УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2025 Справа №607/5544/25 Провадження №1-кп/607/1295/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 ,

обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ,

розглянувши у судовому засіданні, в залі суду у м. Тернополі кримінальне провадження №0000103 від 04 березня 2024 року про обвинувачення ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 КК України (в редакції Закону №671-ІХ від 04.06.2020), ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України (стаття 307 із змінами, внесеними згідно із Законами №3826-VI від 06.10.2011, №2617-VІII від 22.11.2018), ч. 1 ст. 263 КК України (із змінами, внесеними згідно із Законами №270-VI від 15.04.2008, №5064-VI від 05.07.2012, №2617-VIII від 22.11.2018, №2150-IX від 24.03.2022), ч. 2 ст. 307 КК України (із змінами, внесеними згідно із Законами №3826-VI від 06.10.2011, №2617-VІII від 22.11.2018), ч. 2 ст. 209 КК України (в редакції Закону 430-IV від 16.01.2003; із змінами, внесеними згідно із Законами №2258-VI від 18.05.2010, №4025-VI від 15.11.2011, №1702-VII від 14.10.2014, №770-VIII від 10.11.2015; в редакції Закону №361-IX від 06.12.2019); ч. 2 ст. 306 КК України (із змінами, внесеними згідно із Законами №430-IV від 16.01.2003, №485-IV від 06.02.2003, №3826-VI від 06.10.2011, №4016-VI від 04.11.2011, №770-VIII від 10.11.2015; в редакції Закону №361-IX від 06.12.2019), ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 КК України (в редакції Закону №671-ІХ від 04.06.2020), ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України (стаття 307 із змінами, внесеними згідно із Законами №3826-VI від 06.10.2011, №2617-VІII від 22.11.2018), ч. 2 ст. 307 КК України (із змінами, внесеними згідно із Законами №3826-VI від 06.10.2011, №2617-VІII від 22.11.2018), ч. 2 ст. 209 КК України (в редакції Закону 430-IV від 16.01.2003; із змінами, внесеними згідно із Законами №2258-VI від 18.05.2010, №4025-VI від 15.11.2011, №1702-VII від 14.10.2014, №770-VIII від 10.11.2015; в редакції Закону №361-IX від 06.12.2019); ч. 2 ст. 306 КК України (із змінами, внесеними згідно із Законами №430-IV від 16.01.2003, №485-IV від 06.02.2003, №3826-VI від 06.10.2011, №4016-VI від 04.11.2011, №770-VIII від 10.11.2015; в редакції Закону №361-IX від 06.12.2019), ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255 КК України (в редакції Закону №671-ІХ від 04.06.2020), ч.2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України (стаття 307 із змінами, внесеними згідно із Законами №3826-VI від 06.10.2011, №2617-VІII від 22.11.2018), ОСОБА_20 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України (із змінами, внесеними згідно із Законами №3826-VI від 06.10.2011, №2617-VІII від 22.11.2018), ч. 1 ст. 310 КК України (із змінами, внесеними згідно із Законами №270-VI від 15.04.2008, №1165-VІ від 19.03.2009, №2617-VІІІ від 22.11.2018, №3342-ІX від 23.08.2023), ОСОБА_18 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 305 КК України (стаття 305 із змінами, внесеними згідно із Законом №875-V від 05.04.2007; в редакції Закону №3718-VI від 08.09.2011; із змінами, внесеними згідно із Законом №5065-VI від 05.07.2012, №5460-VI від 16.10.2012, №770-VIII від 10.11.2015); ч. 2 ст. 311 КК України (із змінами, внесеними згідно із Законами №270-VI від 15.04.2008, №2617-VIII від 22.11.2018, №3342-IX від 23.08.2023), ч. 1 ст. 313 КК України (із змінами, внесеними згідно із Законами №270-VI від 15.04.2008, №2617-VIII від 22.11.2018, №3342-IX від 23.08.2023), ч. 2, 3 ст. 307 КК України (із змінами, внесеними згідно із Законами №3826-VI від 06.10.2011, №2617-VIII від 22.11.2018), ОСОБА_19 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України (із змінами, внесеними згідно із Законами №3826-VI від 06.10.2011, №2617-VIII від 22.11.2018), -

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження дії запобіжного заходу, застосованого щодо обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , у виді тримання під вартою. Вважає, що продовжують існувати ризики, які визначені при застосуванні цим обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а строк такого заходу забезпечення кримінального провадження закінчується. Зокрема, ОСОБА_12 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення. ОСОБА_13 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення. ОСОБА_14 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення. ОСОБА_15 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення. ОСОБА_16 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення. ОСОБА_17 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення. ОСОБА_19 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення. ОСОБА_18 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_12 не заперечив щодо продовження відносно нього раніше застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Захисник ОСОБА_4 підтримав позицію свого підзахисного.

