Справа № 314/755/22
Провадження № 1-кп/314/473/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2025 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Вільнянськ обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000020 від 06.01.2022 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у селі Луначарське Бердянського району Запорізької області, має середню освіту, неодружений, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має, мешкав на проєкті «притулок для бездомних осіб» Філії Всеукраїнського благодійного фонду «Деполь Україна» за адресою: м. Харків, вул. Малопанасівська, 16 «А», раніше судимий:

10 серпня 2015 року Приморським районним судом Запорізької області за ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 121, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 8 місяців.

24 липня 2020 року звільнений з ДУ «Софіївська виправна колонія № 55» умовно-достроково з невідбутим терміном 1 рік 9 місяців 2 дні,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 незаконно придбав та зберігав особливо небезпечний наркотичний засіб у великому розмірі без мети збуту. Кримінальне правопорушення вчинено при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_3 , маючи прямий умисел, направлений на порушення встановленого законом порядку обігу наркотичних засобів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, 06.01.2022 року незаконно придбав 23 згортки з кристалічною речовиною білого кольору та 4 згортки з рослинною речовиною сіро-зеленого кольору шляхом підняття їх із землі в лісосмугі. Після чого, вказані 23 згортки з кристалічною речовиною білого кольору та 4 згортки з рослинною речовиною залишив при собі, помістив до кишені куртки, тим самим незаконно придбав та почав незаконно зберігати наркотичні засоби, обіг яких обмежено та заборонено - канабіс та метадон.

У подальшому, ОСОБА_3 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на зберігання наркотичного засобу, незаконно зберігаючи при собі наркотичні засоби, обіг яких обмежено та заборонено - канабіс та метадон, 06.01.2022 в ранковий час, прийшов до очисних споруд, які розташовані на відстані 200 метрів від автодороги Запоріжжя-Донецьк, де був помічений та затриманий начальником відділу нагляду та безпеки установи ОСОБА_6 .

Далі, 06.01.2022 о 08.30 год, працівниками поліції у ході огляду події на узбіччі автодороги Запоріжжя-Донецьк, на відстані 200 метрів від ДУ «Софіївська виправна колонія №55», розташованої за адресою: вул. Металістів, 1 у м. Вільнянськ Запорізької області, за участю ОСОБА_3 , у останнього у кишені куртки було виявлено та вилучено 4 згортки з рослинною речовиною сіро-зеленого кольору та 23 згортки з кристалічною речовиною білого кольору.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину визнав частково, заперечив мету збуту наркотичних засобів. Суду показав, що 06 січня 2022 року, він разом зі своїм знайомим ОСОБА_7 , близько 08:00 домовилися зустрітися та вирушити до району очисних споруд у місті Вільнянськ з метою працевлаштування. По дорозі він помітив якийсь пакунок, підняв його та поклав у кишеню. Для того, щоб дістатися до очисних споруд, їм довелося пройти біля виправних колоній, розташованих на околиці міста. Разом із ОСОБА_7 вони йшли автодорогою, яка проходила повз виправної колонії № 55, що знаходиться приблизно за 200 метрів від дороги. Коли вони минули колонію та почали віддалятися у напрямку очисних споруд, їх почали наздоганяти двоє чоловіків, коли наздогнали, поклали обличчям вниз на землю, та дістали з його кишені знайдений пакунок. Своєї провини він не визнає, аргументуючи це тим, що не знав про вміст пакунку і не мав наміру розповсюджувати те, що в ньому знаходилось. Додатково обвинувачений пояснив, що згодом впізнав чоловіків, які його затримали. Це були працівники виправної колонії № 55, яких він знає ще з часу свого перебування там. У цій колонії він відбував покарання до умовно-дострокового звільнення у 2020 році.

Крім часткового визнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів у великому розмірі без мети збуту, його винуватість підтверджується наданими стороною обвинувачення доказами, які були досліджені та перевірені під час судового розгляду.

Зокрема, вина обвинуваченого підтверджується наступними доказами.

