Справа № 461/4358/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/13/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою прокурора Галицької окружної прокуратури міста Львова ОСОБА_6 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 20 листопада 2024 року відносно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

з участю прокурорів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_12 ,

потерпілого ОСОБА_13 ,

захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_14 ,

ОСОБА_15 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , -

встановила:

цим вироком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 185 КК України та виправдано, на підставі п.2 ч.1 ст. 373 КПК України.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 ,

визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 185 КК України та виправдано, на підставі п.2 ч.1 ст. 373 КПК України.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя АДРЕСА_3 ,

визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 185 КК України та виправдано, на підставі п.2 ч.1 ст. 373 КПК України.

Згідно з вироком, органом досудового розслідування ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у тому, що вони 25 листопада 2016 року, в період з 19:33 год. по 19:37 год., перебуваючи на вул. Чайковського, 8 у м. Львові, діючи за попередньою змовою у групі між собою, діючи умисно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, викрали із салону автомобіля марки «Toyota Land Cruiser», н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_13 , грошові кошти у сумі 7500,00 євро, що згідно з курсом НБУ станом на 25 листопада 2016 року становить 202 425,00 грн., 12 000,00 доларів США, що згідно з курсом НБУ станом на 25 листопада 2016 року становить 306 960,00 грн. та 5 700,00 грн., чим спричинили потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 515085,00 грн.

В апеляційній скарзі прокурор Галицької окружної прокуратури міста Львова ОСОБА_6 покликається на те, що вирок суду є незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку із неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Зазначає, що згідно з вироком, з метою ретельної перевірки показань потерпілого про те, що він бачив обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 біля свого автомобіля «Toyota Land Cruiser», впізнав їх за зовнішнім виглядом та одягом, і додатково впізнав ОСОБА_16 за кольором куртки та за сумкою, а також впізнав обвинувачених на відеозаписі з камер відеоспостереження, - для належного співставлення їх з даними відеозапису з камер відеоспостереження на предмет відповідності, зокрема, одягу та взуття осіб, які вчинили інкримінований злочин, та одягу і взуття, вилученого за місцем проживання ОСОБА_16 , судом 18.07.2023 задоволено клопотання представника потерпілого про призначення комплексної судово- портретної та фототехнічної експертизи щодо відео - файла, що міститься на DVD - R диску марки «VERBATIM», на якому зафіксовано подію кримінального правопорушення, що відбулось 25.11.2016, а також щодо відео-файлів з камер спостереження на ринку «Княжий» у м. Львові за епізодом від 16.02.2017.

Акцентує, що вказана ухвала суду від 18 липня 2023 року скеровувалась в експертну установу для проведення відповідної експертизи, проте була повернута без виконання у зв`язку із необхідністю її уточнення, а в подальшому, в ході судового розгляду учасниками було обговорено факт повернення такої ухвали без виконання, та представником потерпілого повторно заявлено клопотання про проведення судово-портретної та фототехнічної експертизи.

Наголошує, що 07 листопада 2023 року цим же судом частково задоволено повторне клопотання представника потерпілого та призначено судову експертизу і визначено перелік питань лише щодо відео - файла, що міститься на DVD-R диску марки «VERBATIM», на якому зафіксовано подію кримінального правопорушення, що відбулась 25 листопада 2016 року, а питання, що стосуються проведення відповідних експертних досліджень із відео-файлами з камер спостереження на ринку «Княжий» у м. Львові за епізодом від 16 лютого 2017 року, були виключенні із переліку питань без належного обґрунтування такого рішення, незважаючи на те, що такі питання ставились на вирішення експертизи в попередній ухвалі суду від 18 липня 2024 року.

Також, звертає увагу на те, що на виконання ухвали суду від 07 листопада 2023 року надійшов висновок експерта №КСЕ-19/114-23/25265 від 15 березня 2024 року за результатами проведення комплексної судово-портретної та фототехнічної експертизи, зображення осіб чоловічої статі на відеофайлі, що міститься на DVD-R диску марки «VERBATIM», на якому зафіксовано, що 25 листопад 2016 року в період з 19:33 год. по 19:37 год. двоє осіб, шляхом сканування сигналізації автомобіля «Тойота Ленд Крузер», здійснили таємну крадіжку із салону автомобіля грошових коштів непридатні для проведення ідентифікаційного портретного дослідження.

