Справа № 715/542/25
Провадження № 1-кп/715/112/25
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.05.2025 селище Глибока

Глибоцький районний суд Чернівецької області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4

ОСОБА_5

ОСОБА_6

ОСОБА_7

ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000145 за обвинувальним актом по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України,

кримінальне провадження № 0000144 за обвинувальним актом по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України,

кримінальне провадження № 0000288 за обвинувальним актом по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України,

кримінальне провадження № 0000147 за обвинувальним актом по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України,

кримінальне провадження № 0000146 за обвинувальним актом по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Глибоцького районного суду перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України. Згідно обвинувальних актів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 обвинувачуються в тому, що, будучи державними інспекторами ВМО №2 митного поста «Вадул-Сірет» Чернівецької митниці, неналежно виконуючи свої службові обов`язків під час митного оформлення товару в режимі імпорт по митних деклараціях, при здійсненні митних формальностей - контролю правильності застосування пільг в оподаткуванні та перевірки правильності нарахування митних платежів товару, ввезеного на митну територію України відповідно до Договорів поставки № TRU-1/03052022, № TRU-3/03052022 та № TRU-5/03052022, в період часу з 11 серпня 2022 року по 22 серпня 2022 року, в порушення вимог посадових інструкцій державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста «Вадул-Сірет» Чернівецької митниці Державної митної служби України, затверджених виконувачем обов`язків начальника Чернівецької митниці Державної митної служби України ОСОБА_10 01.07.2021 року, Положення про митний пост «Вадул-Сірет» Чернівецької митниці, затвердженого наказом Чернівецької митниці від 01.07.2021 року № 33, Положення про відділ митного оформлення № 2 митного поста «Вадул-Сірет» Чернівецької митниці, затвердженого 01.07.2021 року в.о. начальника Чернівецької митниці ОСОБА_10 , розділу XXI «Прикінцеві та перехідні положення» Митного кодексу України, пункту 32 підрозділу 2 та пункті 42 підрозділу 5 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, з врахуванням змін, внесених Законом України від 01.04.2022 року № 2173-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо адміністрування окремих податків у період воєнного, надзвичайного стану», підтвердили правильність застосування преференції «225» до товару за кодами УКТ ЗЕД 6107 11 00 00, 6107 91 00 00, 6110 30 91 00, що призвело до митного оформлення зазначеного товару без сплати обов`язкових митних платежів, загальні суми яких у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподаткований мінімум доходів громадян та відповідно до п. 4 примітки до статті 364 КК України є тяжкими наслідками.

23 травня 2025 року захисник ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_9 направив до суду клопотання про звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям. Заявлене клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином, щиро розкаялися у вчиненому злочині. У період здійснення митного оформлення по митним деклараціям керівництвом митниці неодноразово наголошувалось про необхідність якнайшвидшого оформлення митних декларацій щодо постачання військової форми, військового обладнання, амуніції та інших предметів для потреб Збройних Сил України та вони носили пріоритетний характер. Обвинувачені, будучи службовими особами державного органу України, патріотами України, розуміли потреби ЗСУ та необхідність якнайшвидшого здійснення митних формальностей без жодних зволікань та необґрунтованих затримок у митному оформленні товарів для Міністерства оборони України. Враховуючи реалії на період часу, коли ввозились товари на митну територію України за митними деклараціями, які обвинувачені оформлювали, зокрема на підставі яких ввозилась військова форма, останні розуміли необхідність швидкого оформлення митних декларацій для того, щоб військова форма, яка відносилась до критичних номенклатур, надійшла до військових. Кінцевим отримувачем товарів була Держава в особі Міністерства оборони України та в подальшому Збройні Сили України. За таких обставин обвинувачені діяли з державницької позиції. Окремо слід зазначити те, що при здійсненні митних формальностей системою АСУР не було згенеровано жодних ризиків, в тому числі щодо кодів УКТ ЗЕД, заявлених преференцій, відправників, отримувачів, тощо. Покладаючись на роботу системи АСУР, обвинувачені розуміли, що система не виявила та не ідентифікувала жодних помилок в митних деклараціях та у останніх не було жодних формальних підстав для додаткового застосування індикаторів ризиків СУР, оскільки це могло призвести до безпідставного затягування здійснення митних формальностей. Приймаючи рішення про випуск у вільний обіг товарів для Міністерства оборони України та підтвердження застосування 225 преференції, обвинувачені керувалися принципами «аналогії Закону», яким було врегульовано підставу застосування цієї преференції. Після здійснення митного оформлення митних декларацій, що зазначені вище, Міністерство оборони України зверталось до Чернівецької митниці із листом про відстрочення митних платежів у зв`язку із відсутністю на той час коштів у Міністерства оборони України, необхідних для здійснення сплати мита та ПДВ. В подальшому, Міністерством оборони України були здійснені оплати мита та ПДВ за зазначеними вище митними деклараціями, що в повному обсязі надійшли до Чернівецької митниці. Фактично державний орган України повинен був здійснити оплату державному органу України, при цьому Державі в цілому шкоди завдано не було.

Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого їм діяння визнали у повному обсязі, підтримали заявлене клопотання та просили його задовольнити, надавши пояснення в суді, згідно яких вони повністю та беззастережно визнають свою вину у вчиненому злочині, передбаченому ч.2 ст. 367 КК України, щиро каються у вчиненому, вказують, що діяли в інтересах держави та ЗСУ, щоб забезпечити якнайшвидше отримання солдатами ЗСУ військової форми. Просять суд звільнити їх від кримінальної відповідальності

Захисник обвинувачених адвокат ОСОБА_9 в судовому засіданні клопотання підтримав у повному обсязі.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення даного клопотання.

Представник потерпілого Чернівецької митниці ОСОБА_11 в судове засідання не з`явилася, направив до суду клопотання про розгляд справи без його участі, також вказав, що підтримує клопотання адвоката ОСОБА_9 щодо звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані суду матеріали кримінального провадження, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Зі змісту частини першої статті 285 КПК випливає, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. При цьому частиною третьою статті 285 КПК визначено, що у разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Крім того, частиною четвертою статті 286 КПК визначено, що у разі, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Суд звертає увагу на те, що Верховний Суд України (далі ВСУ) у пункті 1 постанови Пленуму № 12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» (далі Постанова від 23.12.2005) зазначив, що звільнення від кримінальної відповідальності це відмова держави від застосування щодо особи, котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених КК, у порядку, встановленому КПК.

Закриття кримінальної справи зі звільненням від кримінальної відповідальності можливе лише в разі вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК, та за наявності визначених у законі правових підстав, вичерпний перелік яких наведено у частині першій статті 44 КК, а саме: у випадках, передбачених цим Кодексом, а також на підставі закону України про амністію чи акта помилування.

У абзаці п`ятому пункту 2 наведеної Постанови від 23.12.2005 року зазначено, що при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, а до апеляційного та касаційного судів з обвинувальним вироком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також, що наявні умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності, передбачені КК. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення.

Згідно з роз`ясненнями, наданими в абзаці четвертому пункту 2 Постанови від 23.12.2005 року підставою такого звільнення може бути або певна поведінка особи після вчинення злочину, яку держава заохочує (дійове каяття, примирення винного з потерпілим, припинення злочинної діяльності та добровільне повідомлення про вчинене тощо), або настання певної події (наприклад, зміна обстановки, закінчення строків давності).

Відповідно до ст. 45 КК України, якою передбачено передумови та підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Таким чином, звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям можливе за наявності передумови - вчинення особою вперше кримінального проступку або необережного нетяжкого злочину, крім кримінальних правопорушень щодо яких встановлено застереження в законі; а також підстави - дійового каяття, яке полягає у щирому розкаянні особи у вчиненому кримінальному правопорушенні, активному сприянні нею у розкритті цього кримінального правопорушення та повному відшкодуванні завданих збитків або усуненні заподіяної шкоди.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям (ст. 45 КК України) можливе в разі вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості.

Такою, яка вчинила злочин уперше, вважається особа, котра раніше не вчиняла злочинів або раніше вчинила злочин, що вже втратив правове значення. Вчинення триваючого або продовжуваного злочину, двох або більше злочинів невеликої тяжкості, які утворюють сукупність (за винятком реальної), не може бути перепоною для застосування ст. 45 КК.

Дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК.

Виняток можуть становити лише випадки вчинення злочину чи замаху на нього, внаслідок яких не заподіяно шкоду або не завдано збитки.

Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.

Повне відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди полягає в добровільному задоволенні винним або іншими особами обґрунтованих претензій потерпілого щодо відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди, загладжуванні її в інший спосіб, наприклад, шляхом прилюдного вибачення за завдану образу.

Передбачене у ст. 45 КК звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Загальні засади такого звільнення було наведено вище, тому у зазначеному кримінальному провадженні слід вирішити питання щодо їх дотримання при зверненні з наведеним вище клопотанням.

Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для звільнення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, суд враховує таке.

Окрім наведених вище роз`яснень, наданих у Постанові від 23.12.2005 року, ВС 13.02.2018 року (справа № 161/13242/16-к) зауважив, що вирішення питання про можливість звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності є судовою дискрецією.

У постанові від 14.06.2018 року (справа № 760/115405/16-к) ВС зазначив, що поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування статті 75 КК тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Судом вже вище зазначено, що ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 згідно з наданими суду матеріалами є особами, які вперше вчинили кримінально каране діяння (злочин). Відтак, вимогу частини першої статті 45 КК в цій частині дотримано.

Відповідно до приписів частини другої статті 12 КК України вчинене ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 діяння відноситься до нетяжких злочинів, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та зі штрафом від двохсот п`ятдесяти до семисот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або без такого.

Отже, застереження щодо неможливості застосування приписів частини першої статті 45 КК щодо тяжкості інкримінованого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 діяння також відсутні.