Відповідно до витягу з ЄРДР за № 0000020 від 06.01.2022, внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 307 КК України. (том № 1 а.к.п. 100-101, 102)

Свідок ОСОБА_6 під час судового засідання повідомив, що працює у «Софіївській виправній колонії №55». У ході служби їм надійшла інформація про заплановане перекидання наркотиків на територію колонії, яке мало відбутися 06 січня 2022 року. Того ранку, він разом з колегами прибув до огорожі установи, де на відстані помітили двох чоловіків. Разом із ОСОБА_8 та іншими співробітниками вони затримали підозрілих осіб і викликали поліцію. Під час попереднього опитування він впізнав одного з затриманих ОСОБА_3 , який раніше відбував покарання в тій же колонії. До приїзду поліції ОСОБА_9 пояснив, що намагався перекинути заборонені предмети через огорожу, але згодом почав заперечувати свої дії.

Свідок ОСОБА_10 також підтвердив, що працює у колонії №55 і разом із ОСОБА_6 та іншими співробітниками прибув до місця події, де побачили двох чоловіків, які почали тікати. Після короткого переслідування їх затримали. Один із них, ОСОБА_3 , пояснив, що намірився передати заборонені предмети на територію колонії. Свідок ОСОБА_11 дав аналогічні свідчення, підтверджуючи факти, наведені ОСОБА_6 та ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_12 , будучи не атестованим працівником колонії, знав обвинуваченого ОСОБА_3 з часу його перебування в цій установі. Він разом із ОСОБА_13 виступив понятим у ході вилучення наркотиків у ОСОБА_3 , який був затриманий поблизу колонії разом з іншим чоловіком. Процедура була зафіксована на відео. ОСОБА_3 стверджував, що йому порвали куртку і він просто знайшов згорток на дорозі.

Свідок ОСОБА_13 , інший не атестований працівник колонії, також знав ОСОБА_3 як колишнього ув`язненого. Він підтвердив участь у вилученні наркотиків у ОСОБА_3 і зазначив, що ОСОБА_3 стверджував про випадкову знахідку згортка з наркотиками та припустив, що це для власного вживання.

Свідок ОСОБА_14 розповів, що разом із ОСОБА_3 того дня йшли влаштовуватися на роботу на підприємство, яке розташоване біля траси, у районі очисних споруд. На підході, з кущів вийшли двоє чоловіків, які скрутили їм руки та поклали на землю. Коли він лежав, підійшли ще кілька людей, а згодом прибула поліція. Подальших дій поліцейських він не спостерігав, бо стояв осторонь.

Згідно з протоколом огляду місця події від 06 січня 2022 року, було встановлено, що ОСОБА_3 був затриманий на узбіччі автомобільної дороги «Запоріжжя-Донецьк» на відстані 200 метрів від Софіївської виправної колонії № 55. У громадянина ОСОБА_3 під час обшуку з правої кишені куртки вилучили згорток, у якому знаходилися 23 пакунки з кристалічною речовиною білого кольору, 4 пакунки із рослинною речовиною сіро-зеленого кольору та таблетки. Протокол огляду підписаний понятими ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і самим ОСОБА_3 , без жодних зауважень (том № 1 а.к.п. 108-111). Під час судового засідання були продемонстровані відеозаписи, які містяться на носії DVD+R 16х (а.к.п.112), на яких зафіксовано процес затримання ОСОБА_3 , а також виявлення та вилучення у нього предметів в момент проведення особистого обшуку. На підставі клопотання слідчого, ухвалою судді від 10 січня 2022 року було накладено арешт на вилучені речі. З відео видно, що слідча дія проводилася безпосередньо на узбіччі дороги; поблизу місця затримання на записі видно дерева, проте споруд неподалік не зафіксовано. Відповідно до клопотання слідчого від 06 січня 2022 року було отримано дозвіл на огляд відкритої ділянки місцевості, а саме узбіччя автодороги «Запоріжжя-Донецьк», розташованої на відстані 200 метрів від території Софіївської виправної колонії № 55 (том № 1 а.к.п. 119-120). Згідно з висновком експерта № СЕ-19/108-22/189-НЗПРАП від 06 січня 2022 року, складеним на основі постанови слідчого про призначення судово-хімічної експертизи, рослинна речовина сіро-зеленого кольору, вилучена у ОСОБА_3 , ідентифікується як особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс. Його маса у перерахунку на висушену речовину становить 51,035 г (том № 1 а.к.п.131-134). Висновок експерта № СЕ-19/108-22/576-НЗПРАП від 17 січня 2022 року, складений на основі постанови слідчого від 11 січня 2022 року про призначення судово-хімічної експертизи, підтвердив, що вилучені білого кольору кристали в полімерних згортках (загалом двадцять три штуки) містять наркотичний засіб метадон. Загальна маса речовини склала 3,7479 г (том №1 а.к.п.163-166). Висновок експерта № СЕ-19/108-22/561- БД від 16.03.2023 року, складений на основі постанови слідчого від 11 січня 2022 року про призначення судово-біологічної експертизи за експертною спеціалізацією «Молекулярно-генетичні дослідження» (том №1 а.к.п.187-196).

