Справа № 136/418/25
провадження №1-кс/136/159/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2025 року м. Липовець

Слідчий суддя Липовецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець, скаргу ОСОБА_4 на повідомлення про підозру в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000057 від 06.03.2025, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.246 КК України,

ВСТАНОВИВ:

07.05.2025 ОСОБА_4 через свого захисника адвоката ОСОБА_5 звернувся до суду із зазначеною скаргою, мотивуючи тим, що у провадженні слідчого відділу ВП №4 Вінницького РУП ГУ НП у Вінницькій області перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000057 від 25.04.2025, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.246 КК України.

25.04.2025 ОСОБА_4 було вручено повідомлення про підозру за ч.4 ст. 246 КК України, яке сторона захисту вважає необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, оскільки слідчим зроблено передчасний висновок про наявність в діях ОСОБА_4 умислу на скоєння кримінального правопорушення, передбаченого за ч.4 ст. 246 КК України. При цьому, неналежним чином було проведено огляд місця події 05.03.2025, оскільки не встановлено коли були зрізані дерева, покази свідків та матеріали кримінального провадження містять відомості про порубку ОСОБА_4 чотирьох складометрів деревини породи клен, однак в основу повідомлення про підозру покладено висновок експерта за результатами інженерно-екологічної експертизи якою встановлено порубку дерев породи клен, ясен, вишня у кількості 124 штуки із діаметром та довжиною, що не відповідали відомостям, що містяться у матеріалах кримінального провадження.

Відповідної експертизи щодо давності зрізів дерев на пеньках орган досудового розслідування не призначив та не намагався встановити істину по справі, хибно посилаючись на висновок інженерно-екологічної експертизи, яка була проведена для визначення шкоди, експертизи деревини вилученої у ОСОБА_4 проведено не було, також і експертизи, що встановлювала б причетність підозрюваного до зрізів у полелісозахисній смузі, тому підозра ґрунтується на припущеннях.

Окрім цього, слідчий здійснив перекваліфікацію кримінального правопорушення з ч.1 ст.246 КК України на ч.4 ст.246 КК України без відповідного внесення відомостей до ЄРДР, поза межами покладених на нього КПК України повноважень, відтак зібрані після цього докази є недопустимими.

Ураховуючи викладене, сторона захисту у скарзі стверджує, що підозра за ч.4 ст.246 КК України, ґрунтується виключно на припущеннях і суперечливих доказах органу досудового розслідування, будь-якими письмовими чи іншими доказами не підтверджена, що стало підставою звернення до слідчого судді із даною скаргою, у якій вони просять скасувати повідомлення про підозру від 25.04.2025 у кримінальному провадженні за №0000057 від 06.03.2025, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.246 КК України, вказуючи, що строки, визначені п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України стороною захисту не пропущено.

Ухвалою суду від 07.05.2025 було відкрито провадження за скаргою та витребувано матеріали кримінального провадження, в рамках якої її подано із ВП №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області.

У судовому засіданні захисник та підозрюваний скаргу підтримали з підстав наведених у ній, просили задовольнити.

Захисник в судовому засіданні вказала, що заперечень щодо змісту та порядку повідомлення про підозру не має, при цьому органом досудового розслідування не зібрано достатньо доказів для підозри її підзахисного за ч.4 ст.246 КК України, зокрема не призначено судової трасологічної та біологічної експертиз, які б надали можливість ідентифікувати або визначити родові належності порід зрізаних дерев виявлених у ОСОБА_4 та на відповідність їх зрізаним деревам на місці вчинення кримінального правопорушення.

Прокурор у судовому засіданні вказав на відсутність правових підстав для задоволення скарги, вказуючи, що по-перше, вона подана із порушенням вимог п.10 ч.1 ст.303 КПК України, оскільки з моменту повідомлення підозрюваному про підозру не сплинуло два місяці, тоді як обвинувальний акт вже спрямовано до суду для розгляду; по-друге, вимоги щодо змісту та вручення повідомлення про підозру слідчим дотримано у повному обсязі та вони не заперечувалися стороною захисту, тоді як сторона захисту не погоджується лише із обсягом зібраних слідчим доказів, що при розгляді скарги даної категорії не є прерогативою слідчого судді для визначення достатності їх для визнання особи винуватою, а належить виключно до компетенції суду при розгляді обвинувального акту.

Слідчий в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд скарги у його відсутність.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження, які були надані прокурором в судовому засіданні для дослідження, слідчий суддя встановив, що 05.03.2025 було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000057 від 06.03.2025, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.

Постановою начальника СВ ВП №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 було винесено постанову якою змінено правову кваліфікації за ознаками кримінального правопорушення з ч.1 ст.246 КК України на ч.4 ст.246 КК України, у зв`язку із чим внесено 24.04.2024 відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000057 від 06.03.2025, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.246 КК України.

25.04.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.246 КК України, а саме незаконна порубка дерев в захисних лісових насадженнях, що спричинило тяжкі наслідки.

