Справа №443/304/25
Провадження №1-кп/443/71/25
ВИРОК

іменем України

23 травня 2025 року Жидачівський районний суд Львівської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві обвинувальний акт про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Бірофельд, Біробіджанського району Єврейської автономної області російської федерації, українки, громадянки України, одруженої, з базовою середньою освітою, не працюючої,зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючої у АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

в с т а н о в и в:

02 березня 2025 року приблизно о 09:30 год. ОСОБА_4 , перебуваючи на подвір`ї біля житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , під час словесного конфлікту зі своїм свекром ОСОБА_5 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, нанесла останньому металевою пластиною, яку тримала у лівій руці, декілька ударів по голові, по правій нозі та правій руці, внаслідок чого спричинила потерпілому тілесні ушкодження у виді рани в правій тім`яній ділянці з переходом в праву скроневу ділянку, садна на задній поверхні верхньої третини правого передпліччя, синця на зовнішній поверхні верхньої третини правого стегна, які відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані як умисне спричинення легкого тілесного ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнала у повному обсязі та пояснила, що дійсно 02 березня 2025 року між нею та її свекром виник конфлікт під час якого нею було нанесено свекрові декілька ударів металевою пластиною. Шкодує про вчинене.

Враховуючи те, що обвинувачена повністю визнала свою вину, не заперечувала фактичні обставини та судом було встановлено, що вона правильно розуміє зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності її позиції, суд, роз`яснивши всім учасникам судового провадження правові наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України та отримавши на це їх згоду, визнав не доцільним дослідження інших доказів у справі.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, який їй інкриміновано, доведена повністю.

Виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_4 за ч.1 ст.125 КК України є правильною, оскільки остання умисно спричинила потерпілій легкі тілесні ушкодження.

У відповідності до ст.12 КК України кримінальне правопорушення скоєне обвинуваченою є кримінальним проступком.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 суд визнає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винна перебуває у сімейних відносинах.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання кримінальним правопорушенням.

Призначаючи обвинуваченій вид та міру покарання, суд, у відповідності до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, при яких його вчинено, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, визнала вину, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем зареєстрованого проживання характеризується позитивно.

Таким чином, виходячи із цілей та принципів права, справедливості й достатності обраного покарання, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, суд дійшов висновку, що обвинуваченій необхідно призначити покарання у виді штрафу в межах санкції статті за якою кваліфіковано її дії, оскільки саме такий вид покарання суд вважає необхідним та достатнім для виправлення засудженої.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Судові витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому, потерпілій та прокурору.

Головуючи суддя ОСОБА_1