Як вбачається із пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення, яке підтримав прокурор під час судового розгляду, останній незаконно придбав та зберігав з метою збуту наркотичні засоби у великих розмірах та особливо небезпечних наркотичних засобів у місця позбавлення волі, органами досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст.307 КК України.

Однак, такий висновок органу досудового розслідування є невірним, оскільки не ґрунтується на об`єктивних і беззаперечних доказах у кримінальному провадженні.

Як вбачається з показів обвинуваченого ОСОБА_3 наданих суду, він дійсно придбав та зберігав наркотичні засоби, проте умислу збувати їх не мав.

Відповідно до статті 307 КК України збут наркотичних засобів вважається закінченим з моменту відчуження цих засобів.

Згідно вимог вказаної норми закону, органом досудового розслідування не встановлено час, місце та осіб, яким ОСОБА_3 відчужував (збував) наркотичний засіб, тобто слідством не доведено об`єктивну сторону злочину, що підлягає обов`язковому доказуванню. Також, органом досудового розслідування, відповідно до статті 91 КПК України не доведено і суб`єктивну сторону злочину, передбаченого частиною 2 статті 307 КК України у пред`явленому ОСОБА_3 обвинуваченні.

Так, суб`єктивна сторона злочину, передбаченого статтею 307 КК України характеризується прямим умислом, і наявність мети збуту є обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони цього кримінального правопорушення.

Пред`являючи ОСОБА_3 обвинувачення за частиною 2 статті 307 КК України, орган досудового розслідування в обвинувальному акті зазначив, що обвинувачений незаконно придбав та почав незаконно зберігати в кармані куртки наркотичні засоби, обіг яких обмежено та заборонено- канабіс та метадон, з метою збуту у місця позбавлення волі, ця мета встановлена зважаючи на перебування ОСОБА_3 поблизу установи виконання покарань.

Таким чином, основним доказом обвинувачення ОСОБА_3 за частиною 2 ст.307 КК України на думку сторони обвинувачення, є вилучення у обвинуваченого наркотичних засобів у великому розмірі, біля установи виконання покарань, де останній відбував раніше покарання.

Разом з тим, у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року № 4 (з наступними змінами і доповненнями) «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» надано визначення дій, які пов`язані з незаконним виробництвом, виготовленням, придбанням, зберіганням, тощо наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів.

Зокрема, під незаконним збутом наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів (стаття 307 КК України) потрібно розуміти будь-які оплатні чи безоплатні форми їх реалізації всупереч Законам України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» (продаж, дарування, обмін, сплата боргу, позика, введення володільцем цих засобів або речовин ін`єкцій іншій особі за її згодою тощо, пункт 4 Постанови).

Пред`явлене обвинувачення ОСОБА_3 за частиною 2 статті 307 КК України не містить жодної інформації щодо факту збуту наркотичних засобів обвинуваченим жодній особі, тобто таких фактів органом досудового розслідування не встановлено, оперативні закупівлі наркотичного засобу та психотропних речовин не проводилися.

Крім того, як вбачається із постанови заступника керівника окружної прокуратури від 06.01.2022 року, досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000020 від 06.01.2022 розпочато за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України встановлено, що 06.01.2022 реалізуючи оперативну інформацію, працівниками оперативного відділу ДУ «Кам`янська виправна колонія (№101)» поблизу очисних споруд був затриманий ОСОБА_3 , який намагався перекинути на територію установи та таким чином збув пакетик з вмістом 4 блістерів з пігулками «Габана», 23 згортки з білою кристалічною речовиною та 4 згортки з рослинною сіро-зеленого кольору.

Разом з тим, стороною обвинувачення на підтвердження зазначених обставин (оперативна інформація, перекидання наркотичних засобів) таких доказів не подано.