Зазначає, що проведення повного експертного дослідження відеофайлів, із поставленням перед експертом всіх питань, є необхідним для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких має істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Окрім цього акцентує, що обвинувачення ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , ОСОБА_8 , за епізодом від 25 листопада 2016 року, за ч.5 ст.185 КК України, пов`язаним із таємним викраденням майна потерпілого ОСОБА_13 , раніше вже було предметом судового розгляду судових інстанцій різного рівня.

Вважає, що в ході апеляційного розгляду необхідно допитати потерпілого ОСОБА_13 ; дослідити докази, в тому числі диски із відео-файлами з камер спостереження на ринку «Княжий» у м. Львові за епізодом від 16 лютого 2017 року та відео-файлом, що міститься на DVD-R диску марки «VERBATIM», на якому зафіксовано подію кримінального правопорушення, що відбулось 25 листопада 2016 року.

Просить скасувати вирок Галицького районного суду м. Львова від 20 листопада 2024 року, визнати ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 185 КК України, та призначити їм покарання у виді семи років позбавлення волі із конфіскацією майна.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_10 , яка підтримала апеляційну скаргу, прокурора ОСОБА_11 , який підтримав доводи апеляційної скарги, однак просить скасувати вирок та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, пояснення потерпілого ОСОБА_13 , який підтримав апеляційну скаргу, виступ його представника адвоката ОСОБА_12 , який частково підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення та просить скасувати вирок і призначити новий розгляд в суді першої інстанції, пояснення обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і виступи їх захисників адвокатів ОСОБА_14 , ОСОБА_15 про її заперечення та залишення вироку суду без зміни, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За правилами ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Колегія суддів вважає, що вказані вимоги закону судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 були дотримані.

Частиною 2 статті 91 КПК України визначено, що доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Кримінальний процесуальний закон (ст. 92 КПК України) покладає на сторону обвинувачення обов`язок доказування не лише обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, а й обов`язок доказування належності та допустимості представлених доказів.

Відповідно до ч.2 ст. 62 Конституції України, ч.2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (кримінального правопорушення) і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, а відповідно до ч.3 ст. 62 Конституції України та ч.4 ст. 17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, і це знайшло своє відображення у вироку суду, на обґрунтування винуватості ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 185 КК України, сторона обвинувачення покликається на показання свідка, а також на відео, письмові і речові докази.

Разом з тим, обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 категорично заперечили пред`явлене їм обвинувачення у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, і у своїх показаннях суду ствердили, що з потерпілим ОСОБА_13 не знайомі, проникнення до його авто не здійснювали, гроші не викрадали, і не мають жодного відношення до події злочину.

Так, згідно ч.1 ст. 84 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим кодексом порядку, на підставі яких, суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Положеннями ст. 85 КПК України передбачено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 20 жовтня 2011 року, визнаватися допустимими і використовуватися як докази у кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення.

На переконання колегії суддів, виходячи із змісту вищезазначених норм закону, суд першої інстанції, встановивши суперечливість показань свідка ОСОБА_17 , приймаючи до уваги висновки, викладені у судовому рішенні касаційної інстанцій по даній справі, підставно визнав ряд поданих стороною обвинувачення доказів неналежними та недопустимими, мотивувавши це у вироку.

Згідно ч.2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом, зокрема, проведення слідчих (розшукових) дій, висновків експертів, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

На думку колегії суддів, місцевий суд, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними своїх доказів і у доведенні їх переконливості, а також принципу диспозитивності, зберігаючи неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, проаналізувавши докази, прийшов до обґрунтованого висновку, що такі не свідчать про причетність ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до інкримінованого злочину, оскільки, як вірно зазначено в оскаржуваному вироку, протоколи затримання, обшуків, висновки експерта не доводять їхньої вини, а розмір завданої шкоди обвинуваченням не підтверджено належними доказами.

Також, колегії суддів погоджується із мотивами суду щодо суперечності у свідченнях потерпілого ОСОБА_13 , які так і не були усунуті, даючи оцінку їх змісту на різних етапах досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, що кардинально різняться як в деталях так і по суті, про суму та спосіб викрадення коштів, оскільки останній неодноразово змінював свої показання з цього приводу, і в тому числі, щодо зовнішнього вигляду осіб, яких він нібито впізнав на місці злочину.

