Номер провадження: 11-кп/813/1807/25
Справа № 522/7215/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000096 від 26.02.2021 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 14.05.2025 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку Республіки Азербайджану, громадянина Азербайджану, одруженого, непрацюючого, із середньою освітою, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України,

встановив:

На розгляді Приморського районного суду м.Одеси перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000096 від 26.02.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України.

Оскарженою ухвалою місцевого суду відмовлено в задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу, задоволено клопотання прокурора та в порядку ст.331 КПК України (далі КПК ), обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на 60 днів до 13 липня 2025 року, без визначення розміру застави.

Мотивуючи прийняте рішення суд першої інстанції послався на те, що на теперішній час не зменшились існуючи ризики, а тому лише запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою та застосувати до обвинуваченого менш суворий запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Захисник вважає, що підстави для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою відсутні, а його подальше утримання в установі попереднього ув`язнення порушує права обвинуваченого, передбачені Конституцією України та Конвенцією про захист прав та основоположних свобод людини.

Захисник наголошує, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, не може бути єдиною підставою для застосування виняткового запобіжного заходу без врахування інших обов`язкових обставин.

Крім того, захисник стверджує про недоведеність ризиків того, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Іншими учасниками кримінального провадження ухвала суду не оскаржується.

Відповідно до вимог ст.422-1 КПК розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Захисник ОСОБА_5 та прокурор, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явились.

При цьому, в апеляційній скарзі захисник просив провести судовий розгляд без його участі та без участі обвинуваченого.

Прокурор про причини неявки апеляційний суд не повідомив.

За наведених обставин, враховуючи положення ч.4 ст.405, ч.4 ст.422-1 КПК апеляційний розгляд проведено за відсутності учасників кримінального провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Частина 1 ст.404 КПК України (далі КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За змістом ч.1 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Колегією суддів встановлено, що на розгляді в Приморському районному суді м.Одеси перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000096 від 26.02.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України

Оскарженою ухвалою обвинуваченому ОСОБА_9 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки суд першої інстанції дійшов висновку про те, що на теперішній час не зменшились ризики, які були підставою для застосування до обвинуваченого найсуворішого запобіжного заходу.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду, з огляду на таке.

Злочин, передбачений ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів та за його вчинення, у разі доведеності вини ОСОБА_7 , з урахуванням положень ч.3 ст.68 КК України, йому може бути призначено реальне покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років.

Беручи до уваги тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, апеляційний суд вважає, що на теперішній час продовжує існувати ризик того, що ОСОБА_10 може здійснити спроби переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Існування вказаного ризику підтверджується і тим, що обвинувачений є громадянином Азербайджанської Республіки, а тому у випадку застосування до нього запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі, останній матиме реальну можливість безперешкодно залишити територію України та уникнути кримінального переслідування.

Апеляційний суд враховує, що в розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На теперішній час у кримінальному провадженні не були здійсненні всі дії, що передбачені процедурою судового розгляду для повного, об`єктивного та всебічного дослідження всіх обставин справи, зокрема суд має безпосередньо допитати свідків та потерпілих, а також дослідити всі докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

Оскільки наразі судовий розгляд триває, не зменшився і продовжує існувати ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК, а саме, що перебуваючи на свободі ОСОБА_10 матиме можливість здійснювати вплив на свідків та потерпілих, які під час досудового розслідування надали викривальні показання відносно нього.

При цьому колегія суддів враховує положення ч.4 ст.95 КПК, яка передбачає, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу.

За таких обставин ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК на теперішній час не зменшились і продовжують існувати.

Апеляційний суд звертає увагу, що КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченої кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку суд має зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Оцінюючи викладені обставини в їх сукупності апеляційний суд дійшов висновку про те, що на даному етапі судового розгляду лише винятковий запобіжний захід у тримання під вартою є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 та запобігатиме існуючим ризикам.

Приймаючи до уваги фактичні обставини кримінального провадження, виходячи із конкретних обставини інкримінованого обвинуваченому діяння, яке було направлено на заподіяння смерті потерпілим, апеляційний суд погоджується з висновком суду, який на підставі ч.4 ст.183 КПК не визначив обвинуваченому альтернативний запобіжний захід у виді застави.

Враховуючи викладене, доводи сторони захисту про наявність підстав для застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту є необґрунтованими.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про неможливість перебування ОСОБА_7 під вартою за станом здоров`я.

Таким чином, на теперішній час обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК, які є перешкодою для продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до обвинуваченого, як судом першої інстанції, так і колегією суддів апеляційного суду, не встановлено.

Одночасно, апеляційний суд звертає увагу, що доцільність необхідності подальшого утримання обвинуваченого під вартою буде перевірена через нетривалий час в порядку ст.331 КПК.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого, які б були підставою для скасування оскарженої ухвали та зміни запобіжного заходу на більш м`який.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення поданої апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції.

Пунктом 1 частини 3 статті 407 КПК встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 197, 199, 376, 404, 405, 406, 407, 419, 422-1, 532 КПК, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 14.05.2025 року, якою в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000096 від 26.02.2021 року обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 13 липня 2025 року включно, без визначення застави залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4