07.05.2025 ОСОБА_4 через захисника ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді із скаргою на повідомлення про підозру у даному кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора під час досудового розслідування визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, передбачено ч. 1 ст. 303 КПК України.

Відповідно до вимог п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Зі змісту вказаної норми слідує, що застосування п.10 ч.1 ст. 303 КПК України дозволяє стверджувати, що повідомлення про підозру може бути оскаржене після спливу двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину та протягом всього часу досудового розслідування до його закриття прокурором та/або звернення до суду із обвинувальним актом, що в свою чергу, виключає дотримання ініціатором скарги положень ч.1 ст.304 КПК України (10 днів з дня прийняття відповідного рішення).

Зі змісту листа слідчого, який було надано на виконання вимог ухвали суду від 07.05.2025 було встановлено, що 07.05.2025 кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000057 від 06.03.2025, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.246 КК України спрямоване прокурору, а обвинувальний акт 07.05.2025 спрямовано до суду на розгляд.

В підтвердження спрямування обвинувального акту до суду прокурор в судовому засіданні надав супровідний лист про отримання його 07.05.2025 Липовецьким районним судом Вінницької області.

Ураховуючи те, що повідомлення про підозру вручено ОСОБА_4 25.04.2025, два місяці з дня повідомлення становитиме 25.06.2025, тоді як станом на 07.05.2025 (дату звернення до суду із скаргою) обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні вже передано до суду, відтак слідчий суддя вважає, що скарга подана без дотримання п.10 ч.1 ст.303 КПК України, що є достатньою, самостійною підставою для відмови в задоволенні скарги.

Вирішуючи скаргу по суті, слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "підозра" є частиною більш широкого поняття "обвинувачення", яке відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України являє собою твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод за тлумаченням Європейського суду з прав людини вміщено концепцію терміну "кримінальне обвинувачення", яка характеризується скоріше матеріальним, аніж формальним характером (справа "Девеєр проти Бельгії", рішення від 27 лютого 1980 року, скарга N 6903/75). У справі "Еклє проти Федеративної Республіки Німеччини" (рішення від 15 липня 1982 року, скарга N 8130/78) Європейський суд з прав людини констатував, що кримінальне обвинувачення може бути визначене як "офіційне повідомлення особи компетентним органом про те, що вона підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення".

З огляду на зазначене, підозра є певним етапом обвинувачення, оскільки під час підозри висувається припущення про можливе вчинення особою кримінального правопорушення, а відтак має відповідати загальним вимогам, які характеризують зміст обвинувачення. Враховуючи, що підозра є припущенням про вчинення конкретною особою кримінального правопорушення, то існування підозри нерозривно пов`язане із наявністю підозрюваного.

Як закріплено в ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Таким чином, аналіз змісту ч. 1 ст. 42 КПК України дозволяє зробити висновок, що підозра (кримінальне переслідування у формі підозри) починається з моменту, коли особі повідомлено про підозру або ця особа затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.

Слідчий суддя зауважує, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя (суд), оцінюючи докази на предмет наявності обґрунтованої підозри, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок узгоджується із правовими позиціями наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» де суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст. 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень ст. 303 ч. 1 п. 10 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри є неможливий.

Наведене узгоджується і з положеннями ч. 1, 2 ст. 89 КПК України, у якій зазначено, що суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Крім того, обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає (ч. 2 ст. 92 КПК України), які в силу положень ст.26 КПК України, є вільними у використанні своїх прав.

З огляду на викладене, на стадії досудового розслідування слідчий суддя може, оцінити достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих в сукупності, а повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.

Слідчим суддею встановлено, що 24.04.2025 начальником СВ ВП №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області було винесено постанову, якою змінено правову кваліфікацію з ч.1 ст.246 КК України на ч.4 ст.246 КК України, у зв`язку із встановленням розміру завданої шкоди державі внаслідок незаконної порубки дерев, що підпадає під наслідки, які є тяжкими.

Системний аналіз положень кримінального процесуального закону свідчить про те, що КПК не містить імперативних норм, які б забороняли зміну правової кваліфікації кримінально караних дій особи під час досудового розслідування.

Це узгоджується з положеннями глави 22 КПК, зі змісту якої вбачається, що повідомлення про підозру (у якому, з-поміж іншого, має бути указана правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у випадку виникнення підстав, може бути повідомлено слідчим чи прокурором (статті 277279 КПК).

Разом з тим, зміна правової кваліфікації кримінального правопорушення, з огляду на положення ч. 3 ст. 110 КПК, має здійснюватися шляхом винесення відповідної постанови.

З огляду на викладене та у контексті приведених правових норм, наявність в матеріалах кримінального провадження мотивованої постанови слідчого про зміну правової кваліфікації, слідчий суддя вважає, що доводи сторони захисту щодо відсутності у слідчого повноважень на зміну правової кваліфікації є неспроможними, а зводяться до трактування норм ст.338 КПК України, яка передбачає порядок та процедуру зміни правової кваліфікації в ході судового розгляду, що здійснюється виключно прокурором, що не є тотожним під час досудового розслідування.

