ст.59-1 КК України.

Разом з цим, у постановах від 24.01.209 року (справа №189/1931/17, провадження №51-9073км18) та від 28.01.2020 року (справа №473/1064/17, провадження №51-3768 км 19), Верховний Суд зробив висновок про те, що визначені у ст.76 КК України обов`язки, які суд покладає на особу в разі звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, не є видом покарання з огляду на систему покарань, визначену в КК України, а є умовами звільнення особи від відбування покарання, невиконання яких тягне за собою припинення випробування. Збільшення апеляційним судом кола обов`язків, передбачених ст. 76 КК, що покладаються на засудженого, не вимагає ухвалення нового вироку.

Крім того, апеляційний суд зауважує про відсутність необхідності зазначати про те, що ОСОБА_9 слід вважати засудженим за ч.1 ст.309 КК України, оскільки висновки суду в цій частині ніким не оскаржуються.

Згідно п.2 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду апеляційний суд має право змінити вирок або ухвалу.

Пунктом 4 ч.1 ст.408 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції змінює вирок в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.409 КПК, підставами для скасування судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Пунктом 1 ч.1 ст.413 КПК передбачено, що неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги прокурора заслуговують на увагу, а тому вирок суду першої інстанції, на підставі п.4 ч.1 ст.409, п.1 ч.1 ст.413 КПК підлягає зміні, в частині покладання на ОСОБА_9 обов`язків, передбачених п.п.1,2,3 ч.2 ст.59-1 КК України.

Призначене обвинуваченому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік з покладанням обов`язків, передбачених п.п.1,2,3 ч.2 ст.59-1 КК України, колегія суддів вважає необхідним та достатнім з метою виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_9 , попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому, забезпечення зміцнення законності та сприяння запобігання кримінальним правопорушенням.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що апеляційна прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції зміні з наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 408, 409, 413, 419, 424, 426, 532 КПК, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Київської окружної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Київського районного суду м. Одеси від 02.09.2024 року в кримінальному провадженні №0000462 від 11.08.2024 року, яким ОСОБА_9 засуджений за ч.1 ст.309 КК України змінити.

Викласти абзац 2 резолютивної частини вироку в наступній редакції: - «На підставі п.п.1,2,3 ч.2 ст.59-1 КК України покласти на ОСОБА_9 обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації».

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили,

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4