Вирішуючи питання щодо наявності такої умови для звільнення від кримінальної відповідальності як щире каяття, суд вважає за доцільне зауважити таке.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 3 постанови Пленуму ВСУ № 12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Щире каяття це певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчиненням інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину, або відшкодування заданих збитків чи усунення заподіяної шкоди.

Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім.

Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

При цьому, в постанові від 18.09.2019 року (справа № 166/1065/18) ВС зазначив, що розкаяння передбачає, крім визнання факту скоєння злочину, ще й дійсне визнання власної провини, щирий жаль та осуд своєї поведінки.

Аналогічна правова позиція сформована у постанові ВС від 27.11.2019 року (справа № 629/847/15-к) та від 20.08.2020 року (справа № 750/1503/19).

В ході розгляду клопотання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 надали суду покази, згідно яких визнали, свою вину в повному обсязі, каються у вчиненому та за згодою сторін продовжують виконувати свої посадові обов`язки.

Також судом встановлено, що у період здійснення митного оформлення по митним деклараціям, які є предметом даного судового розгляду, керівництвом митниці неодноразово наголошувалось про необхідність якнайшвидшого оформлення митних декларацій щодо постачання військової форми, військового обладнання, амуніції та інших предметів для потреб Збройних Сил України та вони носили пріоритетний характер. Обвинувачені, будучи службовими особами державного органу України, розуміючи потреби ЗСУ та необхідність якнайшвидшого здійснення митних формальностей без жодних зволікань та необґрунтованих затримок у митному оформленні товарів для Міністерства оборони України, враховуючи реалії часу, коли ввозились товари на митну територію України за відповідними митними деклараціями, розуміли необхідність швидкого оформлення митних декларацій для того, щоб військова форма, яка відносилась до критичних номенклатур, надійшла до військових. При здійсненні митних формальностей системою АСУР не було згенеровано жодних ризиків, в тому числі щодо кодів УКТ ЗЕД, заявлених преференцій, відправників, отримувачів тощо.

Суд окремо звертає увагу на те, що кінцевим отримувачем товарів була Держава в особі Міністерства оборони України та в подальшому Збройні Сили України. Слід зазначити, що після здійснення митного оформлення митних декларацій Міністерство оборони України зверталось до Чернівецької митниці із листом про відстрочення митних платежів у зв`язку із відсутністю на той час коштів у Міністерства оборони України, необхідних для здійснення сплати мита та ПДВ. В подальшому Міністерством оборони України були здійснені оплати мита та ПДВ за зазначеними вище митними деклараціями, що в повному обсязі надійшли до Чернівецької митниці. Розрахунки щодо сплати митних платежів мали бути здійснені, а в подальшому і були здійснені між двома державними органами - Міністерством оборони України та Чернівецькою митницею, а вчинення обвинуваченими діянь, зазначених в обвинувальних актах щодо них, не могли принести майнової вигоди чи користі третім приватним юридичним чи фізичним особам. Згідно зі змістом самих обвинувальних актів на момент їх складання заподіяна вчиненими злочинами шкода відшкодована в повному обсязі. Більш того, як вбачається з відповіді Міністерства оборони України від 19 лютого 2025 року на адвокатський запит, Наказом Міністра оборони України №16 від 07.01.2023 року обвинувачені були нагороджені грамотами Міністерства оборони України за значний особистий внесок у справу розвитку ЗСУ, плідну та самовіддану співпрацю з Міністерством оборони України по захисту територіальної цілісності України та сприяння в митному оформленні вантажів критичних номенклатур для забезпечення ЗСУ.

Отже, аналізуючи доводи учасників кримінального провадження, надані суду матеріали, наведені вище роз`яснення та правові позиції, суд дійшов до переконання, що в судовому засіданні підтверджено наявність у ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 щирого каяття. Більш того, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, як пом`якшуючі покарання обставини, зазначені в самих обвинувальних актах. Тому наявність зазначеної умови для звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності, на переконання суду, також дотримано.

З огляду на викладене, суд вважає, що правових перепон для задоволення клопотання про звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям в судовому засіданні встановлено не було. Саме тому суд вважає за доцільне клопотання захисника - адвоката ОСОБА_9 задовольнити та звільнити ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 367 КК, на підставі статті 45 КК у зв`язку з дійовим каяттям. На переконання суду, сама по собі процедура притягнення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності, досудове розслідування та судовий розгляд справили на них необхідний та достатній виховний вплив з метою недопущення ними вчинення в майбутньому протиправних діянь та виконання встановлених в суспільстві правил поведінки.

Керуючись статтями 284, 371 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання захисника обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України адвоката ОСОБА_9 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 367 КК України, на підставі статті 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям.

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 367 КК України, на підставі статті 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям.

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 367 КК України, на підставі статті 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям.

Звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 367 КК України, на підставі статті 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям.

Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 367 КК України, на підставі статті 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України - закрити.

Процесуальні витрати у сумі 87 646 гривень 40 копійок віднести на рахунок Державного бюджету України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Глибоцький районний суд Чернівецької області протягом 7-ми днів з дня її проголошення всіма учасниками процесу.

Суддя