Справа № 464/4185/25
пр.№ 1-кп/464/451/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.07.2025 Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000233 від 04.06.2025, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бужани, Горохівського району, Волинської області, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, пенсіонер, особа з інвалідністю ІІІ групи, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , згідно зі ст. 89 КК України раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

з участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_3 о 09:00 год. 04.06.2025, перебуваючи неподалік залізничної колії поблизу будинку № 33 на вул. Рахівська у м. Львові, на землі, знайшов згорток ізоляційної стрічки синього кольору, у якому знаходився полімерний пакет із герметичною застібкою, відкривши який побачив, що у ньому знаходилась кристалічна речовина білого кольору, та у цей момент у нього виник умисел на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини без мети збуту, у зв`язку із чим, діючи умисно, в порушення вимог чинного законодавства, яке регулює обіг наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів, незаконно придбав (привласнив) знайдене, а саме згорток ізоляційної стрічки синього кольору із зіп-пакетом, із вмістом кристалічної речовини білого кольору з метою власного вживання, який поклав собі у ліву кишеню штанів та незаконно зберігав при собі без мети збуту.

Надалі, 04.06.2025 приблизно о 15:30 год. ОСОБА_3 , перебуваючи на ділянці місцевості поблизу будинку № 10 на вул. Козловського у м. Львові, незаконно зберігаючи при собі раніше знайдену ним особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, був зупинений працівником поліції, яким у останнього виявлено та в подальшому в ході огляду місця події вилучено згорток ізоляційної стрічки синього кольору із зіп-пакетом із вмістом кристалічної речовини білого кольору, в якій згідно з висновком експерта знаходилась особливо небезпечна психотропна речовина PVP, обіг якої заборонено, масою 0,6765 грам, яку ОСОБА_3 незаконно зберігав при собі без мети збуту.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 , який ствердив, що захист своїх інтересів в ході судового розгляду здійснює самостійно без участі захисника, винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав та надав показання, в яких повністю підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, в тому числі щодо часу, місця та мотивів вчинення злочину. У вчиненому розкаявся, просив суворо не карати та дав згоду на розгляд кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, заявивши, що розуміє зміст цих обставин.

Суд переконався у правильності розуміння обвинуваченим змісту обвинувачення, у добровільності його позиції і належно роз`яснив, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Після роз`яснення судом змісту норми ч. 3 ст. 349 КПК України обвинувачений ствердно заявив про бажання здійснення судового розгляду за вказаним порядком з правовими наслідками такого розгляду. Від прокурора заперечень з цього приводу не поступило.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за відсутності заперечень учасників судового провадження, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, щодо речових доказів та процесуальних витрат, оскільки докази щодо інших обставин ніким не оспорювалися.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 309 КК України є правильною, оскільки останній незаконно придбав та зберігав психотропну речовину без мети збуту.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить із встановлених положеннями ст. 50 КК України його мети, за якими покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; та 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Виходячи із вказаної мети й принципів справедливості та індивідуалізації, покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Саме така позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 13.03.2023 у справі № 127/10995/19, яку суд застосовує у відповідності до приписів ч. 6 ст. 368 КПК України.

Таким чином, при призначенні обвинуваченому покарання судом враховано ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком, дані, що характеризують особу обвинуваченого, який є пенсіонером та особою з інвалідністю ІІІ групи, його стан здоров`я, не працює, на медичних обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, згідно зі ст. 89 судимості не має.

Беручи до уваги принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, що є обставинами, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення та його поведінку після його вчинення, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді пробаційного нагляду в межах санкції інкримінованої йому статті КК України на строк один рік. Саме такі вид та розмір покарання є необхідними і достатніми для виправлення засудженого і попередження нових кримінальних правопорушень.

Відомості, які б спростовували означений висновок суду, відсутні, вибір заходу примусу та його порядок узгоджується із позицією сторони обвинувачення, висловленою у судових дебатах.

Речовий доказ, а саме, об`єкти дослідження (PVP масою 0,6765 грам) в попередньому упакуванні, а саме спецпакеті НПУ PSP2256394, який опломбовано полімерною пломбою з номером «7565707», та постановою слідчого від 06.06.2025 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та передана на зберігання в камеру зберігання речових доказів ВП № 2 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області, знищити.

Процесуальні витрати, які пов`язані з проведенням експертизи, згідно з довідкою Івано-Франківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України в розмірі 1 782,80 грн., підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь держави.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого у даному кримінальному провадженні не обирався, речові докази відсутні.

Керуючись статтями 370, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.

Згідно зі ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду ОСОБА_3 відповідно до ч. 1 ст. 49-2 КВК України обчислювати з дня постановки на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ об`єкти дослідження (PVP масою 0,6765 грам) в попередньому упакуванні, а саме спецпакеті НПУ PSP2256394, який опломбовано полімерною пломбою з номером «7565707», та передано на зберігання в камеру зберігання речових доказів ВП № 2 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області, знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення судової експертизи у розмірі 1 782 (одна тисяча сімсот вісімдесят дві) гривні 80 (вісімдесят) копійок.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_5