Суд критично оцінює показання ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 у частині, де вони стверджують, що обвинувачений нібито заявив, що мав намір перекинути наркотичні засоби на територію колонії. Це пов`язано з тим, що зазначені особи є оперативними працівниками колонії, а їхні твердження не підкріплені іншими доказами, окрім їхніх слів. Навпаки, ці заяви суперечать запису відеозаписом та свідченням інших осіб.

Оцінюючи покази свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_13 ОСОБА_12 , суд вважає їх послідовними, логічними та такими, що не містять суттєвих суперечностей. Вони узгоджуються з іншими доказами у справі, що не викликає у суду сумнівів у їх достовірності. Зазначені свідчення підтверджують обставини, які підлягають доказуванню по даному кримінальному провадженні.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст.309 КК України, містить вичерпний перелік альтернативних форм злочинної поведінки, до якого з-поміж інших входить і незаконне виготовлення наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів.

Незаконне придбання це купівля, обмін, дарування, позика, привласнення знайдених наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів.

Придбання має бути саме незаконним, тобто законне придбання (за рецептом лікаря або під час оперативної закупки) не утворює складу кримінального правопорушення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , переслідуючи прямий умисел, спрямований на порушення встановленого законом порядку обігу наркотичних засобів, 06.01.2022 року незаконно придбав 23 згортки з кристалічною речовиною білого кольору та 4 згортки з рослинною речовиною сіро-зеленого кольору шляхом підняття їх з землі в лісосмузі.

Таким чином, вилучена кількість наркотичних засобів у даному випадку, за відсутності інших доказів, не може бути визначальним доказом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 ст.307 КК України.

Прокурором суду не надано доказів і того, що ОСОБА_3 мав будь-яке відношення до розфасування придбаних ним речовин з метою їх подальшого збуту.

У ході проведення досудового розслідування кримінального провадження, обшук за місцем мешкання ОСОБА_3 не проводився, і, відповідно будь-яких речей, які би свідчили про причетність обвинуваченого до фасування наркотичних засобів чи психотропних речовин, органами досудового розслідування не здобуто.

Щодо кількості вилучених наркотичних засобів, у суду немає сумніву, що саме така маса була виявлена та вилучена в обвинуваченого під час обшуку, так як наркотичні засоби були упаковані у присутності понятих, опечатані. Крім того, як вбачається з висновків зазначених вище судових експертиз, при надходженні їх до експертної установи, цілісність пакувань не була порушена. Маса наркотичного засобу визначалася експертним шляхом. Крім того, обвинуваченим підписано протокол обшуку, будь-яких пропозицій та зауважень від нього не надходило.

Доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (стаття 84 КПК України).

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (стаття 85 КПК України).

Відповідно до частини 3 статті 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Частиною 3 статті 370 КПК України та частиною 1 статті 94 КПК України встановлено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження.

Згідно зі ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до статтей 91, 92 КПК України, обов`язок доказування винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення покладається на прокурора.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, висловлену у п.60 Рішенні у справі «Коробов проти України», яке набуло статусу остаточного, відповідно до якої Європейський суд з прав людини в черговий раз звертає увагу на те, що «при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n.161, Series А заява № 25).

Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту», вимоги норм статті 62 Конституції України та статті 17 КПК України, відповідно до яких обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд приходить до переконання про недотримання стороною обвинувачення стандарту підтвердження доведеності винуватості ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого злочину в частині наявності такої кваліфікуючої ознаки вчинення злочину, як мети збуту наркотичних засобів.

Приписами статті 337 КПК України визначено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Відповідно до пункту 23 Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29 червня 1990 року, всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого.

Пунктом 21 цього Пленуму також зазначено, що суди мають орієнтуватися на те, що відповідно до вимог КПК «виправдувальний вирок постановляється: за відсутністю події злочину, коли судовим розглядом справи встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачувався підсудний, взагалі не мало місця або відсутній причинний зв`язок між діянням підсудного і шкідливими наслідками, настанням яких обумовлюється злочинністю діяння, зокрема, коли шкідливі наслідки настали унаслідок дій особи, якій заподіяно шкоду, або в результаті дії сил природи тощо; за відсутністю в діянні підсудного складу злочину, коли встановлено, що діяння, яке ставилось у вину підсудному, ним вчинено, але кримінальним законом воно не визнається злочинним, зокрема, якщо воно лише формально містить ознаки злочину, але через малозначність не являє суспільної небезпеки; відсутні інші умови, за яких діяння визнається злочинним (повторність діяння, попереднє притягнення до адміністративної відповідальності тощо), діяння вчинено у стані необхідної оборони чи крайньої необхідності; мала місце добровільна відмова від вчинення злочину, а фактично вчинене не містить складу іншого злочину; підсудний не є суб`єктом злочину через відсутність спеціальних ознак, встановлених для суб`єкта даного складу злочину; підсудний не досяг віку, з якого він може нести кримінальну відповідальність; за недоведеністю участі підсудного у вчиненні злочину, коли факт суспільно небезпечного діяння встановлено, але досліджені судом докази виключають або не підтверджують вчинення його підсудним».