Захисник ОСОБА_5 заперечив щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_13 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що ризики, визначені ст. 177 КПК України, на які вказує прокурор у клопотанні відсутні, а тому просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт. Обвинувачений ОСОБА_13 в судовому засіданні щодо вирішення клопотання прокурора покладався на думку суду.

Обвинувачені ОСОБА_14 та ОСОБА_18 не заперечували щодо продовження раніше застосованого відносно них запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні просив зменшити визначений обвинуваченому ОСОБА_18 розмір застави та визначити обвинуваченому ОСОБА_14 розмір застави.

Обвинувачений ОСОБА_15 не заперечив щодо продовження відносно нього раніше застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Захисник ОСОБА_11 підтримав позицію свого підзахисного.

Обвинувачений ОСОБА_16 щодо клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою поклався на думку суду. Захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 заперечили щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_16 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просив у його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що клопотання прокурора є не обґрунтованим.

Обвинувачений ОСОБА_17 в судовому засіданні просив змінити запобіжний захід на домашній арешт. Захисник ОСОБА_9 заперечив щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_17 запобіжного заходу у виді тримання під вартою посилаючись на те, що клопотання прокурора не відповідає вимогам КПК України, ризики на які вказує прокурор у клопотанні не підтверджені, не враховано особу обвинуваченого, який одружений, на утриманні має двох малолітніх дітей, а тому, просив змінити запобіжний захід на домашній арешт або визначити розмір застави у кримінальному провадженні.

Обвинувачений ОСОБА_19 щодо клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою поклався на думку суду. Захисник ОСОБА_10 заперечив щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_19 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просив змінити його на домашній арешт або зменшити розмір застави у кримінальному провадженні до мінімального розміру визначеного законом, посилаючись на те, що клопотання прокурора не відповідає вимогам закону, ризики на які він вказує відсутні.

Суд, заслухавши думки сторін кримінального провадження щодо заявлених клопотань, вважає, що клопотання прокурора підлягають задоволенню та обвинуваченим ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 слід продовжити строк тримання під вартою, враховуючи наступне.

Так, відповідно до ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 вересня 2024 року, під час досудового розслідування відносно ОСОБА_21 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, продовжений строк якого закінчується 31 травня 2025 року.

Відповідно до ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 вересня 2024 року, під час досудового розслідування відносно ОСОБА_13 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, продовжений строк якого закінчується 31 травня 2025 року.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 вересня 2024 року, під час досудового розслідування відносно ОСОБА_14 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, продовжений строк якого закінчується 31 травня 2025 року.

Відповідно до ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 вересня 2024 року, під час досудового розслідування відносно ОСОБА_15 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, продовжений строк якого закінчується 31 травня 2025 року.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 вересня 2024 року, під час досудового розслідування відносно ОСОБА_16 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, продовжений строк якого закінчується 31 травня 2025 року.

Відповідно до ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 вересня 2024 року, під час досудового розслідування відносно ОСОБА_17 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, продовжений строк якого закінчується 31 травня 2025 року.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 вересня 2024 року, під час досудового розслідування відносно ОСОБА_19 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, продовжений строк якого закінчується 31 травня 2025 року.

Відповідно до ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 вересня 2024 року, під час досудового розслідування відносно ОСОБА_18 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, продовжений строк якого закінчується 31 травня 2025 року.

Згідно ч.ч. 3, 5 ст. 199 КПК України, якими суд керується в силу вимог ч. 3 ст. 315 КПК України, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності справжніх ознак того, що цього дійсно вимагає інтерес суспільства, який не зважаючи на існування презумпції невинуватості переважає правило про забезпечення права на свободу, закріплене в статті 5 Конвенції.

Отже, вирішуючи питання щодо необхідності продовження застосованого відносно ОСОБА_12 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд оцінює та враховує: тяжкість кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому, їх багатоепізодність та суспільну небезпечність, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_12 у разі визнання його винуватим; дані про особу обвинуваченого: його вік, стан здоров`я, відсутність у нього постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків.

