Провадження № 1-в/161/352/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 06 серпня 2025 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

адвоката - ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про приведення вироку у відповідність згідно з діючим законодавством, а саме про звільнення від призначеного судом покарання у зв`язку із декриміналізацією вчиненого діяння, караність якого законом усунута, -

В С Т А Н О В И В:

31.07.2025 до Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про приведення вироку у відповідність згідно з діючим законодавством, а саме про звільнення від призначеного судом покарання у зв`язку із декриміналізацією вчиненого діяння, караність якого законом усунута щодо ОСОБА_5 , засудженого вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 30.10.2023 року за ч.1 ст.71, ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді 5 років 4 місяців позбавлення волі.

Клопотання мотивує тим, що вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 26 січня 2021 року ОСОБА_5 визнано винним за ч.3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки. Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

Вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 30 жовтня 2023 року ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190 КК України, та призначено йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного ОСОБА_5 за цим вироком, приєднано частково не відбуте покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі за вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 26.01.2021 та визначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № № 3886-IX від 18 липня 2024 року.

Цим законом внесено зміни до ст.51 КУпАП та викладено в такій редакції: Дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. А відповідно до ч.2 ст.51 КУпАП визначає, що під дрібним викраденням є дія, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Ухвалою Іваничівського районного суду Волинської області від 22 листопада 2024 року вирок Іваничівського районного суду Волинської області від 26.01.2021 року було приведено до відповідності згідно з діючим законодавством. А саме суд на підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнив ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання призначеного вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 26.01.2021 року за ч.3 ст.185 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, у зв`язку із усуненням караності діяння.

У зв`язку з цим просить, вирок Іваничівського районного суду Волинської області від 30 жовтня 2023 року необхідно привести до відповідності, а саме закрити кримінальне провадження в частині епізодів сума шкоди в яких становить менше ніж два НМДГ на день їх вчинення з підстави передбаченої п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалась кримінальна відповідальність, а також виключити посилання на ч.1 ст.71 КК України на підставі ухвали Іваничівського районного суду Волинської області від 22 листопада 2024 року.

В судовому засіданні прокурор щодо задоволення клопотання не заперечила, адвокат ОСОБА_4 підтримав подане клопотання із підстав наведених в ньому та просив його задовольнити.

Також в судове засідання не доставлений засуджений, однак в клопотання адвокат ОСОБА_4 просить розглядати клопотання у відсутності засудженого.

Заслухавши думку учасників судового процесу, кожного зокрема, дослідивши матеріали клопотання, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати питання за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом, зокрема про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.2 і 3 ст.74 КК України.

Згідно з п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України.

Згідно з положеннями ч.2 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно з ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09.08.2024 набув чинності Закон України від 18.07.2024 року №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст.51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч.1 ст.51 КУпАП (у редакції Закону №3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст.51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) встановлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч.1 ст.51 КУпАП, настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене, аналіз вказаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст.51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно ст.4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно ст.58 Конституції України, ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з ч.5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп.169.1.1 п.169.1 ст.169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 1 січня 2022 року становить 2481 грн.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 01 січня 2023 року становить 2684 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX та ст.5 КК України, на момент вчинення (у 2022 та у 2023 роках) ОСОБА_5 діянь, за які він засуджений вищевказаним вироком суду від 30.10.2023, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.190 КК України, становить 2481 грн. (1240,5*2=2481) та відповідно становить 2684 грн. (1342*2=2684).

Вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 30.10.2023 року ОСОБА_5 засуджений за ч.1 ст.71, ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді 5 років 4 місяців позбавлення волі.

Водночас, вартість викраденого майна, що встановлена вищевказаним вироком суду від 30.10.2023 по більшості епізодів (сто вісім епізодів) становила не більше 2481 та відповідно 2684 гривень, крім двох епізодів, де вартість викраденого майна становить 5 000 та 14 000 гривень.

З огляду на наведене, суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_5 засуджений до покарання за вчинення діянь, що мали місце у 2022 та 2023 роках, кримінальна караність якого законом усунена, суд прийшов до висновку, що подання є обґрунтованим та підлягає до задоволення, у зв`язку з чим осатаній підлягає звільненню від призначеного покарання за вищевказаним вироком суду.

Крім того, згідно вироку Іваничівського районного суду Волинської області від 30.10.2023 року ОСОБА_5 засуджений із застосуванням ч.1 ст.71 КК України, тобто за сукупністю вироків до покарання призначеного за цим вироком, приєднано частково не відбуте покарання у виді 4 років позбавлення волі за вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 26.01.2021 року та визначено остаточне покарання у виді 5 років 4 місяців позбавлення волі.

Однак, ухвалою Іваничівського районного суду Волинської області від 22.11.2024 року вирок Іваничівського районного суду Волинської області від 26.01.2021 року було приведено до відповідності згідно з діючим законодавством. А саме суд на підставі ч.2 ст.74 КК України звільнив ОСОБА_5 , від покарання призначеного вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 26.01.2021 року за ч.3 ст.185 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, у зв`язку із усуненням караності діяння.

Тому із врахуванням вище наведеного, при приведенні вироку Іваничівського районного суду Волинської області від 30.10.2023 року у відповідність згідно з діючим законодавством, слід виключити посилання на ч.1 ст.71 КК України.

Керуючись ст.58 Конституції України, ст.5, ч.2 ст.74 КК України, Законом України №3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», ст.ст. 336, 537, 539 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про приведення вироку у відповідність згідно з діючим законодавством, а саме про звільнення від призначеного судом покарання у зв`язку із декриміналізацією вчиненого діяння, караність якого законом усунута - задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання за вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 30.10.2023 року за ч.2 ст.190 КК України по більшості епізодів (сто вісім епізодів) де вартість викраденого майна становила не більше 2481 та відповідно 2684 гривень, крім двох епізодів, де вартість викраденого майна становить 5 000 грн ( потерпіла ОСОБА_6 епізод 19.02.2022 року) та 14 000 гривень ( потерпілий ОСОБА_7 епізод 20.07.2022 року), у зв`язку з усуненням законом караності діяння.

В зв`язку з звільненням ОСОБА_5 від покарання призначеного вироком суду за ч.2 ст.190 КК в зв`язку з усуненням караності діяння, ст.71 КК України застосуванню не підлягає.

ОСОБА_5 вважати засудженим за ч.2 ст.190 КК України до покарання у 2 (двох) років позбавлення волі, де вартість викраденого майна становить 5 000 грн ( потерпіла ОСОБА_6 епізод 19.02.2022 року) та 14 000 гривень ( потерпілий ОСОБА_7 епізод 20.07.2022 року) .

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1