Отже, при наявності іншого складу кримінального правопорушення, на підставі статті 337 КПК України, суд має право вийти за межі пред`явленого обвинувачення та перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_3 з частини 2 статті 307 КК України на частину 2 статті 309 КК України.

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов до переконання, що вони доводять факт того, що дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати за частиною 2 статті 309 КК України, як незаконне придбання, та зберігання наркотичних засобів у великих розмірах без мети збуту.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, який має середню освіту, одруженого, не працюючого, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується задовільно, раніше судимий.

Обставиною, що пом`якшує покарання, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Таким чином, з огляду на викладене, враховуючи позицію сторони обвинувачення, відношення обвинуваченого до вчиненого, суд приходить до висновку про те, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити покарання в межах санкції статті вчиненого ним кримінального правопорушення у виді позбавлення волі із застосуванням ст.71 КК України, що є достатнім для виправлення та перевиховання, запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, відповідає особі обвинуваченого та є достатнім для досягнення цілей покарання, передбачених ч.2 ст.50 КК України.

Суд дійшов глибокого переконання, що таке покарання обвинуваченому перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість».

Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Оскільки проведення по справі експертиз здійснювалося за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділялися експертній установі з Державного бюджету України, документально підтверджені процесуальні витрати, які складаються з витрат на проведення судових експертиз, мають бути стягнуті з обвинуваченого на користь держави.

Так, витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні склали 13 871,83 гривень та підтверджені наявними довідками про витрати, а саме, за проведення судових експертиз: висновок СЕ-19/108-22/189-НЗПРАП від 06.01.2022 (686,48 гривень), СЕ-19/108-22/576- НЗПРАП від 17.01.2022 (2 745,92 гривень) та СЕ-19/108-22/561 БД від 16.03.2023 (10 439,43 гривень)

Речові докази у кримінальному проваджені вирішити, відповідно до ст.100 КПК України.

Згідно зі ст. 174 КПК України, суд вважає за необхідне скасувати арешт майна, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 10.01.2022.

Керуючись ст.ст.100, 368, 373, 374, 376 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 71 КК України, частково приєднати до призначеного покарання не відбутий термін покарання за попереднім вироком Приморського районного суду Запорізької області від 10.08.2015, та остаточно призначити покарання ОСОБА_3 у вигляді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

Початок строку рахувати з моменту затримання обвинуваченого, з 19.09.2023.

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні № 0000557 у розмірі 13 871,83 гривень (тринадцять тисяч вісімсот сімдесят одна гривня 83 копійки) на користь держави.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 10.01.2022 з 4 медичних блістерів з пігулками «Габана» в загальній кількості 40 штук, 23 згортки з білою кристалічною речовиною, 4 згортки з речовиною сіро зеленого кольору.

Речові докази по справі:

- особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, загальною вагою в перерахунку на висушену речовину 51,035 г.; наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, масою 3,7479 г.; сильнодіючий лікарський засіб - дифенгідрамін (димедрол), масою 1,6431 г., в перерахунку на основу, які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів відділення поліції № 2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області (квитанція №307) знищити.

- зразок букального епітелію ОСОБА_3 фрагменти марлі зі змивом рук та пакувальний матеріал, упаковані до спецпакетів Експертної служби МВС №№ 3049768, 3049767 та 3642705, які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів відділення поліції № 2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області (квитанція №590) знищити.

- DVD диск з відеозаписом з відеокамери, якою фіксувався огляд місця події 06.01.2022 за участю ОСОБА_3 , залишити у матеріалах кримінального провадження.

Матеріали кримінального провадження, долучені прокурором, які є письмовими доказами по справі, слід залишити в матеріалах судової справи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_15

17.06.2025