Враховуючи, що наявні відповідні і достатні підстави вважати, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_12 у виді тримання під вартою, не зникли та з плином часу не змінилися, оскільки є підстави вважати, що він може переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_12 є виправданим заходом, оскільки справжній інтерес суспільства, який полягає у забезпеченні законності та запобігання порушенню прав осіб, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права обвинуваченого на свободу.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин та особи обвинуваченого, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор, дають відповідні і достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку ОСОБА_12 та запобігти вищевикладеним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого на строк, що не перевищує 60 днів.

Вирішуючи питання щодо необхідності продовження застосованого відносно ОСОБА_13 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд оцінює та враховує: тяжкість кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому, їх багатоепізодність та суспільну небезпечність, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_13 у разі визнання його винуватим; дані про особу обвинуваченого: його вік, стан здоров`я, відсутність у нього постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків.

Враховуючи, що наявні відповідні і достатні підстави вважати, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_13 у виді тримання під вартою, не зникли та з плином часу не змінилися, оскільки є підстави вважати, що він може переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_13 є виправданим заходом, оскільки справжній інтерес суспільства, який полягає у забезпеченні законності та запобігання порушенню прав осіб, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права обвинуваченого на свободу.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин та особи обвинуваченого, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор, дають відповідні і достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку ОСОБА_13 та запобігти вищевикладеним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого на строк, що не перевищує 60 днів.

У зв`язку із цим, суд вважає, що клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_13 на домашній арешт до задоволення не підлягає.

Вирішуючи питання щодо необхідності продовження застосованого відносно ОСОБА_14 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд оцінює та враховує: тяжкість кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому, їх багатоепізодність та суспільну небезпечність, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_14 у разі визнання його винуватим; дані про особу обвинуваченого: його вік, стан здоров`я, відсутність у нього постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків.

Враховуючи, що наявні відповідні і достатні підстави вважати, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_14 у виді тримання під вартою, не зникли та з плином часу не змінилися, оскільки є підстави вважати, що він може переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_14 є виправданим заходом, оскільки справжній інтерес суспільства, який полягає у забезпеченні законності та запобігання порушенню прав осіб, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права обвинуваченого на свободу.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин та особи обвинуваченого, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор, дають відповідні і достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку ОСОБА_14 та запобігти вищевикладеним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого на строк, що не перевищує 60 днів.

У зв`язку із цим, а також враховуючи положення п.5 ч.4 ст.183 КПК України, суд вважає, що клопотання сторони захисту про визначення розміру застави до задоволення не підлягає.

Вирішуючи питання щодо необхідності продовження застосованого відносно ОСОБА_15 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд оцінює та враховує: тяжкість кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому, їх багатоепізодність та суспільну небезпечність, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_15 у разі визнання його винуватим; дані про особу обвинуваченого: його вік, стан здоров`я, відсутність у нього міцних соціальних зв`язків.

Враховуючи, що наявні відповідні і достатні підстави вважати, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_15 у виді тримання під вартою, не зникли та з плином часу не змінилися, оскільки є підстави вважати, що він може переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_15 є виправданим заходом, оскільки справжній інтерес суспільства, який полягає у забезпеченні законності та запобігання порушенню прав осіб, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права обвинуваченого на свободу.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин та особи обвинуваченого, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор, дають відповідні і достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку ОСОБА_15 та запобігти вищевикладеним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого на строк, що не перевищує 60 днів.

Вирішуючи питання щодо необхідності продовження застосованого відносно ОСОБА_16 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд оцінює та враховує: тяжкість кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому, їх багатоепізодність та суспільну небезпечність, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_16 у разі визнання його винуватим; дані про особу обвинуваченого: його вік, стан здоров`я, відсутність у нього постійного місця проживання, законного джерела доходу, міцних соціальних зв`язків.

Враховуючи, що наявні відповідні і достатні підстави вважати, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_16 у виді тримання під вартою, не зникли та з плином часу не змінилися, оскільки є підстави вважати, що він може переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_16 є виправданим заходом, оскільки справжній інтерес суспільства, який полягає у забезпеченні законності та запобігання порушенню прав осіб, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права обвинуваченого на свободу.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин та особи обвинуваченого, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор, дають відповідні і достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку ОСОБА_16 та запобігти вищевикладеним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого на строк, що не перевищує 60 днів.

Вирішуючи питання щодо необхідності продовження застосованого відносно ОСОБА_17 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд оцінює та враховує: тяжкість кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому, їх багатоепізодність та суспільну небезпечність, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_17 у разі визнання його винуватим; дані про особу обвинуваченого: його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків.