Так, згідно заяви потерпілого ОСОБА_13 про вчинення кримінального правопорушення від 25 листопада 2016 року, із його автомобіля марки «Тойота Ленд Крузер», н.з. НОМЕР_2 викрадено грошові кошти у сумі 5700,00 грн. (т.3, а.с.196).

Натомість, під час судового розгляду потерпілий ОСОБА_13 у своїх показаннях зазначив про значно більшу суму викрадених коштів, а саме: приблизно 6500 - 6700 євро, що були у бардачку; 20 000 польських злотих з-під килимка біля пасажирського сидіння; 40 000 доларів США у світлому непрозорому пакеті та окремо ще 40 000 грн. і 10 000 доларів США.

Таким чином, колегія суддів звертає увагу на те, що загальна сума вказаних грошових коштів, за твердженням потерпілого у суді, перевищує еквівалент одного мільйона гривень, що істотно не збігається із сумою, зазначеною в обвинувальному акті 202 425 грн. та 12 000 доларів США, що свідчить про суперечливість показань ОСОБА_13 щодо обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, зокрема стосовно розміру заподіяної матеріальної шкоди.

Обґрунтованою колегія суддів вважає критичну оцінку показань потерпілого ОСОБА_13 щодо сприйняття ним дій обвинувачених, яких з його слів, він бачив біля транспортного засобу, і подальшим впізнанням ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , як осіб, які причетні до вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, оскільки поведінка потерпілого, а саме відсутність на той момент підозри і впевненість в подальшому, не узгоджується з його твердженням про чітке запам`ятовування зовнішності осіб.

Окрім цього, на переконання колегії суддів, всупереч доводам апеляційної скарги прокурора, судом першої інстанції об`єктивно визначено неналежність такого доказу як висновок комплексної судово-портретної та фототехнічної експертизи № КСЕ-19/114-23/25265 від 15 березня 2024 року, оскільки, за її результатами встановлено непридатність зображення осіб на відеофайлах для проведення ідентифікаційного портретного дослідження.

Допитаний у судовому засіданні судовий експерт ОСОБА_18 підтвердив неможливість ідентифікації осіб на наданому відеозаписі.

Крім цього, як вірно встановлено судом, з чим погоджується і колегія суддів, що не становлять доказового значення показання свідка ОСОБА_17 і такі, жодним чином не доводять вину обвинувачених та суперечать письмовим доказам, а саме заяві потерпілого ОСОБА_13 до правоохоронних органів, в якій відсутнє підтвердження названої свідком суми грошових коштів. Інших доказів, які б достовірно свідчили про наявність у потерпілого саме такої суми, суду не надано.

Також місцевим судом об`єктивно поставлено під сумнів достовірність твердження свідка щодо кольору автомобіля, оскільки зазначене спростовуються відеозаписом (т.3, а.с. 197 - 207), з якого вбачається, що транспортний засіб «Toyota Land Cruiser» з н.з НОМЕР_2 є білого, а не чорного кольору.

Колегія суддів вважає обґрунтованим і висновок суду першої інстанції про те, що протоколи затримання, проведення обшуків, огляду вилучених речей та висновок експерта не містять відомостей, які б безпосередньо чи опосередковано свідчили про причетність ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до крадіжки з кваліфікуючими ознаками.

Відтак, з огляду на вищенаведене, вході судового розгляду кримінального провадження стороною обвинувачення не доведено вчинення та ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 інкримінованого їм злочину поза розумним сумнівом.

Таким чином, на переконання колегії суддів, місцевий суд, розглянувши кримінальне провадження, всупереч доводам апеляційної скарги прокурора, об`єктивно і мотивовагно визнав невинуватими ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч.5 ст. 185 КК України та виправдав останніх, у зв`язку з недостатністю доказів для доведення винуватості осіб в суді і вичерпанням можливості їх отримати.

Отже, колегія суддів вважає вирок суду законним і не вбачає підстав для його скасування.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:

апеляційну скаргу прокурора Галицької окружної прокуратури міста Львова ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Галицького районного суду м. Львова від 20 листопада 2024 року відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4