Відповідно до повідомлення про підозру від 25.04.2025 ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.246 КК України, а саме незаконна порубка дерев в захисних лісових насадженнях, що спричинили тяжкі наслідки.

Відповідно до Примітка до даної статті у цій статті тяжкими наслідками вважаються такі наслідки, які у шістдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

У судовому засіданні сторона захисту не оспорювала змісту повідомлення про підозру та порядку, способу її вручення, що урегульовано ст.277, 278 КПК України, вказуючи на недостатність зібраних у кримінальному провадженні доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.246 КПК України.

Згідно висновку експерта за результатами проведеної судової інженерно-екологічної експертизи від 21.04.2025 за №227/25-5, який був складений на підставі зібраних слідчим та представлених експерту доказів, у тому числі протоколів огляду місця події від 05.03.2025 та 13.03.2025, розмір завданої державі внаслідок незаконної порубки дерев на території полезахисної смуги за межами сіл Ясенки Нарцизівка на території Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області здійсненої у 2025 році становить 167 451, 44 грн.

Як слідує зі змісту протоколу огляду місця події від 05.03.2025 у ньому було зафіксовано обставини зрізу та порубки дерев у лісосмузі між с. Ясенки та с. Нарцизівка на території Липовецької міської ради, які погружено на транспортний засіб, проведено виміри зрізів пнів незаконно зрубаних дерев, зафіксовано стан деревини на зрізі. До протоколу огляду місця події додані ілюстровані фото таблиці, на яких знімки місцевості (ділянки), додані схематичні плани відображено деревина у зрізах та пиньки.

Зі змісту Протоколу огляду місця події від 13.03.2025, об`єктом огляду являється лісосмуга між с. Ясенки та с. Нарцизівка на території Липовецької міської ради в ході огляду було здійснено обмір пнів зрізаних дерев породи «клен», сироростучих дерев породи «вишні», сухостійних дерев породи «ясен», котрі росли в захисному лісовому насадженні лінійного типу на території Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області за межами сіл Ясенки - Нарцизівка Вінницького району Вінницької області. До протоколу огляду додано ілюстровані таблиці.

Відповідно до постанови слідчого від 06.03.2025 деревину вилучену в ході огляду місця події та автомобіль було визнано речовими доказами, на які ухвалою слідчого судді накладено арешт з метою збереження вилучених під час огляду місця події доказів, такі докази можуть бути предметом дослідження у ході судового розгляду з метою підтвердження чи спростування версій сторін кримінального провадження.

За наведених обставин встановлених при дослідженні матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що доводи сторони захисту про відсутність доказів щодо порубки дерев різних порід, що інкримінується підозрюваному, спростовуються зібраними органом досудового розслідування доказами.

У скарзі на повідомлення про підозру сторона захисту вказує на недоведеність умислу підозрюваного на вчинення кримінального правопорушення такої тяжкості, як йому інкриміновано та недостатності доказів, у зв`язку із не призначенням експертиз, які, на думку сторони захисту, були обов`язковими, тоді як з`ясування вказаних обставин не є предметом доказування при розгляді скарги на повідомлення про підозру, оскільки фактично зводяться щодо оцінки зібраних слідчим доказів та доведеності винуватості особи у вчиннні кримінального правопорушення.

Слідчий суддя зауважує, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить висновку, що обсяг зібраних стороною обвинувачення доказів підтверджує достатню вірогідність, які можуть переконати об`єктивного спостерігача про причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.246 КК України, як незаконна порубка дерев в захисних лісових насадженнях, що спричинили тяжкі наслідки.

Окрім цього, слідчий суддя зауважує, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

В силу приписів ст.276 КПК України, визначення наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення є прерогативою слідчого.

При цьому, як було встановлено стороною захисту в ході досудового розслідування, на виконання прав визначених нормами КПК України, не ініціювались будь-які клопотання про призначення експертиз, на відсутність яких зазначено у скарзі та іншого не встановлено, а слідчий суддя не уповноважений вирішувати питання, які підлягають вирішенню судом під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема достатності доказів для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, доведення наявності складу кримінального правопорушення в діях підозрюваної особи, правильності кваліфікації цих дій, оскільки саме за наслідками розгляду кримінального провадження, оцінки усіх зібраних доказів окремо та у сукупності суд наділений повноваженнями ухвалення обвинувального чи виправдувального вироку.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що при здійсненні повідомлення про підозру органом досудового розслідування було дотримано вимоги положень ст. 276-278 КПК України, а тому правових підстав для скасування повідомлення про підозру ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000057 від 06.03.2025, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.246 КК України, слідчий суддя не вбачає, відтак скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 276-279, 303, 304, 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_4 на повідомлення про підозру в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000057 від 06.03.2025, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.246 КК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_8