Враховуючи, що наявні відповідні і достатні підстави вважати, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_17 у виді тримання під вартою, не зникли та з плином часу не змінилися, оскільки є підстави вважати, що він може переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_17 є виправданим заходом, оскільки справжній інтерес суспільства, який полягає у забезпеченні законності та запобігання порушенню прав осіб, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права обвинуваченого на свободу.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин та особи обвинуваченого, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор, дають відповідні і достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку ОСОБА_17 та запобігти вищевикладеним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого на строк, що не перевищує 60 днів.

У зв`язку із цим, суд вважає, що клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_17 на домашній арешт до задоволення не підлягає.

Щодо клопотання захисника ОСОБА_9 про визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, суд враховує те, що кримінальні правопорушення у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_17 , є особливо тяжкими злочинами у сфері обігу наркотичних засобів, а тому доходить до переконання про відсутність підстав для визначення розміру застави у кримінальному провадженні, відповідно до вимог п.5 ч.4 ст.183 КПК України. У зв`язку з цим у задоволенні клопотання захисника слід відмовити.

Вирішуючи питання щодо необхідності продовження застосованого відносно ОСОБА_19 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд оцінює та враховує: тяжкість кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому, їх багатоепізодність та суспільну небезпечність, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_19 у разі визнання його винуватим; дані про особу обвинуваченого: його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків.

Враховуючи, що наявні відповідні і достатні підстави вважати, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_19 у виді тримання під вартою, не зникли та з плином часу не змінилися, оскільки є підстави вважати, що він може переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_19 є виправданим заходом, оскільки справжній інтерес суспільства, який полягає у забезпеченні законності та запобігання порушенню прав осіб, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права обвинуваченого на свободу.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин та особи обвинуваченого, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор, дають відповідні і достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку ОСОБА_19 та запобігти вищевикладеним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого на строк, що не перевищує 60 днів.

У зв`язку з цим у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_19 на домашній арешт слід відмовити.

Щодо клопотання захисника ОСОБА_10 про зменшення розміру застави, визначеного обвинуваченому ОСОБА_19 , суд зазначає, що такий розмір визначений слідчим суддею у відповідності до вимог ч. 5 ст. 182 КПК України, відповідає тяжкості інкримінованих йому кримінальних правопорушень, та, у випадку внесення застави, зможе повною мірою запобігти ризикам, які встановлені під час застосування запобіжного заходу і продовжують існувати на даний час. У зв`язку з цим у задоволенні клопотання захисника слід відмовити.

Вирішуючи питання щодо необхідності продовження застосованого відносно ОСОБА_18 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд оцінює та враховує: тяжкість кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому, їх багатоепізодність та суспільну небезпечність, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_18 у разі визнання його винуватим; дані про особу обвинуваченого: його вік, стан здоров`я, відсутність у нього законного джерела доходу, міцних соціальних зв`язків.

Враховуючи, що наявні відповідні і достатні підстави вважати, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_18 у виді тримання під вартою, не зникли та з плином часу не змінилися, оскільки є підстави вважати, що він може переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_18 є виправданим заходом, оскільки справжній інтерес суспільства, який полягає у забезпеченні законності та запобігання порушенню прав осіб, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права обвинуваченого на свободу.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин та особи обвинуваченого, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор, дають відповідні і достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку ОСОБА_18 та запобігти вищевикладеним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого на строк, що не перевищує 60 днів.

