Справа № 529/392/25
Провадження № 1-кп/529/98/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря c/з - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000326 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, військовозобов`язаного, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

встановив:

Згідно обвинувального акта у вересні 2024 року обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи у лісовому масиві поблизу с. Михайлівка Диканської ТГ Полтавського району Полтавської області, знайшов ручну гранату РГД-5 із запалом, яку вирішив привласнити собі. Таким чином, своїми умисними діями, без передбаченого законом дозволу, придбав вибуховий пристрій, а саме гранату РГД-5. Після цього, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що знайдена граната являється вибуховим пристроєм, вільний обіг якого заборонено, приніс її до будинку за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де розібрав та у кухні будинку почав незаконно зберігати.

18.04.2025 під час проведення огляду господарства за адресою АДРЕСА_1 , де проживає обвинувачений ОСОБА_4 , працівниками поліції виявлено та вилучено предмет, схожий на корпус гранати РГД-5 з маркуваннями ?-1-84, який є корпусом ручної осколкової гранати РГД-5, споряджений в середині та предмет, схожий на запал до гранати типу УЗРГМ-2 з однотипним маркуванням 165-84 УЗРГМ-2 583, який є уніфікованим запалом ручної гранати модернізованого типу УЗРГМ-2. При цьому, у випадку поєднання в єдину конструкцію корпусу ручної осколкової гранати РГД-5 і уніфікованого запала ручної гранати модернізованого типу УЗРГМ-2 вони відносяться до категорії вибухових пристроїв (боєприпасів).

Таким чином, своїми діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, яке виразилося у незаконному придбанні та зберіганні вибухових пристроїв (боєприпасів) без передбаченого законом дозволу.

В ході досудового розслідування між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 , укладена угода про визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, в якій зазначені формулювання обвинувачення, його правова кваліфікація, вказано, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, беззастережно визнав свою винуватість у придбанні та зберіганні вибухових пристроїв (боєприпасів) без передбаченого законом дозволу.

У даній угоді про визнання винуватості також вказано узгоджене прокурором та підозрюваним покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, у виді позбавлення волі на строк три роки, із звільненням, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, визначеним судом, а також згода сторін на його призначення та наслідки укладення і затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, визнав повністю за обставин, що викладені в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості. При цьому, обвинувачений та його захисник просили суд затвердити угоду та призначити узгоджене покарання. Обвинувачений вказав, що цілком розуміє наслідки укладення угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання.

Прокурор ОСОБА_3 просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30 квітня 2025 року з обвинуваченим ОСОБА_4 .

Заслухавши сторін угоди, перевіривши угоду на відповідність вимогам діючого кримінального процесуального законодавства, суд дійшов до наступного.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженнях щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. При цьому така угода може бути укладена якщо внаслідок вчинення кримінального проступку, злочину шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, угода про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором укладена щодо вчинення тяжкого злочину, внаслідок якого завдано шкоду лише державним та суспільним інтересам.

При укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини, зазначені у ст. 470 КПК України.

Також встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ч. 1 ст. 476 КПК України.

В судовому засіданні встановлено, що укладення угоди між сторонами відбулося добровільно і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Підстави для відмови в затвердженні даної угоди, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України відсутні.

Таким чином суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для затвердження угоди між прокурором і обвинуваченим про визнання винуватості та призначення узгодженого покарання відповідно до вимог ч. 1 ст. 475 КПК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

Питання речових доказів слід вирішити керуючись правилами, викладеними в ст. 100 КПК України.

Виходячи з того, що по справі були понесені витрати на проведення судової експертизи у розмірі 2674,20 грн, то відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України ці витрати слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в дохід держави.

Керуючись ст. 374, 376, 468, 472, 473-475 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30.04.2025 між прокурором Диканської окружної прокуратури і обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000326 від 18.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки в період іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави вартість проведеної експертизи в розмірі 2674 (дві тисячі шістсот сімдесят чотири) грн. 20 коп.

Речові докази: уніфікований запал ручної гранати модернізованоий УЗРГМ-2, поміщений до пакету Експертної служби МВС України №5388365; корпус ручної осколкової гранати РГД-5, споряджений всередині, поміщений до пакету Експертної служби МВС України №5388366, які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів СПД №2 ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, передати на потреби Збройних Сил України.

У разі невиконання затвердженої судом угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та ОСОБА_4 , інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати після подачі відповідної заяви про це до суду.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення через Диканський районний суд Полтавської області з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Головуючий: ОСОБА_1