Щодо клопотання захисника ОСОБА_6 про зменшення розміру застави, визначеного обвинуваченому ОСОБА_18 , суд зазначає, що такий розмір визначений слідчим суддею у відповідності до вимог ч. 5 ст. 182 КПК України, відповідає тяжкості інкримінованих йому кримінальних правопорушень, та, у випадку внесення застави, зможе повною мірою запобігти ризикам, які встановлені під час застосування запобіжного заходу і продовжують існувати на даний час. У зв`язку з цим у задоволенні клопотання захисника слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 315 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Судове засідання у кримінальному провадженні №0000103 від 04 березня 2024 року про обвинувачення ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 КК України (в редакції Закону №671-ІХ від 04.06.2020), ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України (стаття 307 із змінами, внесеними згідно із Законами №3826-VI від 06.10.2011, №2617-VІII від 22.11.2018), ч. 1 ст. 263 КК України (із змінами, внесеними згідно із Законами №270-VI від 15.04.2008, №5064-VI від 05.07.2012, №2617-VIII від 22.11.2018, №2150-IX від 24.03.2022), ч. 2 ст. 307 КК України (із змінами, внесеними згідно із Законами №3826-VI від 06.10.2011, №2617-VІII від 22.11.2018), ч. 2 ст. 209 КК України (в редакції Закону 430-IV від 16.01.2003; із змінами, внесеними згідно із Законами №2258-VI від 18.05.2010, №4025-VI від 15.11.2011, №1702-VII від 14.10.2014, №770-VIII від 10.11.2015; в редакції Закону №361-IX від 06.12.2019); ч. 2 ст. 306 КК України (із змінами, внесеними згідно із Законами №430-IV від 16.01.2003, №485-IV від 06.02.2003, №3826-VI від 06.10.2011, №4016-VI від 04.11.2011, №770-VIII від 10.11.2015; в редакції Закону №361-IX від 06.12.2019), ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 КК України (в редакції Закону №671-ІХ від 04.06.2020), ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України (стаття 307 із змінами, внесеними згідно із Законами №3826-VI від 06.10.2011, №2617-VІII від 22.11.2018), ч. 2 ст. 307 КК України (із змінами, внесеними згідно із Законами №3826-VI від 06.10.2011, №2617-VІII від 22.11.2018), ч. 2 ст. 209 КК України (в редакції Закону 430-IV від 16.01.2003; із змінами, внесеними згідно із Законами №2258-VI від 18.05.2010, №4025-VI від 15.11.2011, №1702-VII від 14.10.2014, №770-VIII від 10.11.2015; в редакції Закону №361-IX від 06.12.2019); ч. 2 ст. 306 КК України (із змінами, внесеними згідно із Законами №430-IV від 16.01.2003, №485-IV від 06.02.2003, №3826-VI від 06.10.2011, №4016-VI від 04.11.2011, №770-VIII від 10.11.2015; в редакції Закону №361-IX від 06.12.2019), ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255 КК України (в редакції Закону №671-ІХ від 04.06.2020), ч.2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України (стаття 307 із змінами, внесеними згідно із Законами №3826-VI від 06.10.2011, №2617-VІII від 22.11.2018), ОСОБА_20 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України (із змінами, внесеними згідно із Законами №3826-VI від 06.10.2011, №2617-VІII від 22.11.2018), ч. 1 ст. 310 КК України (із змінами, внесеними згідно із Законами №270-VI від 15.04.2008, №1165-VІ від 19.03.2009, №2617-VІІІ від 22.11.2018, №3342-ІX від 23.08.2023), ОСОБА_18 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 305 КК України (стаття 305 із змінами, внесеними згідно із Законом №875-V від 05.04.2007; в редакції Закону №3718-VI від 08.09.2011; із змінами, внесеними згідно із Законом №5065-VI від 05.07.2012, №5460-VI від 16.10.2012, №770-VIII від 10.11.2015); ч. 2 ст. 311 КК України (із змінами, внесеними згідно із Законами №270-VI від 15.04.2008, №2617-VIII від 22.11.2018, №3342-IX від 23.08.2023), ч. 1 ст. 313 КК України (із змінами, внесеними згідно із Законами №270-VI від 15.04.2008, №2617-VIII від 22.11.2018, №3342-IX від 23.08.2023), ч. 2, 3 ст. 307 КК України (із змінами, внесеними згідно із Законами №3826-VI від 06.10.2011, №2617-VIII від 22.11.2018), ОСОБА_19 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України (із змінами, внесеними згідно із Законами №3826-VI від 06.10.2011, №2617-VIII від 22.11.2018), відкласти на 06 червня 2025 року о 15 год. 00 хв.

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_12 у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 23 годин 59 хвилин 25 липня 2025 року.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_13 із тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_13 у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 23 годин 59 хвилин 25 липня 2025 року.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про визначення розміру застави обвинуваченому ОСОБА_14 відмовити.

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_14 у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до 23 годин 59 хвилин 25 липня 2025 року.

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_15 у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до 23 годин 59 хвилин 25 липня 2025 року.

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_16 у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , до 23 годин 59 хвилин 25 липня 2025 року.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_17 із тримання під вартою на домашній арешт або визначення розміру застави відмовити.

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_17 у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , до 23 годин 59 хвилин 25 липня 2025 року.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_19 із тримання під вартою на домашній арешт або зменшення розміру застави відмовити.

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_19 у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , до 23 годин 59 хвилин 25 липня 2025 року.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зменшення розміру застави обвинуваченому ОСОБА_18 відмовити.

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_18 у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , до 23 годин 59 хвилин 25 липня 2025 року.

Копію даної ухвали направити в Державну установу «Чортківська установа виконання покарань №26» для відому та виконання в частині дії запобіжного заходу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду, в частині застосованого запобіжного заходу до обвинуваченого, може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_1